Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 15900 від 02.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню з підстав зазаначених у позові. Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не прибув, однак надав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду такого, був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на його електронну адресу. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву. Також ним не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду такого, були повідомлені належним чином, а саме, шляхом направлення судової повістки на їх електронну адресу. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання , не з`явився в судове засідання без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі відповідача та про постановлення заочного рішення у справі. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.11.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем на підставі виконавчого напису № 15900 виданий 02.06.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67390121, що вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с 10). Як зазначає позивач, про дане провадження він дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис № 15900 про звернення стягнення з громадянина (-ки) України, яким (якою) є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - невідомо, місце роботи - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який(-а) є Боржником за Кредитним договором № 4782415 від 07.03.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», ідентифікаційний код юридичної особи 40484607, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №69-МЛ від 27.05.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236 (Новий Кредитор), місцезнаходження: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, реквізити IBAN [NUMBER] відкритий в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО: 380805, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Кредитним договором № 4782415 від 07.03.2021 року на загальну суму 12004,50 гривень (дванадцять тисяч чотири п`ятдесят гривень), що вбачається з його копії (а.с.9). Згідно з даним написом, право вимоги за Кредитним договором № 4782415 від 07.03.2021 року було відступлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», проте, як зазначає позивач, його не було повідомлено про здійснення відступлення прав вимоги та заміну кредитора у договірних правовідносинах. На спростування належного, відповідачем підтвердження не надано. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 637 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, ч. 2 даної статті у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), ст. 1082 ЦК України Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною першою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статті 88 Закону України «Про нотаріат» кореспондує пункт 3.1 Глави 16 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, згідно із яким нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однією з умов вчинення виконавчого напису є: засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, як встановлено судом, позивач не отримував жодних документів, що свідчить, про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, а отже він повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису відповідно до норм Закону України «Про нотаріат». Згідно із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі №569/8884/17, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безснірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов 'язання. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й безспірна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису стаття 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В даному випадку, встановлену виконавчим написом заборгованість не можна вважати безспірною, з огляду на наступне. Виконавчий напис № 15900 виданого 02.06.2021 року вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме: не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною. Окрім цього, наданий нотаріусу розрахунок боргу, здійснений відповідачем не може вважатися доказом безспірності вимог Стягувача до боржника, оскільки він відображає односторонні арифметичні розрахунки Відповідача. Як встановлено судом, позивач не погоджується із розрахунком суми заборгованості, встановленим виконавчим написом, що становить 12934,44 гривень, з яких 3000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 9004,50 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованою комісією надання кредиту. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові від 27.03.2019 по справі 133/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що віршуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Жодних документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. суду не надано. Судом встановлено, що час вчинення нотаріального напису між банком і боржником існував спір по сумі заборгованості. Доказів того, що під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, банком були надані документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, суду відповідачем не надано, а тому наданими суду доказами позивач довів неправомірність вчинення нотаріального напису нотаріуса. У звязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У звязку із вищенаведеним, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1362,00 грн.

Outcome: approved