Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], треті особи - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, Коробочкинська сільська рада Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженки с. Коробочкине, Чугуївського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,68 гектарів в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №095925, виданого 02 січня 2003 року на підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації від 10 грудня 2002 року №333, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №496. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,68 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Вказана земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. 29 червня 2011 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів Позивачу, [PERSON]. На момент смерті [PERSON], Позивач, [PERSON], проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. В передбачений законом строк до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом Позивач не зверталась, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини Позивач не подавала. А коли звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Зважаючи на викладені обставини Позивач вимушена звернутися до суду, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області 24 червня 2013 року (а.с.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,68 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Вказана земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №095925, виданого 02 січня 2003 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10 грудня 2002 року №333, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №496 (а.с.). 29 червня 2011 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів Позивачу, [PERSON] (а.с.), що підтверджується заповітом від 29 червня 2011 року посвідченим секретарем виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Михайловою І.А., зареєстрованим в реєстрі за №91 (а.с.). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті [PERSON], Позивач, [PERSON], проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Харківської області від 18.02.2014 року №02-41/192 (а.с.). Зазначене в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] В передбачений законом строк до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом Позивач не зверталась, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавала. Окрім Позивача, право на спадкування після смерті [PERSON] мала Відповідач, [PERSON], яка на протязі останніх п'яти років здійснювала догляд за [PERSON]. Але в передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом не зверталася, отже, є такою що не прийняла спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. У встановлений законом строк Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 ст. 16 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved