Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 листопада 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Постійні непорозуміння зіпсували їхні сімейні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає не можливим, оскільки сварки на фоні побутових проблем та постійні непорозуміння із-за різних дрібниць вкрай зіпсували їхні сімейні стосунки та постійно травмують їхніх дітей. За час їхнього спільного проживання виявилось, що вони дуже різні люди, мають різні погляди на життя, у них великі розбіжності в характерах. На ґрунті взаємних непорозумінь, не бажанням рахуватись один з одним вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Як подружжя з відповідачем проживають окремо протягом шести місяців, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться. Вважає, що фактично їхній шлюб розпався і в майбутньому поновлений бути не може. На примирення не погоджується. В зв'язку з тим, що я сама виховує сина та доньку, на підставі ч.2 ст. 110 ЦПК України просила справу слухати за її місцем проживання. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2013 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, відповідний актовий запис №31 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved