Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в якому просила: поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1000 кв.м., спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; поділити земельну ділянку номер, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між подружжям [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на неї; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості земельної ділянки, а саме в сумі 210 350 грн.; визнати незавершене будівництво основної частини житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , вартістю 626 416 грн. спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; поділити незавершене будівництво основної частини житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , вартістю 626 416 грн. між подружжям [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині вартості незавершеного будівництва за кожним; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості незавершеного будівництва основної частини житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , в сумі 313208 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.04.2012 року, вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. За час спільного проживання та за спільні сімейні кошти ними була придбана земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд). Земельна ділянка, згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., реєстровий № 946, зареєстрована на відповідача [PERSON] вартість земельної ділянки згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки становить 420 700 грн. На вказаній земельній ділянці за час перебування у шлюбі ними було розпочато будівництво житлового будинку. На день подання позову відсоток готовності незавершеного будівництва основної частини житлового будинку складає 77,59 %, залишкова вартість заміщення житлового будинку складає 626 416 грн., згідно Висновку експерта № 56-18. Оскільки зазначене майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі - воно є спільним майном подружжя, а тому вважає правомірним виділення на її користь 1/2 частини вищевказаного нерухомого майна та стягнення на її користь компенсації в розмірі його вартості. Ухвалою від 27.09.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб ( а.с.43-44). Ухвалою від 13.05.2019 року прийнято часткову відмову позивача від позовних вимог та закрито провадження в цій частині, окрім позовної вимоги щодо визнання земельної ділянки спільним майном подружжя та її розподілу. В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача направила заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. З письмової згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 13, 81ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 27 квітня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 210 ( а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., реєстровий №946, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1000 кв.м., кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд) ( а.с.7-8). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 27.09.218 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] (а.с.104-105). В даному випадку, спірна земельна ділянка була придбана у власність на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2014 року, тобто в період, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Будь-яких доказів відповідачем щодо придбання спірної земельної ділянки за його рахунок, у власних інтересах а не в інтересах сім`ї до суду не надано. Вартість вказаної земельної ділянки згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки становить 420 700 грн. ( а.с. 14-20). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Враховуючи, вище викладене, а також те що спірне майно набуте подружжям за час шлюбу та ведення спільного господарства, є їх спільною сумісною власністю, кожному з колишнього подружжя належить право власності на 1/2 його частину, тому суд вважає позов підлягає до задоволення та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: approved