Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів Вашківецької міської ради, [PERSON] Посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 7/9 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] За життя, а саме 26.07.2011 року, [PERSON] залишила заповітне розпорядження, відповідно до якого все майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось і взагалі все те, що їй повинно належати на день смерті заповіла йому. Він, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, оскільки звернувся до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємців за законом першої черги та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні, немає. Постановою державного нотаріуса, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із тим, що ним не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Зазначив, що спадкове майно [PERSON] отримала у спадок після смерті його дідуся [PERSON], померлого [INFO], з яким вони проживали разом з 1972 року. За життя [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], заповіт був посвідчений 14 березня 1988 року секретарем Вашківецької міської ради. Рішенням Вижницького районного суду від 25 грудня 2012 року, за заявою [PERSON] встановлений факт належності їй заповіту, оскільки у тексті помилково зазначено прізвище «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Після смерті дідуся [PERSON], крім [PERSON], спадкоємцем на обов'язкову частку у спадковому майні є дочка померлого [PERSON], інвалід 3-ї групи інвалідності, яка прийняла спадщину. Постановою нотаріуса №422/02-31 від 12 квітня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині, що складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю належних документів, які б відповідали вимогам закону. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на 2/9 часток спадкового майна. Таким чином, 7/9 часток у спадковому майні належало [PERSON] Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, на 7/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вашківецької міської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Вашківецької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по смерть №00016441849, виданого 17.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] що належав останньому на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27.09.1972 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під №56, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.03.1994 року, виданого на підставі рішення виконкому Вашківецької міської Ради народних депутатів №3 від 25.01.1994 року взамін договору купівлі-продажу будинку від 27.09.1972 року у зв'язку з перебудовою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 22.12.2010 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради на підставі рішення №17 від 30.11.2010 року взамін втраченого свідоцтва про право власності від 22.03.1994 року, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, що підтверджується їх копіями. З копії Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №28654997, виданого 12.01.2011 року ДКП «Вижницьке РБТІ» загальна вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] становить 56895,00 грн. З матеріалів спадкової справи №170, заведеної 20.07.1993 року у Вижницькій державній нотаріальній конторі до майна померлого [INFO] [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом є його діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка є інвалідом третьої групи загального захворювання з дитинства довічно та має право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON], а спадкоємцем за заповітом - [PERSON]. За життя, 14.03.1988 року, [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Вашковецької міської ради Вижницького району 14.03.1988 року та зареєстрований за №12 і станом на 19.07.1993 року не скасовувався і не змінювався, що підтверджується його копією, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.12.2012 року по цивільній справі №2-о-100/2401 встановлено, що заповіт, складений 14.03.1988 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON], як особа, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, та [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується їх заявами від 20.07.1993 року, які містяться в матеріалах спадкової справи. [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли і на спадкове майно не претендують. [INFO] - [PERSON] - померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 26.04.2016 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. За життя, 26.07.2011 року [PERSON], [INFO] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 26.07.2011 року секретарем виконавчого комітету Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого за №300. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.12.2016 року, визнано за [PERSON] право власності на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 2/9 частки у спадковому майні, яке складається із житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване в [ADDRESS] і належало померлому [INFO] [PERSON], що підтверджується копією рішення. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1396/02-31 від 09.12.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із житлового будинку №25-в з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] у зв'язку з тим, що ним не були надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно і які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved