Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутній оригінал документа на ім`я спадкодавця [PERSON] (договір купівлі продажу будинку, посвідчений Єфимовою Т.І., приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області від 24.05.2001 року за № 7170, за яким це право власності зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.05.2001 року в реєстровій книзі за № 58/51). В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити та не заперечують про задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти задоволення уточнених первісних позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою не заперечує проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 24.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. зареєстрованого в реєстрі за № 7170, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 58/51 від 28.05.2001 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.08.2019 року за № 1060. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2010 року, виданого спеціальним відділом РАЦСУ управління РАЦСу адміністрації міського округу міста Калінінград, [PERSON] помер [INFO] . Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] , згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 58823847 від 19.12.2019 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.12.1989 року, виданого відділом РАЦСу м.Ровно; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.04.1997 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 00024996661 від 19.12.2019 року, згідно [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.07.1992 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомо відділу РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього кодексу. Частиною ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] була малолітньою особою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. В свою чергу позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи спадкоємицею за законом після смерті батька відмовилась від неї на користь матері [PERSON] та сестри [PERSON] . Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved