Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Київенерго» про виселення без надання іншого жилого приміщення. Мотивували свої вимоги тим, що позивачу на підставі рішення засідання комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго», 28 травня 2012 року видано ордер № 10 на жиле приміщення на право зайняття жилого приміщення під номером [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що вона не змогла вселитися у вищевказану жилу площу, оскільки там самовільно знаходиться відповідачка, яка у добровільному порядку не звільняє приміщення та чинить перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Просить суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачку з жилого приміщення квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги повністю за вищевикладеними обставинами та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , в судовому засіданні вимоги позову не визнала , заперечила проти їх задоволення , посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність просила відмовити в задоволенні позову . Вказала , що у спірному приміщенні вона проживає з дозволу балансоутримувача будинку ПАТ "Київенерго" понад десять років . При цьому сплачує квартирну плату та комунальні платежі . Представник третьої особи ПАТ «Київенерго» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи в суді. Заслухавши сторони по справі , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення засідання комісії з надання права користування жилою площею у гуртожитках ПАТ «Київенерго» за № 03/2012 від 04 квітня 2012 року було видано 28 травня 2012 року ордер на жиле приміщення [ADDRESS]. З пояснень представника позивача та матеріалів справи встановлено, що на момент видачі ордеру на жиле приміщення [ADDRESS], будь-кому іншому ордер на це ж приміщення не видавався, а відповідач у вказаній квартирі проживав без належної правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами цивільного законодавства Української РСР. Частиною другою вказаної статті визначено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Статтею 129 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже законом чітко встановлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] працює на посаді інженера ІІ-ї категорії апарату управління ПАТ «Київенерго». Судом встановлено, що в спірному жилому приміщенні проживає відповідач, що підтверджується обставинами зазначеними ним у заперечення на позов та самих пояснень ,наданих в судовому засіданні . З наведеного вище вбачається, що фактично відповідач посилається на обставини визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, проте позовних вимог про визнання цього ордеру недійсним відповідачем не заявлялось . Також встановлено, що відповідач у трудових відносинах з ПАТ «Київенерго» не перебуває і ордер на поселення в спірну квартиру їй не видавався. Разом з цим, відповідачем [PERSON] не наведено правомірності правового обґрунтування зайняття ним спірної жилої площі та проживання на ній. Обставини про те, що відповідач тривалий час здійснював оплату комунальних послуг не мають правового значення залишення за відповідачем оспорюваного приміщення, оскільки оплата фактично спожитих послуг не є підставою для визнання права користування квартирою, яка зайнята особою самоправно без законних на те підстав. Термін проживання на спірній житловій площі правого значення також не має. Відповідно до частини 3 статті 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За вказаних підстав, суд приходить до висновку, що за наявності порушення порядку зайняття спірного приміщення відповідачкою [PERSON], остання вважається такою, що самоправно займає вказане приміщення і підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved