Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 вересня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який мешкав в с. Мурафа Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,3195 гектар, розташованої на території Мурафської сільської ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в зв'язку з чим звернулася до суду з позовом та прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача, що діяла за довіреністю підтримала позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача - Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 06 березня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельна ділянка площею 5,3195 га, розташованої на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП «Мурафське», що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №478. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлого [PERSON], підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Інші спадкоємці, які б мали обов'язкову частку в спадщині, відсутні. Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори від 16.10.2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №478. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця - [PERSON] має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved