Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], який працює головним спеціалістом, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України «Про охорону земель», на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2001 року народження, та доньки [PERSON], 2012 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 05 серпня 2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання та забезпечення дітей не надає. Так, відповідач інших утриманців немає, є працездатним, отримує заробітну плату, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.08.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено що, з 05 серпня 2000 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 05.08.2000 Кам'янською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Сторони по справі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 10.01.2001 Білокуракинським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21.11.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області - відповідно. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] в графі "батько" зазначений відповідач - [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви неповнолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що не оспорюється сторонами у справі. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено до суду 31.07.2018. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь держави підлягає стягнення 50 відсотків суми судового збору, у розмірі 352,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved