Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), яка залишилось після смерті її батька - [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) вартістю 6373 грн. у розмірі 0.002% пайового фонду СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області. Позивач є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, яку у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Кодимської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 08 червня 2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше належне батькові майно. Видати свідоцтво про право на спадщину у вигляді майнової частки (паю) нотаріус відмовилась через відсутність належних правовстановлюючих документів на це майно. В судове засідання позивач не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача - Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не з'явився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі (заява №02-16/94 від 21 лютого 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Дослідивши позовну заяву позивача та долучені до позову письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 03 березня 1997 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №09 від [INFO] Місце відкриття спадщини - с.Шершенці Кодимського району Одеської області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], як між донькою та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого 22 серпня 1967 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району, в якому її батьком вказано [PERSON], а також копією свідоцтва про розірвання шлюбу позивача серії [NUMBER] виданим 07 листопада 2000 року районним відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції, відповідно до якого позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Підставою для задоволення позову позивач вказала прийняття нею спадщини померлого батька, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона звернулась до Кодимської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла частину належної померлій спадщини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданим 08 червня 2000 року. Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 01 вересня 1997 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Судом встановлено, що заповіту померлий [PERSON] не склав, тому позивач [PERSON], як донька померлого, є спадкоємцем його спадкового майна за законом першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року). Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року). Судом встановлено, що позивач [PERSON] у передбачений ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття належної померлій матері спадщини, після чого 08 червня 2000 року державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори позивачеві були видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] на належне померлому майно - земельну частку (пай). Отже, позивач [PERSON] є такою, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняла належну померлому батькові спадщину. До складу спадщини померлого [PERSON], окрім земельної частки (пай), ввійшла і майнова частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 6373,00 грн., яка належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER], виданого 21 жовтня 2016 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до п.4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затверджених Постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства. Померлий [PERSON] отримав право на майновий пай члена КСП «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області, оскільки був членом цього КСП. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але роз'яснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно. Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька [PERSON], суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є такою, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняла спадщину померлого батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved