Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] (надалі Позивач-1) та [PERSON] (надалі Позивач-2), 03 серпня 2020 року звернулись до суду з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), третя особа Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у приміщення. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що 21.08.1968 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Дзержинським відділом РАГС м. Кривого Рогу. У 1984 році її чоловікові було надано квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 24.01.1985 року [PERSON] зареєстрував Позивачку -1 у вказаній квартирі, також були зареєстровані й їх неповнолітні онуки [PERSON] та [PERSON] (який наразі вже повнолітній та є позивачем у даній справі), над якими Позивач -1 призначена опікуном відповідно рішень виконкому Дзержинської районної ради в м. Кривому Розі. Відповідно рішення її призначено опікуном відносно неповнолітнього онука [PERSON] . Цим рішенням рекомендовано у судовому порядку зареєструвати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] , Позивачку-1 та її онуків в квартиру не допускав. Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] , про вселення був задоволений. Вселено в квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2009 році [PERSON] помер. За життя він уклав шлюб із [PERSON] (відповідач у справі) та зареєстрував останню у спірній квартирі [ADDRESS] . Позивачі мирним шляхом пропонували Відповідачу не чинити перешкоди у користуванні спірної квартири, однак остання змінила замки у квартирі та відмовляється спілкуватися з ними, тому вони вимушені звернутися до суду із даним позовом. Аргументи учасників справи Сторона позивача позов підтримує в повному обсязі. Сторона Відповідача позов не визнає. З відзиву на позовну заяву, вбачається, що фактичного спору не має, оскільки рішенням суду від 22 березня 2011 року позов про вселення позивача та неповнолітніх онуків задоволено в повному обсязі. Однак, Позивачка так і не вселилась до квартири. Крім того, Позивач не надала докази, що несе витраті по сплаті комунальних послуг. Вважає, що права Позивача -1 не порушені, натомість остання постійно прикривається дітьми для отримання особистої вигоди. Треті особи представників свої в судове засідання не направили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи, що під час судового розгляду сторони свої доводи та аргументи підтримали, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними письмовими матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами 21 серпня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в Дзержинському відділі РАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказана обставина сторонами не заперечується. 11 грудня 1984 року виконавчим комітетом Криворізькою міською радою народних депутатів видано ордер № 32704 на ім`я [PERSON] для вселення в квартиру [ADDRESS] , з якого встановлено, що самостійне право на житлову площу надано членам його сім`ї: [PERSON] - дружині, [PERSON] - сину та [PERSON] - донці (а.с. 16). Позивач-1 [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] 24 січня 1985 році, що підтверджено копією її паспорту виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України Дніпропетровської області (а.с.3 зворот). Як встановлено з рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Кривому розі ради від 15.10.2008 року № 461, 462, 463 [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8,12). Згідно обмінного ордеру від 11.12.1984 року до квартири по [ADDRESS] , виданого [PERSON] ( в ордері не вказано наймача), кількість членів сім`ї, яка в`їжджає складає чотири особи : сам [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] ( а.с.7) Рішеннями виконкому Дзержинської районної у місті ради м. Кривий Ріг № 461, 462, 463 від 15.10.2008 року [PERSON] призначена опікуном над малолітніми онуками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в зв`язку з позбавленням їх матері і батьків батьківських прав відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.07.2008 року. ( а.с.46-48) Згідно вказаних рішень : - КЖП № 8 контролювати збереження права на житло по [ADDRESS] за малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і житлових прав, - попередити піклувальника [PERSON] про заборону реєструвати сторонніх осіб у вказаному житлі та укладати договори оренди житла без погодження з виконкомом Дзержинської районної у місті ради. Також встановлено, що 25.04.2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (відповідач у справі) Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 22 березня 2011 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Дзержинської районної у місті Ради, Сектор громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВКМУ ГУМВС України у Дніпропетровської області про вселення - задоволено. Вселено в квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Сектор громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВКМУ ГУМВС України у Дніпропетровської області поставити на реєстраційний облік неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Апеляційним судом Дніпропетровської області вказане рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення цих позовних вимог. Визнано [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Зобов`язано Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON] . Також судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 09 жовтня 2018 року в позові\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради, Територіальна громада в особі виконкому Дзержинської районної у місті ради про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зобов`язанні відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Дзержинської районної у місці Кривому Розі ради зняти з реєстрації за адресою [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Також вказаним рішенням, у зустрічному позові [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа на боці позивача Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради, [PERSON] , третя особа на боці відповідача Металургійний районний сектор у м. Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Виконком Металургійної районної у місті ради, ТОВ «СІТІ СЕРВІС» про розірвання договору піднайму № 43 від 07.11.2009 року між квартиронаймачем [PERSON] та піднаймачем [PERSON] про надання житлового приміщення за адресою [ADDRESS] у піднайом у зв`язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] та виселення [PERSON] з займаного житлового приміщення за адресою [ADDRESS] як піднаймача відмовлено (а.с.21-23). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про сме5рть виданого Дзержинським районним у місті Кривий Ріг відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, серії [NUMBER] (а.с.28). За життя [PERSON] зареєстрував у спірній квартирі свою нову дружину, відповідача по справі [PERSON] , [INFO] , що встановлено з довідки №47 виданої 13 березня 2020 року Криворізьким об`єднаною міською довідково-інформаційною службою (а.с.29). Станом на дату звернення до суду позиваі та діти, що перебувають під опікою Позивача 1, не вселені Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Наймач\~вправі в установленому порядку\~за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно (частина перша статті 65 ЖК). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК Країни\~встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно із положеннями статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. У справі,\~з урахуванням\~встановлених судом\~обставин та\~правового режиму\~спірного житлового\~приміщення,\~право\~вселяти в\~нього належало\~наймачу,\~яким був\~ [PERSON] \~до моменту\~його смерті.\~Отжеу спірну квартиру були вселені [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] донька. В подальшу Відповідач також вселилась у спірну квартиру, як член сім`ї власника. У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з частинами першою, другою статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР певною мірою врегульовано правовідносини власника житла з колишніми членами його сім`ї, зокрема визначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Велика Палата Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження 14-64цс20) дійшла висновку, що за логікою законодавця у законодавстві, що регулює житлові правовідносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням. Встановивши, що Позивач -1 [PERSON] вселилася до спірної квартири на законних підставах за згодою власника як його дружина та зареєстрована в ній, а припинення сімейних відносин з власником квартири саме по собі не свідчить про припинення її права на проживання у ній, суд доходить до висновку про наявність підстав для вселення Позивачів до спірної квартири. Відповідач не надала доказів та не навела прямої норми матеріального права, яка надає їй право перешкоджати позивачам в проживанні та користуванні спірним житлом. Сама по собі наявність у неї права користування на це житло не може бути легітимною підставою позбавлення позивачів права користування ним. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50). Згідно наявних в матеріалах справи судових рішень, заяв та довідок, вбачається, що неодноразово, протягом тривалого часу, Позивач [PERSON] намагалася вселитись в квартиру разом з дітьми, які перебувають під її опікою, однак Відповідач чинить численні перешкоди. Як вбачається з довідки Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 06 лютого 2020 року Відповідач не погоджується на вселення Позивача (опікуна) з підопічними дітьми в квартиру, в якій заеєстровані діти, та яка зберігається за ними згідно рішень виконкому. Незважаючи на те, що судове рішення 2011 року, ухвалене на користь опікуна та дітей, Відповідач продовжує чинити перешкоди та ухиляється від вселення дітей з опкуном в квартиру, яка їм надана, тобто, фактично перешкоджає виконанню рішення суду, яке набрало законної сили. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Встановивши, що після розірвання шлюбу з наймачем квартири Позивач -1 продовжувала зберігати намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, намагалась приймати участь в його утриманні (а.с.32-39), отримувала пільги з комунальних послуг на спірне житло (а.с.31), за життя наймача в порядку, передбаченому статтею 72 ЖК України, не визнавалася такою, що втратила право користування спірною квартирою, своєї згоди на вселення [PERSON] не надавала, суд дійшов до висновку про те, що належний спосіб захисту порушених прав Позивачів буде не лише усунення перешкод у користуванні власністю,а і їх вселення у спірну квартиру. Приймаючи таке рішення, суд враховує, що відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Оскільки діти тривалий час не мають доступу до житла, яке їм надано державою, а Відповідач чинить численні перешкоди, після набрання законної сили рішення суду у справі № 2-236/11, позивач та її підопічні не були вселені, Позивач протягом тривалого часу намагається вселитись до приміщення, в якому вона зареєстрована, а так само й те, що Відповідач, маючи статус нового члена сім"ї, не надає можливості вселитись та коритсуватись житлом, позов слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, враховуючи те, що сторони у справі добровільно не досягли згоди щодо порядку користування спільним житлом, суд рекомендує вирішити питання щодо порядку користування житлом в судовому порядку шляхом пред"явлення відповідного позову та із залученням служби у справах дітей та/або органу опіки та піклування. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08липня 2011року №3674-VI«Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру. Оскільки Позивачі звільнені від сплати судового збору, однак, при поданні позову кожен з позивачів, мав сплатити по 840,80 грн. судового збору, а разом 1681,60 грн. то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved