Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Лікар психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] у примусовому порядку в психіатричний заклад без її згоди. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, судом визнана недієздатною. Хворіє на гіпертонію та цукровий діабет. У звязку із швидким і вираженим формуванням дефекту всіх сфер психіки часто і тривало лікується в психлікарні. На стаціонарному лікуванні була більше пятдесяти разів. При загостренні хвороби стає вкрай розгальмованою, неадекватною, не утримується на місці. Стверджує, що без примусової госпіталізації [PERSON] може завдати шкоду собі та оточуючим. У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і просить її задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] була госпіталізована в психіатричне відділення ТОККПНЛ 23.06.2016 р. о 13 год. 15 хв. за заявою законного представника [PERSON] у звязку із суттєвим погіршенням психічного стану хворої. Висновком комісії лікарів психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 23.06.2016 року, відзначено, що гр. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів та останній встановлено діагноз параноїдна шизофренія з дефектом, що досягає рівня вираженого недоумства. З анамнезу захворювання пацієнта відомо, що прояви психічного захворювання зявилися в підлітковому віці. В ТОККПНЛ лікується із 1971 року. Відмічається резистентність до медикаментозного лікування. Мовний контакт формальний, мова швидка не внятна. Голос коливається від шепітного до вигуків. Мислення пришвидшене за темпом, сплутане. Емоційно не стійка до психомоторної розгальмованості. Розладів сприйняття, маячних ідей активно не висловлює, пам'ять та інтелект низькі. Внаслідок хронічного захворювання потребує примусової госпіталізації та лікування в закритому психіатричному закладі. В судовому засіданні законний представник [PERSON] не заперечив щодо примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно, та пояснив, що стан хворої значно погіршився, вона не може самостійно задовольняти свої життєві потреби. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки хвора може завдати шкоди як собі, так і оточуючим, при таких обставинах, у відповідності із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» маються всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved