Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Мелітопольською місцевою біржею нерухомості 04.08.1998 року (зареєстровано в реєстрі за № 0296/1698). З 31.07.2008 року в квартирі, що належить позивачу, було зареєстровано місце проживання її сестри - [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Відповідач за вказаною адресою з 2009 року не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Приазовської селищної ради Запорізької області від 03.08.2021 року № 1757/10-16. [PERSON] фактично проживає у Республіки Молдова, приїжджати до Приазовського району вона не збирається, що не унеможливлює її особисте звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в квартирі позивача не дозволяє останній в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання на 08 жовтня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, відзив на позовну заяву не надіслала, судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.08.1998 року, посвідченого Мелітопольською міською біржею нерухомості та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.11.2010 року, виданого Приазовським селищним головою на підставі рішення виконавчого комітету Приазовської селищної ради 19.10.2010 року (№ 100), форма власності: приватна, частка 1/1. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 16 липня 1998 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Нікопольського району Дніпропетровської області, з 28.12.1999 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області (№ витягу 28136450 від 25.11.2010 року) квартира з господарськими будівлями та спорудами, що розташована адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (підстава виникнення права власності: Свідоцтво про право власності від 25.11.2010 року). Відповідно до наданих позивачем копій сторінок з домової книги, [PERSON] , [INFO] , з 31.07.2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і до цього часу не знята з реєстрації. Згідно довідки Приазовської селищної ради від 05.08.2021 року № 1916/10-16, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року. У акті обстеження матеріально-побутових умов від 26.05.2021 р., складеному головним спеціалістом з соціальних питань Приазовської ОТГ Пташинською Т.С. та власником [PERSON] зазначено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою, що можуть підтвердити сусіди [PERSON] та [PERSON] . В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачу, але вона не проживає там більше року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідач мешкала за однією адресою разом з позивачем як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника будинку не мешкає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved