Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» звернулася до суду із заявою про вирішення питання щодо доцільності знаходження на лікуванні [PERSON] у примусовому порядку, посилаючись на те, що 06.07.2016 року в 19.30 год. її примусово було госпіталізовано згідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» у звязку з наявністю психічного розладу, яке потягло за собою агресивні дії. Встановлено діагноз «Органічний розлад особистості, стан декомпенсації». В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] повністю підтримала заяву та зазначила, що в центрі [PERSON] вперше, раніше вже проходила курс лікування в 2013 році. Доставлена була каретою швидкої допомоги, вона знаходилася в агресивному стані, кидалася в бійку до працівників закладу, у звязку зі станом було поміщено до відділення №12. Особа страждає на психічний розлад здоровя і потребує лікування, однак відмовлялася від нього, комісія лікарів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує стаціонарного лікування і обстеження в КУ «ООМЦПЗ». Також лікар зазначила, що її хвороба потребує знаходження поруч з нею когось, хто б міг стежити за нею протягом доби, а син проживає окремо. Багато скарг від сусідів щодо її поведінки і прохання пролікувати, поліцейськими складено рапорт, ніхто не міг [PERSON] заспокоїти вона кидалася в бійку, кусалася. Спочатку приїхала бригада звичайної швидкої допомоги, однак було вирішено викликати допомогу з психіатричного центру, оскільки вона була агресивною та не йшла на контакт. При примусовій госпіталізації комісія лікарів визначає термін лікування і особа повинна пройти повний курс, однак при добровільній госпіталізації особа має право написати заяву і її не можуть утримувати Тому, в даному випадку є ризик, що особа недолікується і буде створена знову небезпека для оточуючих, а установа знову повинна буде звертатися до суду з такою ж заявою. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти примусової госпіталізації вказуючи на те, що все почалося після її переїзду в квартиру №97, сусіди почали виживати її з квартири, оскільки сподівалися, що квартира буде продана саме їм. Крім того, підтвердила, що їй необхідно підлікуватися, а тому вона згодна тиждень чи два пролікуватися. Заінтересована особа [PERSON], який є сином [PERSON], заперечував проти примусової госпіталізації матері, оскільки вона вже добровільно приймає ліки, згодна лікуватися і далі, а сусіди її провокують. Адвокат [PERSON] також заперечувала проти примусової госпіталізації через наявну добровільну згоду на лікування. Прокурор Прилипко А.В. заперечувала проти примусової госпіталізації особи, оскільки вона не знаходиться в тяжкому стані, щоб примусово її утримувати в стаціонарі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши лікаря психіатра, прокурора, [PERSON], [PERSON], адвоката [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №1901 від 08 липня 2016 року [PERSON], [INFO], проживаюча в [INFO], у звязку з наявністю психічного розладу, у звязку з порушенням і неадекватною агресивною поведінкою на адресу сусідів, асоціальної поведінки, а також у звязку з відсутністю критики свого стану до своїх вчинків потребує стаціонарного лікування і обстеження в КУ «ООМПЦПЗ» по невідкладним показникам, всупереч власному бажанню, згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» До вказаного висновку комісія лікарів-психіатрів прийшла у звязку з тим, що [PERSON] поступила вперше, раніше з приводу психічного розладу проходила стаціонарне лікування в ОПНД з 07.06.2013 року по 12.07.2013 року, після закінчення лікування була виписана з діагнозом «Органічний емоційно-лабільний розлад». Рекомендовано прийняття терапії, нагляд районного психіатра за місцем проживання. Однак в наступному до психіатра не зверталася, рекомендовану терапію не приймала. В стаціонар доставлена БСМП, з рапортом поліції у звязку зі збудженням і неадекватною та агресивною поведінкою в адресу сусідів і співробітників поліції, кидалася в бійку, кусалася, намагалася нанести тілесні ушкодження співробітникам поліції. Під час огляду тримається гордовито, напружено. Критику свого стану і поведінки в цілому не має. Не відповіла по суті ні на одне з поставлених питань. Інструкцій не виконує, більш того активно опирається огляду . Зясувати ступінь орієнтації не виявляється можливим. Місця не тримається, збуджена, знаходиться в психомоторному збуджені. Доступна мовному контакту, однак носить малопродуктивний характер, на питання відповідає багатомовно, не завжди по суті. Мислення за типом монологу, темпу прискореного, непослідовного. Висловлює ідеї відношення, включаючи сусідів, лікарів, співробітників поліції : «Навіщо мене доставили в лікарню, в мене хочуть забрати сусіди квартиру, хочуть вижити, вони для цього родили третю дитину». Дуже парадоксальна, імпульсивна, мало передбачувана, вимагає постійного контролю і лікування. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише у стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи встановлені судом обставини та у зв'язку з тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для оточуючих, необхідність постійного догляду, тому з урахуванням висновків лікарів, умов лікування при пимусовій госпіталізації, суд прийшов до висновку про доцільність госпіталізації особи у примусовому порядку в умовах КУ «ООМЦПЗ».

Outcome: approved