Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5710 від 04.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт\~Капітал" заборгованості у розмірі 19786,00 грн. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] утриманні з нього грошові кошти за виконавчим написом № 5710 від 04.12.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, на загальну суму 7104 гривень 21 копійка. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] понесені ним витрати за отримання правової допомоги в сумі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень та сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, а всього на загальну суму 3608 (три тисячі шістсот вісім гривень). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що після отримання ним поштою документів від приватного виконавця Русецької О.О. у березні 2021 року, йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Буждиганчук Євдокією\~Юріївною вчинено виконавчий напис за № 5710 від 04.12.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 19786,00 грн., з яких 17470,00 сума основного боргу на користь стягувача, 1747,00 грн. винагорода приватного виконавця, 569,00 грн. витрати виконавчого провадження. Яке він має відношення до ТОВ «Вердикт Капітал», звідки взялась заборгованість йому до теперішнього часу не відомо. Як було ним самостійно з`ясовано, виконавчий напис здійснено приватним нотаріусом Буждиганчук Євдокією\~Юріївною на підставі звернення ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з нього заборгованості в сумі 17470 грн. Згідно виконавчого напису відповідач набув право вимоги до позивача за кредитним договором\~№ 1168209 від 14.08.2019 року, як правонаступник ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору відступлення права вимоги № 2712-01 від 27.12. 2019 року. Але, із наданих приватним нотаріусом копій документів на підставі яких було видано виконавчий напис від 04.12.2020 року за реєстровим № 5710, вбачається, що в них відсутні всі правові підставі набуття відповідачем права вимоги до позивача, а саме в матеріалах нотаріальної справи відсутній договір відступлення права вимоги № 2712-01 від 27.12. 2019 року ТОВ «Авентус Україна», на підставі яких ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до позивача. На теперішній час приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито відносно нього виконавче провадження ВП № 64003052 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19786,00 грн. З тих підстав, що позивач не має будь-яких правовідносин з ТОВ «Вердикт Капітал», укладений ним раніше договір з ТОВ «Авентус Україна» не є нотаріально посвідченим, з увагою на не доведеність за матеріалами нотаріальної справи обставин безспірності його кредитних зобов`язань, він повністю не погоджується з діями ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Буждиганчук Євдокії Юріївни, не визнає заявлений відповідачем розмір заборгованості, у зв`язку з чим вважає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом є незаконним, та таким, що порушує законодавство України. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Третьою особою приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. надіслано на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, будь-які заперечення проти позову з її сторони не зазначались. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна\~в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Буждиганчук Євдокією\~Юріївною вчинено виконавчий напис за № 5710 від 04.12.2020 року про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 19786,00 грн., з яких 17470,00 сума основного боргу на користь стягувача, 1747,00 грн. винагорода приватного виконавця, 569,00 грн. витрати виконавчого провадження (а.с. 6). За змістом вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю. вказано про договір про відступлення права вимоги № 2712-01 від 27.12. 2019 року ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором\~№ 1168209 від 14.08.2019 року укладеного ТОВ «Авентус Україна» з [PERSON] , за яким відповідач набув права грошової вимоги до позивача. У той же час згідно додатків до заяви ТОВ «Вердикт Капітал» від 24.11.2020 року вих.№14414363 при зверненні до приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Є.Ю. відповідачем не надавався приватному нотаріусу - договір про відступлення права вимоги № 2712-01 від 27.12. 2019 року, за яким він набув право грошових вимог ТОВ «Авентус Україна» до [PERSON] , формально надавши: 1. Кредитний договір. 2. Копію Претензії. 3. Розрахунок боргу. 4. Копію довіреності. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною\~відкрито відносно [PERSON] виконавче провадження ВП № 64003052 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19786,00 грн., з яких 17470,00 сума основного боргу на користь стягувача, 1747,00 грн. винагорода приватного виконавця, 569,00 грн. витрати виконавчого провадження. (а.с. 12). Як вбачається з доданої позивачем до позову довідки ПрАТ «Оріль-Лідер» про утримані кошти з [PERSON] за ВП № 640030, на момент звернення позивача до суду з позовом з його заробітної плати утримано на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму грошових коштів у розмірі 7104 гривень 21 копійка (а.с. 21). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, із змінами, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за нотаріально посвідченими договорами. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Як встановлено судом у спірному виконавчому написі здійсненого приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук\~Євдокією Юріївною за № 5710 від 04.12.2020 року зазначено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалась статями\~87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Зважаючи на те, що кредитний договір № 1168209 від 14.08.2019 року укладений [PERSON] з ТОВ «Авентус Україна» не був\~\~нотаріально посвідчений та з увагою на не надання ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу договору про відступлення права вимог, що підтверджується матеріалами позовної заяви та вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а\~\~у виконавчому написі вказано, що він\~\~вчинений\~\~на підставі\~\~пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису № 5710 від 04 грудня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17. Окрім того, правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одночасно, матеріали справи не містять підтвердження повідомлення боржника [PERSON] про наявність заборгованості та її розмір, тому така заборгованість не може вважатися безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом перевірено додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів та встановлено порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме: виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договорі за відсутності доказів відступлення прав вимог. Також до суду не надано належних доказів для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] . При цьому, суд враховує, що відповідачем не було подано відзиву на позов з відповідними доказами та не надані будь-які доументи на спростування позовних вимог позивача або наявність заперечень у відповідача, тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахувала та не перевірила факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останньою суду не надано. Крім того, до матеріалів заяви на вчинення виконавчого напису не долучено доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису під час його виконання в межах виконавчого провадження, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, кредитний договір не був нотаріально посвідчений, відсутність доказів відступлення права грошових, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити в цій частині. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь утриманих з його заробітної плати коштів, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих із заробітної плати позивача став спірний виконавчий напис нотаріуса реєстр. № 5710, від 04.12.2020 року, який виконанню не підлягає. В той же час, згідно довідки з місця роботи позивача ПрАТ «Оріль-Лідер» (а.с.21) на звернення позивача, всього відраховано з його зарплати 7104,21 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, у даному випадку сума коштів, які ТОВ «Вердикт Капітал» набуло без достатньої правової підстави складає 7104,21 грн., які були утриманні із заробітної плати позивача на їх користь, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. На підставі ст. 13, 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом враховано, що при зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2700 грн., які підтверджує договором про надання правової допомоги, рахунком фактурою на оплату наданих послуг, актом прийому наданих послуг за договором про надання правової допомоги (а.с. 27-29). Враховуючи результати розгляду справи, наявність доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, дані витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, тому суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 грн. 00 копійок та понесені витрати позивача за отримання правової допомоги в сумі 2700 грн.

Outcome: approved