Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту з майна та скасування запису, мотивуючи свої вимоги тим, що з інформаційної довідки № 146902305 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власників на нерухоме майно від 26.11.2018 йому стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено арешт. Підставою внесення до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису щодо арешту майна, що належить [PERSON] , є постанова державного виконавця від 23.01.2015, яка винесена в рамках виконавчого провадження № 46189840, відкритого на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області б/н від 12.03.2014 про накладення арешту на майно [PERSON] Також із отриманої інформації [PERSON] став обізнаний, що дана ухвала Слов`янського міськрайсуду про накладення арешту від 12.03.2014 винесена судом в рамках справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Вказує що 28.07.2018 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом ухвалою від 12.03.2014, в якій позивач стверджував, що про наявність вищезазначеного позову, як і про особу позивача [PERSON] йому не відомо. 31.08.218 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області Українцю М.М. було надано відповідь про те, що в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області суддя Цукуров В.П. не працює та ніколи не працював. Отримавши таку відповідь, 28.09.2018 [PERSON] до Придніпровського ВДВС було подано заяву про зняття арешту з майна [PERSON] . Проте, позивачу було відмовлено в знятті арешту з майна, вжитого постановою державного виконавця від 13.01.2015 в рамках ВП № 46189840. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про скасування арешту. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача - адвокат Левицька-Корчун В.І. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З інформаційної довідки № 146902305 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власників на нерухоме майно від 26.11.2018 вбачається, що у розділі «Актуальна інформація зі спеціального розділу» міститься запис про обтяження № 8471424, внесений 23.01.2015. Згідно з даного запису, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. Підставою виникнення обтяження зазначено: постанова про арешт майна боржника серія та номер:46189840, виданий 23.01.2015, видавник: Придніпровський відділ Державної виконавчої служби Черкаського МУЮ. Підставою внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:18808006 від 23.01.2015, [PERSON] Черкаське районне управління юстиції Черкаська область. У відомостях про суб`єктів обтяження зазначено: обтяжувач: Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ, код ЄДРПОУ 34998092. На звернення до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ з відповідним запитом повідомлено, що підставою внесення до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису щодо арешту майна, що належить [PERSON] , є постанова державного виконавця від 23.01.2015, яка винесена в рамках виконавчого провадження № 46189840, відкритого на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області б/н від 12.03.2014 про накладення арешту на майно [PERSON] Зазначена ухвала Слов`янського міськрайсуду Донецької області про накладення арешту від 12.03.2014 винесена судом в рамках справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, (суддя Цукуров В.П.). До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 28.07.2018 [PERSON] подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом ухвалою від 12.03.2014, в якій позивач стверджував про наявність вищезазначеного позову, як і про особу позивача [PERSON] йому не відомо. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 31.08.2018 [PERSON] надано лист, яким повідомлено, що в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області суддя Цукуров В.П. не працює та ніколи не працював. Крім того, 26.12.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області надано відповідь на запит № 01-29/1883/2018, якою повідомлено, що в провадженні суду з 2014 року по теперішній час цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу не перебувала та ухвала від 12 березня 2014 року про застосування заходів забезпечення позову не виносилась. А, також, надано інформацію, що суддя Цукуров В.П. лише прикріплений до штату Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, проте правосуддя він не здійснював. Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.317 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч.4 ст.59 Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. Відповідно до ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved