Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №667 від 26.11.1975 року та №869 від 03.10.1977 року у власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» перебуває гуртожиток [ADDRESS]. На підставі ордеру №82 від 16.10.1998 року працівницю ПАТ «КСЗ» [PERSON] разом з сином [PERSON] 1995 р.н., було заселено в зазначений гуртожиток та виділено кімнату №70. [INFO] наймач [PERSON] померла. Її син [PERSON] з квітня 2012 року в зазначеній кімнаті на проживає. Ордер на відповідача переоформлено не було та сам відповідач не є працівником ПАТ «КСЗ». А тому ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» просив суд визнати [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] внаслідок відсутності понад встановлені строки. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Суд встановив, що на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №667 від 26.11.1975 року та №869 від 03.10.1977 року ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» належить гуртожиток [ADDRESS] (а.с.4,5). [PERSON] видано ордер №82 від 16.10.1998 року на право зайняття з сім'єю з 2-х чоловік площі в гуртожитку кімнати [ADDRESS]. Склад сім'ї [PERSON] - наймач, [PERSON] - син, [INFO] (а.с.3) [PERSON] померла [INFO]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане Крюківсьским відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с.6). [PERSON] не проживає в кімнаті [ADDRESS] з квітня 2012 року, що підтверджено актами про не проживання від 12.05.2015 року, 08.06.2015 року, 07.07.2015 року, 11.08.2015 року, 02.09.2015 року, 26.10.2015 року, 28.01.2016 року (а.с.7-13). При вирішенні справи суд керується такими вимогами закону. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В статті 71 ЖК України, встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на час розгляду справи є повнолітнім. [PERSON] не проживає більше 6 місяців без поважних причин в кімнаті [ADDRESS], а тому відповідно до ст.71 ЖК України втрачено право користування житловою кімнатою. З огляду на наведене, позовні вимоги ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved