Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Посилається на те, що згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 26.04.18р. [PERSON] передала у її власність та власність її чоловіка [PERSON] належні їй на праві приватної власності будинок [ADDRESS] з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 191,20 кв.м., в тому числі житловою площею 91,50 кв.м., та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0644 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується договорами купівлі-продажу від 26.04.2018 року. У відповідності до умов п.4.1 договору купівлі-продажу житлового будинку продавець [PERSON] 26.04.2018 року передала їй ключі від будинку, однак при здійсненні реєстрації місця проживання та укладенні нею договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території з'ясувалося, що в належній їй на праві спільної часткової власності квартирі до цього часу зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ЖРЕП №6 від 24.05.2018 року. Відповідно до п.п.7 п.п.2.2 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2018 року продавець зобов'язався знятись з реєстрації місця проживання особисто та з іншими особами, які проживають у житловому будинку терміном до 01 серпня 2018 року. Відповідач в будинку [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає і не користується ним без поважних причин з травня 2018 року, що підтверджується актом КЖРЕП №6 від 20.08.2018 року. Особистих речей відповідача в будинку немає, участі в експлуатаційних витратах та оплаті комунальних платежів він не приймає, домовленості про збереження за ним права користування квартирою між нею та попереднім власником та відповідачем не було. Позивач також вказує, що на даний час позбавлена можливості вирішити з відповідачем в добровільному порядку питання про зняття його з реєстрації, оскільки їй не відоме місце проживання чи знаходження відповідача. Залишившись зареєстрованим у будинку, відповідач порушує право позивача як власника, тому вона була змушена звернутись до суду з даним позовом для захисту свого права, щоб отримати можливість безперешкодно використовувати належне їй майно. Просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 серпня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, спрямував на адресу суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує, оскільки у будинку [ADDRESS] не проживає з 2008 року. Знятись з реєстрації в добровільному порядку не мав можливості оскільки проживає на території Республіки Італія. Просив розглядати справу у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просив розглядати дану справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяву відповідача в якій він позов визнав повністю, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 26.04.18р. [PERSON] передала позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] у власність належні їй на праві приватної власності будинок [ADDRESS] з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 191,20 кв.м., в тому числі житловою площею 91,50 кв.м., та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0644 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується договорами купівлі-продажу від 26.04.2018 року (а.с.7-10). Згідно довідки ЖРЕП №6 від 24.05.2018 року в належній позивачу та третій особі на праві спільної часткової власності квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.11). Відповідно до п.п.7 п.п.2.2 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2018 року продавець зобов'язався знятись з реєстрації місця проживання особисто та з іншими особами, які проживають у житловому будинку терміном до 01 серпня 2018 року. Однак, відповідач в будинку [ADDRESS] зареєстрований але не проживає, а фактично проживає за кордоном з 2008 року, що підтверджується актом № 265 КЖРЕП №6 від 20.08.2018 року (а.с.12). Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, слід усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю, а саме будинком [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації відповідача [PERSON] у вказаному будинку. Відповідно до ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні до суду позову сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору (352,40грн.) сплаченого при поданні позову, а 352 гривні 40 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved