Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач 18 травня 2016 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 2 вересня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від сумісного життя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. 9 вересня 2015 року за рішенням суду шлюб розірваний. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач працездатний, утриманців не має. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина по 1500 грн. щомісячно до його повноліття. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Вважає,що відповідач може надавати щомісячно по 1500 грн. на утримання сина, також визнала, що відповідач щомісячно їй надавав кошти у розмірі 1000 грн., має заробіток, хоча офіційно не працює, також неодноразово на вихідні син знаходився у відповідача. Просила задовольнити позов, стягнути аліменти з відповідача з часу звернення до суду. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що він офіційно не працевлаштований, однак згодний надавати позивачці 1500 грн. на утримання сина з часу її звернення до суду, тобто з 18 травня 2016року, хоча він добровільно надає їй кошти . Просив задовольнити позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з 2 вересня 2006 року. Від сумісного життя мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до запису у свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідач інших утриманців, ніж син , не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог не надано відомостей про доходи відповідача , що в майбутньому може унеможливити виконання рішення суду, суд вважає про доцільність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1500грн. щомісячно. При цьому суд враховує, що позивач вибрав спосіб стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, а відповідач не заперечував проти цього, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Outcome: approved