Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта» про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено договори позики: -№ 2 від 19.02.2009 р. на суму 20000 грн. строком на 24 місяці; -№ 4 від 17.10.2009 р. на суму 30000 грн. строком на 18 місяців; -№ 8 від 07.07.2010 р. на суму 10000 грн. строком на 12 місяців. Ствержує, що у строки та порядку, передбачені цими договорами відповідач як позичальник не виконав свого обов'язку щодо повернення отриманих грошових коштів і виплатив лише 3000 грн. на виконання договору позики № 2 від 19.02.2009 р. Зазначає, що 02 листопада 2012 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленості щодо добровільного погашення заборгованості шляхом відстрочення строку її сплати. Умови такої домовленості зафіксовані у договорі про відстрочення сплати заборгованості від 02.11.2012 р. згідно положень якого позивач надав відповідачу відстрочку у погашенні заборгованості за договорами позики № 2 від 19.02.2009 р., № 4 від 17.10.2009 р., № 8 від 07.07.2010 р. строком на 4 роки до 2 листопада 2016 року включно. Сума заборгованості на яку надається відстрочка становить згідно умов договору 57000 грн. Окрім того, щоб мінімізувати ризики позивача як позикодавця за відповідними договорами позики у випадку знецінення національної валюти України, позивач та відповідач у договорі про відстрочення заборгованості визначили грошовий еквівалент суми заборгованості у доларах США згідно офіційного курсу Національного банку України на день укладення договору (7131 долар США - пункт 3 Договору), а також домовилися застосовувати такий еквівалент при здійсненні розрахунків, пов'язаних із виконанням договору про відстрочення сплати заборгованості (пункти 7, 8 Договору). Позивач зазначає, що він з відповідем в договорі домовилися про сплату пені та 3 % річних в разі прострочення сплати боргу. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідно до якого він просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про відстрочення сплати заборгованості від 02.11.2012 року основну суму заборгованості за цим договором у розмірі 182410 грн. 98 коп., пеню за договором у розмірі 18241 грн. 10 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 3133 грн. 47 коп., а загалом стягнути грошові кошти у розмірі 203785 грн. 55 коп. Крім того просить вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] І . в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив, визнав факт укладення договорів позики та заборгованість по них. Пояснив, що на даний момент ТзОВ "Орбіта" перебуває у скрутному фінансовому становищі, при покращенні такого, заборгованість буде відшкодована позивачу в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оглянувши та вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідем було укладено договори позики: -№ 2 від 19.02.2009 р. на суму 20000 грн. строком на 24 місяці (а.с. 10); -№ 4 від 17.10.2009 р. на суму 30000 грн. строком на 18 місяців (а.с. 11); -№ 8 від 07.07.2010 р. на суму 10000 грн. строком на 12 місяців. (а.с. 12); 02 листопада 2012 року між позиваче та відповідачем було укладено договір про відстрочення сплати заборгованості згідно положень якого позивач надав відповідачу відстрочку у погашенні заборгованості за договорами позики № 2 від 19.02.2009 р., № 4 від 17.10.2009 р., № 8 від 07.07.2010 р. строком на 4 роки до 2 листопада 2016 року включно (а.с. 9). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні досліджено договори позики та договір про відстрочення сплати заборгованості. Факт укладення даних договорів та його умови представником відповідача в судовому засіданні не заперечуються. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 3 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач відповідно до договору позики грошових коштів зобовязаний був погасити заборгованість перед позивачем , однак станом на час звернення позивача до суду зобовязання не виконав, боргу не повернув. Окрім того, судом встановлено, що дійсно сторони визначили грошовий еквівалент суми заборгованості у доларах США згідно офіційного курсу Національного банку України на день укладення договору, а також домовилися застосовувати такий еквівалент при здійсненні розрахунків, пов'язаних із виконанням договору про відстрочення сплати заборгованості (пункти 7, 8 Договору про відстрочення сплати заборгованості від 02.11.2012 року). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідач по справі зобовязаний повернути грошові кошти в терміни передбачені за домовленістю сторін, а за їх відсутності в терміни передбачені чинним законодавством. Судом перевірено розрахунок заборгованості за договором про відстрочення сплати заборгованості від 02.11.2012 року, розрахунок пені та 3% річних від простроченої суми. Розрахунки позивача є вірними. Крім того суд враховує той факт, що представник відповідача проти таких розрахунків не заперечив. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог позивача в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2038, 00 грн., який документально підтверджений квитанцією № ПН2643 від 30.05.2017 року. В порядку забезпечення позову судом 06.06.2017 року було постановлено ухвалу, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідача та визначено, що заходи забезпечення позову діють до вирішення спору судом. Згідно ст.154 ч.6 ЦПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення може скасувати вжиті заходи забезпечення позову. Оскільки спір судом вирішено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті по цій справі ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 06.06.2017 року. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю обгрунтовані та доведені матеріалами справи, доказами і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved