Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити, що частка [PERSON], який помер [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальної площі 1000 м2 за адресою: [ADDRESS], становить 341/2000 частин, що еквівалентно 170,5 м2 з них: 131 м2 у окремому користуванні та 39,5 м2 в спільному користуванні; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку в розмірі 341/2000 частин, що еквівалентно 170,5 м2 з них: 131 м2 у окремому користуванні та 39,5 м2 в спільному користуванні. В обґрунтування вимог позивач вказала, що після смерті її чоловіка [PERSON]., який помер [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно, яка складається із житлового будинку 1/10 частин, загальної площі 25 м2 та земельної ділянки, на якій розташований будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Співвласником житлового будинку, що становить 1/10 домоволодіння, був померлий чоловік, згідно із договором купівлі-продажу від 09.06.1980 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], а також співвласником земельної ділянки у праві спільної сумісної власності згідно із державним актом на землю та додатку до нього серії [NUMBER]. Позивач прийняла спадщину в порядку, як особа (дружина), що постійно проживала із спадкодавцем, про що у Першій полтавській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу за № 212/2018 від 13.06.2018 року. Син - [PERSON] відмовився від спадщини за законом на користь позивача, інших спадкоємців першої черги немає.На житловий будинок нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії та номер 3-815 від 18.10.2018 року, а на земельну ділянку - постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.10.2018 року за № 2629/02-31, у зв'язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданим на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 08.06.2010 року за № 245, земельна ділянка має кадастровий номер: [NUMBER], загальна площа становить 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно із додатком до державного акту та витягу з Державного земельного кадастру від 05.10.2018 року № НВ-5307907492018, співвласниками земельної ділянки на праві спільної сумісної власності є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлий - [PERSON] без виділення часток. Рішенням Окгябрського райнарсуду м. Полтава від 20 червня 1990 року було визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, де [PERSON] виділено 131 м2, [PERSON] - 104 м2, [PERSON] - 213 м2 (наразі [PERSON] та [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] (наразі [PERSON] та [PERSON].) виділено 306 м2 - загальна площа земельної ділянки при цьому становила 1049 м2. У 2011 році при оформленні права власності на вказану земельну ділянку та фактичному її обмірі землевпорядною організацію розмір земельної ділянки було зменшено до 1000 м2. Для визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування необхідно встановити розмір частки спадкодавця, що входить до спадкової маси. У зв'язку з чим зроблено експертне земельно-технічне дослідження, відповідно до якого судовий експерт [PERSON], застосувавши метод співставлення між встановленим та фактичним порядком користування встановив, що в цілому вони відповідають один одному, експерт прийшов до наступного:площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON], який є спадкодавцем, становить 131 м2, у спільному користуванні 39,5 м2, разом 170,5 м2 , що еквівалентно 341/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 107 м 2, у спільному користуванні 99,5 м2, разом 206,5 м2, що еквівалентно 413/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 102 м 2, у спільному користуванні 79,5 м2, разом 181,5 м2,' що еквівалентно 363/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 139 м2, у спільному користуванні 113,5 м2, разом 252,5 м2, що еквівалентно 505/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] та [PERSON] становить 173 м 2, у спільному користуванні 16 м2, разом 189 м2, що еквівалентно 378/2000 частки у праві спільної власності. На підставі наведеного позивач просить визначити частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку і визнати права власності в порядку спадкування за законом Ухвалою суду від 11.01.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, співвласники земельної ділянки надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення поклались на розсуд суду. Заперечень проти позову не надійшло. Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підстав наявних у справі даних і доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 квітня 2011 року, співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10-11). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9 - свідоцтво про смерть). 18 жовтня 2018 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка складається з 1/10 частки домоволодіння за номером [ADDRESS] (а.с.12). Постановою від 18.10.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності, визначити частку померлого [PERSON] не вбачається на можливе (а.с. 14). Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як роз'яснено в п.п. е, п.18 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках, передбачених статтями 86 - 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників, учасників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками. Рішенням Окгябрського райнарсуду м. Полтава від 20 червня 1990 року було визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, де [PERSON] виділено 131 м2, [PERSON] - 104 м2, [PERSON] - 213 м2 (наразі [PERSON] та [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] (наразі [PERSON] та [PERSON].) виділено 306 м2 - загальна площа земельної ділянки при цьому становила 1049 м2.(а.с.15). У 2011 році при оформленні права власності на вказану земельну ділянку та фактичному її обмірі землевпорядною організацію розмір земельної ділянки було зменшено до 1000 м2. Відповідно до висновку експертного-земельно-технічного дослідження № 94площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON], який є спадкодавцем становить 131 м2, у спільному користуванні 39,5 м2, разом 170,5 м2 , що еквівалентно 341/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 107 м 2, у спільному користуванні 99,5 м2, разом 206,5 м2, що еквівалентно 413/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 102 м 2, у спільному користуванні 79,5 м2, разом 181,5 м2,' що еквівалентно 363/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] становить 139 м2, у спільному користуванні 113,5 м2, разом 252,5 м2, що еквівалентно 505/2000 частки у праві спільної власності;площа земельної ділянки в окремому користуванні [PERSON] та [PERSON] становить 173 м 2, у спільному користуванні 16 м2, разом 189 м2, що еквівалентно 378/2000 частки у праві спільної власності (а.с. 16-22). Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Згідно ч.4,5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, та з того, що позивач має у власності зазначену вище земельну ділянку, а співвласники зазначеного майна не спростували обставин, на які посилається позивач, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому вважає визначити, що частка [PERSON], за адресою: [ADDRESS], становить 341/2000 частин, що еквівалентно 170,5 м2 з них: 131 м2 у окремому користуванні та 39,5 м2 в спільному користуванні, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку в розмірі 341/2000 частин, що еквівалентно 170,5 м2 з них: 131 м2 у окремому користуванні та 39,5 м2 в спільному користуванні. На підставі викладеного та

Outcome: approved