Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Протягом останніх шести років вони проживали разом, вели спільне господарство та вона доглядала за матір`ю. Після її смерті залишилася спадщина, у вигляді 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2018 заявниця звернулася до Верньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено, оскільки на момент смерті вона проживала разом з матір`ю, але була зареєстрована за іншою адресою. У зв`язку з цим заявниця змушена звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки це необхідно для вступу в права спадкоємця після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримує. Представник заінтересованої особи - Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують стосовно заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, прийшов наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 02.10.2008 виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ( а.с. 7). Рішенням Канівського міськрайонного суду від 26.09.2019 встановлено факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , померлої [INFO] в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, судове рішення вступило в законну силу 27.10.2019 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.11.1995 ( а.с 10) . Згідно довідки Верхівцевської міської ради № 8141 від 08.11.2018 ( а.с. 15) вбачається, що заявниця [PERSON] , дійсно мешкала в м. Верхівцеве, до складу її сім`ї входила [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту фактичного проживання від 21.02.2020, засвідченого секретарем Верхівцевської міської ради Чорнобровою Л.Р. (а.с. 16) вбачається, що жителі м. Верхівцева, Верхньодніпровського р-ну, Дпіпропетровської обл.: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчують той факт, що [PERSON] з літа 2003 року по жовтень 2008 року проживала разом з своєю матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , та здійснювала за нею догляд до моменту смерті матері. Відповідно до постанови державної нотаріальної контори від 01.10.2018 ( а.с. 8) вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують їх родинні стосунки. Згідно інформації щодо спадкової справи № 213/2018, заведеної Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с 26- 39) вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявниці [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved