Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач 28.12.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона, 03.12.2011 року вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У жовтні 2016 року шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на життя, обов'язки подружжя, ведення господарства, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки. Все це призвело до того, що ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 року (надалі - Закон № 2147-VIII), Розділом 2 якого внесено зміни до Цивільного Процесуального кодексу України та викладено його у новій редакції Ухвалою суду від 19.01.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з?явилися. Від позивача надійшла заява, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 16). Від відповідача надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглядати в його відсутність (а.с. 17). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 03.12.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 832 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як зазначено позивачем, у жовтні 2016 року спільне життя подружжя припинене з тих підстав, що сторони мають різні погляди на подружнє життя, обов'язки подружжя, ведення господарства, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали непорозуміння. З цього часу спільне господарство не ведеться. Все це призвело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю, позивачкою по справі. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]», [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved