Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 19.11.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, в останній редакції від 03.06.2016 року просить встановити факт проживання однією сімєю більше пяти років з [PERSON], яка померла 02.10.2013 року та надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] дочка її подруги [PERSON], померла 08.10.2013 року. За життя вона фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 06.04.2007 року, у вигляді частки квартири [ADDRESS] ( інша частка квартири належала їй на праві праві спільної сумісної власності). Після смерті [PERSON] вона, позивач, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю четвертої черги, але їй було відмовлено у звязку з тим, що не підтверджено факт проживання однією сімєю більше пяти років з [PERSON] до дня її смерті та пропущено строк для прийняття спадщини, у звязку з чим вона звернулася до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовну заяву, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 30.10.2015 року, дійсна до 30.10.2018 року) в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Виконкому Дзержинської районної у місті ради в судовому засіданні\~\~присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди позивача, відповідно до умов\~ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу\~\~за відсутності представника відповідача з ухваленням заочного рішення. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, суд вважає позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. За\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадянина; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки, встановлення факту повязане з наступним вирішенням спору про право, суд розглядає справу в порядку позовного провадження. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комнуального господарства міськвиконкому 27.10.1999 року, зареєстровано в БТІ у реєстрову книгу за №177-П-132-132 (а.с.10,13), витягом про реєстрацію права власності №10447882 від 20.04.2006 року (а.с.16) . [PERSON] померла 05.04.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ №141656 (а.с.5). [PERSON] померла 02.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ №538478 (а.с.6). За життя [PERSON] та [PERSON] заповіти не складали, що вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№41962932, 419962961 від 30.10.2015 року (а.с.66,70). Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~\~ до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, після смерті [PERSON] її дочка (а.с.7) [PERSON], яка проживала разом із матірю на момент її смерті та не зверталася до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ( а.с.70) фактично прийняла спадщину у вигляді частки квартири [ADDRESS]. Позивач після смерті [PERSON] стала мешкати разом із [PERSON] оскільки вона була неповнолітньою ( 16 років), з 05.04.2007 року по день її смерті 02.10.2013 року, що підтверджується актом, складеним мешканцями будинку №16 по вул. Вокзальна в м. Кривому Розі, від 03.11.2015 року, посвідченого майстром дільниці №4/9. (а.с.80). Позивач за власний кошт здійснила поховання [PERSON], що підтверджується товарним чеком про оплату ритуальних послуг (а.с.78) та квитанцію про оплату послуг по підготовці тіла до поховання (а.с.79). Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], сусідка ( мешкає в будинку №16 по вул.Вокзальна) пояснила, що позивач проживала з [PERSON] після смерті її матері з 2007 року, мали спільний побут, мешкає у квартирі по теперішній час, займалася похованням [PERSON] Свідок [PERSON], яка мешкає у будинку №16 по вулиці Вокзальна м. Кривого Рогу, дала аналогічні пояснення. Покази свідків надані під присягою, є логічними та послідовними і не викликають у суду сумнів, оскільки узгоджуються між собою та не спростовуються матеріалами справи. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю четвертої черги, але приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено у звязку з тим, що не підтверджено факт проживання однією сімєю більше пяти років з [PERSON] до дня її смерті та пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам розяснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Таким чином, позивач мешкала разом із [PERSON] з 05.04.2007 року по 02.10.2013 року однією сімєю, тобто більше шести років до дня її смерті, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, тобто вимоги позивача щодо встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з наступного. \~Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.2 розяснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судам при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини слід\~\~ враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», судам розяснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку,\~суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, з наведеного переліку норм можна зробити висновок, що законодавством не встановлено перелік поважних причин, а тому вони визнаються поважними на думку суду. Оскільки, строк для подачі заяви про прийняття спадщини почався 02.10.2013 року та закінчився 03.04.2014 року, а позивач звернулася до нотаріальної контори 02.11.2015 року, тобто пропустила строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки була юридично необізнана з порядком та строком прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші особи, окрім [PERSON], з заявою прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частину у спадщині, відповідно до вимог\~ст.1241 ЦК України\~відсутні. З урахування викладених обставин, суд вважає, що позивачем пропущено строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин\~ та задовольняє її позовні вимоги. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування» перебіг строку для подання заяви про прийняття спадщини починається з моменту набрання рішенням законної сили. \~\~\~\~

Outcome: approved