Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Хмільницької міської ради про визнання у порядку спадкування за законом за [PERSON] [INFO] , права на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату ВН №0471921 виданому на підставі розпорядження № 83 від 02.03.2000 року Літинською РДА. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті матері входить право на земельну частку (пай) в КСП «Мир» розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0471921 виданому Літинською РДА. Позивач звернувся до Літинської ДНК для отримання Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Однак державний нотаріус Літинської ДНК надав роз`яснення щодо порядку оформлення спадщини спадкування після смерті його матері згідно чого повідомив, що не може видати Свідоцтво про право на спадщину, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ. Оскільки у спадкоємця відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), тому у нотаріуса відсутні законні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній. Підтвердженням того, що такий сертифікат видавався є довідка №31-0.3-127/2-21 від 20.08.2021 року видана Відділом №6 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Одночасно зазначив, що у зв`язку із розглядом справи позивач поніс лише витрати по сплаті судового збору, однак у разі задоволення позовних вимог просить не стягувати їх із відповідача. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 31.08.2021 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.09.2021. Позивач [PERSON] разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи без його участі, у вказаній заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. До початку судового засідання від відповідача Хмільницької міської ради через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі представника. Хмільницька міська рада підтримує позовні вимоги та просить судові витрати залишити за позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з таких підстав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.6). Згідно правописного довідника "Власні імена людей" [PERSON] та [PERSON] є однойменними іменами (а.с. 7-8). Зі змісту довідки №87/20-23/3 від 24.03.2021 виданої Хмільницькою міською радою, видно, що [PERSON] [INFO] , згідно записів погосподарської книги за 2001-2005 р.р., була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). В матеріалах спадкової справи наявна копія сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 1,85 в умовних кадастрових гектарах серії ВН №0471921, виданого на підставі розпорядження № 83 від 02.03.2000 року Літинською РДА (а.с.27). Підтвердженням того, що такий сертифікат видавався є довідка №31-0.3-127/2-21 від 20.08.2021 року видана Відділом №6 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, зі змісту якої видно, що [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) ВН №0471921 на підставі розпорядження Літинської РДА від 02.03.2000 № 83, який зареєстрований за №521 від 14.03.2000 (а.с.11). Рішеннм Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 у справі №137/1659/20 [PERSON] визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.24-25). Як вбачається з копії спадкової справи № 110/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка надана до матеріалів справи Літинською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області 02.04.2021, після чого заведено зазначену вище спадкову справу (а.с.20-28). Як зазначено у позовній заяві, позивач звернувся до Літинської ДНК для отримання Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Однак державний нотаріус Літинської ДНК надав роз`яснення щодо порядку оформлення спадщини спадкування після смерті його матері згідно чого повідомив, що не може видати Свідоцтво про право на спадщину, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст.1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, визнання позову відповідачем, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Одначасно, у своїй заяві представник позивач [PERSON] просив судові витрати залишити за ним, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, слід залишити за останнім.

Outcome: approved