Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він являється власником 29/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який розташований по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВІ № 434002 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та відомостями у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . В даному житловому будинку крім нього, зареєстрована [PERSON] , проте у вказаному будинку не проживає з червня 2018 року, що підтверджується Довідкою № 76 від 08.02.2019 року, виданою головою квартального комітету. На даний час відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , а за місцем реєстрації не з?являється, що підтверджується Актом за підписами сусідів, і це створює позивачу певні незручності, оскільки відповідач не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, що призводить до того, що він несе надмірні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та позбавлений можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, надавши до суду заяву, в якій підтримав заявлені ним позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомляла. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що позивач [PERSON] являється власником 29/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який розташований по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВІ № 434002 (а.с.6). Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) та відомостями у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-14). Відповідач [PERSON] у вищезгаданому будинку зареєстрована, проте в ньому не проживає з червня 2018 року, у будинку її речі відсутні, вона там не з?являється, що підтверджується Довідкою № 76 від 08.02.2019 року, виданою головою квартального комітету (а.с.15) та Актом від 10.02.2019 року за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Оскільки, відповідач у будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, тому це створює позивачу ряд незручностей, в тому числі і надмірну сплату за комунальні-послуги та неможливість оформити субсидію. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надала суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені.

Outcome: approved