Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. та Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір № E/V092915-3, яким забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] , що випливали з кредитного договору від 09 червня 2009 року №E/V092915 з повернення кредиту в розмірі 285711 євро 21 євроцента в термін 120 місяців до 06 червня 2019 року. В забезпечення виконання зобов`язань в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,4153 для іншої комерційної діяльності, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Згідно з інформаційною довідкою від 14 березня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» зареєструвало за собою право власності на земельну ділянку площею 0,4153 для іншої комерційної діяльності, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Рішення про державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно та дії щодо реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» було вчинено державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф.. Підставою реєстрації права власності стало іпотечний договір від 18 червня 2009 року. На час реєстрації права власності на нерухоме майно банк вже скористався своїм правом на\~звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а саме 22 липня 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. було видано виконавчий напис за № 3034 на вказану земельну ділянку, а тому банк не мав права використовувати інший спосіб звернення стягнення. Також, у реєстратора були відсутні докази вручення вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] згідно договору іпотеки. В рекомендованому повідомленні відсутні відомості про вручення йому рекомендованого листа від банку, а запис пошти про те, що він відмовився від тримання поштової кореспонденції 06 липня 2016 року не відповідає дійсності, оскільки він вказаного числа перебував за кордоном, а тому він не отримував ніяких повідомлень від банку про звернення стягнення на нерухоме майно шляхом визнання права власності. Рішення та дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, власником якого був [PERSON] , за ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки, що фактично було відчуженням нерухомого майна на користь банку є незаконними, оскільки були вчинені з порушенням його прав. Посилаючись на ці обставини, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 32245253 від 07 листопада 2016 року, за ПАТ КБ «Приватбанк» земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Скасувати запис про право власності № [NUMBER] в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення № 32245253 від 07 листопада 2016 року. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» (який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк») подав до суду відзив, в якому просив відмовити у позові посилаючись на те, що висновок позивача про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не може використати ще один спосіб позасудового врегулювання спору, так як уже скористався одним з способів звернення стягнення на предмет іпотеки, є помилковим. Крім цього, виконавчий напис за № 3034 від 22 липня 2010 року був відкликаний з виконавчої служби. Також вказує на те, що банк направляв письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором на адресу позивача рекомендованим листом, а його ухилення (відмова) від отримання листа не може впливати на права кредитора. Відповідачі державний\~реєстратор Чернівецької\~міської ради\~Карвацька Г.Ф.\~та Чернівецька\~міська рада\~також подали\~відзиви до\~суду,\~в яких\~заперечували проти\~позову,\~посилаючись на\~те,\~що державна\~реєстрація права\~власності на\~іпотечне майно\~за ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~проводилось у\~відповідності до\~вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір № E/V092915-3, яким забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] , що випливали з кредитного договору від 09 червня 2009 року №E/V092915 з повернення кредиту в розмірі 285711 євро 21 євроцента в термін 120 місяців до 06 червня 2019 року. В забезпечення виконання зобов`язань в іпотеку передано земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Боржником [PERSON] належним чином не виконувалися умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. 22 липня 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. було видано виконавчий напис за № 3034, яким в рахунок кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» звернуто стягнення на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . 09 серпня 2010 року за вказаним виконавчим написом Новоселицьким ВДВС було відкрито виконавче провадження № 21251546 про звернення стягнення на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Постановою державного виконавця від 28 лютого 2012 року виконавчий документ був повернутий за письмовою заявою стягувача ПАТ КБ «Приватбанк». Рішенням державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 32245253 від 07 листопада 2016 року, проведено реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Згідно з інформаційною довідкою від 14 березня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» зареєструвало за собою право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Рішення про державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно та дії щодо реєстрації права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» було вчинено державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф.. Підставою реєстрації права власності стало іпотечний договір від 18 червня 2009 року. Статтею 33\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. У частині 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку»зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої цієї статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 37\~Закону України\~«Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Отже, аналіз положень статей 33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», статей 328,335,376,392\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Як вбачається із умов іпотечного договору, погодженого сторонами, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначений п.22 договору. Згідно з пунктом 22 звернення стягнення здійснюється у випадках, передбачених цим договором, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цих договорах. Вказане застереження передбачено пунктом 26 іпотечного договору, згідно якого звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, в тому числі шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Суд вважає, що за змістом Закону України\~«Про іпотеку» та погодженого сторонами іпотечного договору іпотекодержатель може скористатися лише одним із наведених вище способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» вже скористався одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № E/V092915-3, а саме на підставі виконавчого напису нотаріуса від 22 липня 2010 року про звернення стягнення, який до того ж був направлений на виконання в Новоселицький ВДВС. Ці обставини\~не були\~враховані державним\~реєстратором при\~вчиненні державної\~реєстрації прав\~на нерухоме\~майно,\~а тому\~реєстрація права\~власності за\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , є неправомірною. Крім цього, державним реєстратором не було дотримано вимог в частині отримання доказів іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень. Згідно з ч. 1\~ст.\~35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Приписами ч.1ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановленихстаттею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Частиною 3\~ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що Державний реєстратор:1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з`ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) докази того, що завершився 30-денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги. Як вбачається з матеріалів, які слугували підставою для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , державний реєстратор прийняла за відсутності належних доказів одержання іпотекодавцем, письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень. З матеріалів справи вбачається, що банк 24 червня 2016 року направляв [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Відповідно до довідки Укрпошти, поштова кореспонденція повернуто у зв`язку із відмовою адресата від отримання, дата повернення 06 липня 2016 року. З паспорту [PERSON] вбачається, що 06 липня 2016 року вона перебувала за кордоном. Допитана як свідок в судовому засіданні [PERSON] показала, що в 2016 році вона працювала начальником Топорівського відділення Укрпошти. На той час на адресу [PERSON] надходило багато поштової кореспонденції, а її часто не було вдома, у зв`язку із чим виникали непорозуміння щодо вручення їй листів, повісток, тощо. Тоді вона домовилась з [PERSON] про те, що про поштову кореспонденцію вона буде повідомляти останній по мобільному телефону. Внаслідок отриманої інформації [PERSON] іноді отримувала листи, іноді по телефону відмовлялась від отримання. Конкретно щодо наявного у справі листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 24 червня 2016 року, то він точно не був доставлений поштовим кур`єром [PERSON] , а яким чином проводився запис у поштовому повідомленні про відмову від отримання листа, вона не знає. Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. При цьому, пунктом 106 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Дослідженими судом доказами з`ясовано, що поштове відправлення на підтвердження отримання іпотекодавцем [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень кредитного зобов`язання кур`єром взагалі не було доставлено йому, що підтвердив свідок [PERSON] , яка в свою чергу не змогла пояснити запис на довідці про повернення поштової кореспонденції про відмову адресата [PERSON] від отримання листа. За змістом постанови Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 522/2732/16-ц відмова боржника від отримання письмової вимоги іпотекодавця про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, засвідчена працівником кур`єрської служби, свідчить про належне повідомлення боржника, якщо позивачем вказана обставина не спростована. У даній справі допитаний як свідок начальник поштового відділення Сорокан Є. [PERSON] показала, що вимога іпотекодавця про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, іпотекодавцю - позивачу [PERSON] взагалі не доставлялася працівником пошти, а причини відмітки про його відмову від отримання такої вимоги, вона пояснити не змогла. За вказаних обставин, із урахуванням того, що 06 липня 2016 року позивач перебував за межі України, суд вважає, що позивачем спростована обставина щодо його відмови від отримання вимоги іпотекодавця про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, яка йому не доставлялась працівником пошти. За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки відповідно до пункту 61 Порядку банком не було надано належних доказів отримання копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, а отже відповідачем порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. Оскільки, державна реєстрація за банком права власності на нерухоме майно відповідача за неподання для цього передбачених п. 61 Порядку документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей\~10\~та\~18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності є протиправним. Відповідно до п.2\~ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, оскаржуване рішення державного реєстратора підлягає скасуванню. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів пропорційно слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 33, 35, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, суд

Outcome: approved