Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до розпоряджень Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації № 745, № 746 від 29.12.2018 року її призначено опікуном над малолітніми онуками, позбавленими батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, статус дітей, позбавлений батьківського піклування, її онукам надано через те, що їх мати - відповідач [PERSON] має тривалу хворобу, яка перешкоджає їй виконувати батьківські обов`язки. Батько дітей - відповідач [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.11.2018 року позбавлено батьківських прав відносно дітей. Позивач вказує на те, що вона, як опікун, самостійно займається вихованням дітей, забезпечує їх всім необхідним для їх виховання та розвитку, тобто діти відповідачів знаходяться на її повному утриманні. Відповідачі ніякої участі в матеріальному забезпеченні своїх неповнолітніх дітей не приймають та не надають ніяких коштів або допомоги для забезпечення належного утримання та гармонійного розвитку своїх дітей. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов до суду не надали. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановленому судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.11.2018 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей (а.с.11-12). Відповідно до розпоряджень Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації № 740, 741 від 29.12.2018 року, малолітнім донькам сторін надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.15, 16). Згідно розпоряджень Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації № 745, 746 від 29.12.2018 року, позивача [PERSON] призначено опікуном над малолітніми дітьми (а.с.13, 14). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідачі є працездатними, а тому суд вважає, що вони спроможні сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідачі не можуть сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, відповідачами не надано доказів про наявність у платників аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 450 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням проведених виплат. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15 травня 2019 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 768,40 грн. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved