Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 липня 2010 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у виконавчому комітеті Королівської селищної ради за актовим записом № 13. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і Виноградівським районним судом розглядається цивільна справа за її позовом про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивач звернулася до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 17 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Ч Королівської селищної ради за актовим записом № 13. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя у сторін не склалося, відповідач залишив сім'ю, проживає окремо. Виноградівським районним судом розглядається цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільних з позивачем дітей не має, ніде не працює, має мінливий дохід, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved