Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що випискою з інвентаризаційних матеріалів №9809 від 29.07.2021 доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Оригінал свідоцтва спадкодавцем втрачено. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується відсутність реєстрації права власності на житлове господарство по [ADDRESS] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Незвиського старостинського округу №9/352 від 11.10.2021. У відповідності до технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 77,9 кв.м, житловою - 50,3 кв.м, літньої кухні, двох сараїв, кладови, криниці, вбиральні, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 85030 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13.07.2006, актовий запис №13. 04.04.2006 [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила своїй онуці [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все що буде належати їй за законом. Заповіт посвідчений секретарем Незвиської сільської ради 04.04.2006 та зареєстровано за № 19. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З довідки Незвиського старостинського округу №9/353 від 11.10.2021 вбачається, що на час смерті [PERSON] разом із нею були зареєстровані донька [PERSON] та внучка [PERSON] . Отже, [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила її документально. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.05.2015 року, актовий запис №7. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. З довідки Незвиського старостинського округу №9/350 від 11.10.2021 вбачається, що на час смерті [PERSON] разом із нею були зареєстровані мати [PERSON] та син [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав, як спадкоємець першої черги за законом, позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа №138/2015. [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. 18.04.2016 позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] на земельні паї. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 28.09.2021. 20.10.2019 теща позивача [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все що буде належати їй за законом. Заповіт посвідчений секретарем Незвиської сільської ради 20.10.2019 та зареєстровано за №31. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Реалізовуючи свої спадкові права, позивач подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №207/2020. 19.12.2020 позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні паї. Спадкове житлове господарство належить на праві спільної сумісної власності у рівних частинах (по 1/3) членам колишнього колгоспного двору згідно приписів ст.120 ЦК України (в ред.1963 року). [PERSON] залишила на користь позивача заповіт, яким розпорядила йому все своє майно, в т.ч. і належну їй 1/3 частку житлового господарства. [PERSON] теж належала 1/3 частка колишнього колгоспного двору, та 1/3 частку вона успадкувала згідно заповіту від своє бабки [PERSON] . Після смерті дружини та тещі, позивач фактично вступив в управління спадщиною - подав заяви про прийняття спадщини та успадкував частину належного їм майна, користується спадковим майном на власний розсуд, підтримує житловий будинок у належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. На частку у спадковому майні матері [PERSON] та бабки [PERSON] не претендує, свої спадкові права реалізував за рахунок іншого спадкового майна. На частку у колгоспному дворі теж не претендує, оскільки станом на 15.04.1991 року не проживав по [ADDRESS] та не був членом колгоспного двору. Не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9809 від 29.07.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано під реєстровим номером № 119 за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 01.09.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. Як встановлено в судовому засіданні свідоцтва про право власності на жилий будинок від 01.09.1988 року, видане голові колгоспного двору [PERSON] Городенківським РВК на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р., втрачено. Із довідки № 9/351 від 11.10.2021, виданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що в с. Незвисько Коломийського району Івано-Франківської області, вулиця Мічуріна була перейменована на вулицю Садова. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280189441 від 20.10.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством в [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 3 особовий рахунок № [NUMBER] закріплена земельна ділянка розміром 1,2000 га, в т.ч.: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,3500 га; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 0,6000 га, що стверджується довідкою № 9/352 від 11.10.2021, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1961 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1961, 1970 та 1990 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 540 від 07.10.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 08.10.2021 становить - 85030 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова господарства; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , внука, що стверджується довідкою № 9/353 від 11.10.2021, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 04.04.2006 [PERSON] , жителька [ADDRESS] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Незвиської сільської ради, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що за Законом їй належатиме заповіла своїй внуці [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 19. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 45842073, що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24342079 від 29.07.2010. [PERSON] померла [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 13.07.2006, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2006 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онука; [PERSON] , [INFO] , правнук, що доводиться довідкою № 9/348 від 11.10.2021, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Те, що[PERSON] , [INFO] є внукою [PERSON] стверджується копіями: -свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , виданого 20.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 69 від 25.09.1961; -свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 22.10.1978, де зазначено, що [PERSON] , 1961 року народження після одруження 22.10.1978 з [PERSON] , 1960 року народження присвоєно прізвище « [PERSON] », запис за № 26 від 22.10.1978; -витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00033261729, виданого 21.10.2021, з якого вбачається, що [PERSON] після державної реєстрацію шлюбу (актовий запис № 14 від 29.05.1961) з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] »; -витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00033271172, виданого 21.10.2021, з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 57 від 26.04.1962). Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є її внука [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, яку прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Із копії спадкової справи № 492/2010, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 28.07.2010 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 24342107 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 29.07.2010 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 49694469 (номер у нотаріуса 492), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 21.09.2010 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за № 1227, на право на право на земельну частку (пай) розміром 65,3 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входила також 1/3 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, яку [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та [PERSON] (спадкоємець першої черги за законом, яка має право на обов`язкову частку у спадщині) успадкували, однак не оформлено документи про спадкування. [PERSON] померла [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7 від 08.05.2015, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2015 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , мати; [PERSON] , [INFO] , син, що доводиться довідкою № 9/350 від 11.10.2021, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.04.1985. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця [PERSON] - її син[PERSON] (відповідач) відмовився від спадщини за законом, що стверджено копією заяви [PERSON] в спадковій справі № 138/2015 та заявою про визнання позовних вимог, поданою до суду. Матір спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дочки, яку прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Із копії спадкової справи № 138/2015, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець першої черги за законом - її чоловік [PERSON] (позивач), так як він у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини по закону та заяву про видачу свідоцтва на спадщину за закону. Копією Витягу № 43624307 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 18.04.2016 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 57524505 (номер у нотаріуса 138/2015), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. 18.04.2016 видано 4 (чотири) свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровані в реєстрі за № 296, № 297, №298, №299 на земельні ділянки, належні спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входила також 1/3 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та частка даного житлового господарства, успадкована нею після смерті баби[PERSON] . Дане спадкове майно [PERSON] успадкували: [PERSON] (спадкоємець першої черги за законом) та [PERSON] (спадкоємець першої черги за законом, яка має право на обов`язкову частку у спадщині), однак не оформлено документи про спадкування. 20.10.2019 [PERSON] , жителька [ADDRESS] залишила заповіт, посвідчений секретарем Незвиської сільської ради, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і інше майно, все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла[PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 31. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65510440, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60824834 від 07.07.2020. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 12.03.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2020 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею в житловому будинку в [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , онук, що доводиться довідкою № 9/349 від 11.10.2021, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно пошуку по Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис складений 28 березня 1964 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); актовий запис про розірвання шлюбу відносно [PERSON] та [PERSON] відсутній, що стверджується копією листа-повідомлення № 50/24.4.6-19 від 24.11.2021, наданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ). Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є [PERSON] (позивач). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 207/2020, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON] (позивач), так як він у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом та заяву про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 62974033 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 19.12.2020 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66071929 (номер у нотаріуса 207/2020), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. 19.12.2020 видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстровані в реєстрі за № 1873, № 1875, №1876 на: недоодержану пенсію та земельні ділянки, належні спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/3 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та частка даного житлового господарства , успадкована нею (обов`язкова частка) після смерті матері [PERSON] та дочки [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1179/02-31 від 28.09.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її онука [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав на вищевказане майно. Причиною відмови є те, що спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті дружини [PERSON] та як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , користується ними. Однак, через відсутність (втрата) оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавців на вищевказаний житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню, при визнанні їх відповідачем. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved