Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/2 частини квартири в будинку [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, однак прийняти спадщину він не може, оскільки вчасно не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) були введені карантинні обмеження на прийом громадян у всіх державних нотаріальних конторах країни та заборонені регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласного сполучення. Після послаблення карантинних заходів, звернувся до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, однак отримав відмову в зв`язку з пропуском строку передбаченого чинним законодавством. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року у вищевказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як\~ за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ,\~ що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 03 вересня 2019 року /а.с. 3/. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадщину у встановлений строк спадкоємець не прийняв, що підтверджується роз`ясненням №45/02-31 від 19.02.2021 року. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. на підставі заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Білоцерківська» Розпутнього Леоніда Анатолійовича було заведено спадкову справу №5/2020 від 22.01.2020 року, після померлої [PERSON] , померлої [INFO] та 24 вересня 2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/2 частки земельної ділянки від загальної площі 1,8700 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, Шкарівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3220489500:01:001:0018. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Із викладеного позивачем у позовній заяві відомо, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання ним заяви про вступ у спадщину. Враховуючи вищевикладені обставини, суд бере до уваги, що позивач був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивач пропустив визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини. Позивач [PERSON] має право, як спадкоємець за законом на прийняття спадщини після смерті матері, однак в силу незалежних від нього обставин, не зміг у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, подати до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи, що заперечень проти прийняття позивачем спадщини відповідачка [PERSON] не має, тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.\~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved