Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ) звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] (проживаючого за адресою: [ADDRESS] ), посилаючись на те, що з 10.02.2011 року між ними було укладено шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №90. На даний час шлюб між сторонами не розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає разом з позивачем. Сімейне життя між сторонами погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На момент подачі позову до суду спільне господарство сторонами не ведеться, вони проживають окремо. [PERSON] , вказує, що відповідач останнім часом не бере участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, не займається його вихованням та не надає ніякої допомоги. На неодноразові звернення позивача про матеріальну допомогу на дитину, [PERSON] , ніяк не реагував. Таким чином, угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 21.09.2020 року і до повноліття дитини. Ухвалою Черкаського районного суду від 30.09.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов відповідачем не надано. За таких обставин, справу розглянуто без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08.08.2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований 10.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №90, який було розірвано на підставі рішення Черкаського районного суду від 03.04.2018 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає разом з позивачем. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] , актовий запис№14. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем. Даний факт підтверджується довідкою Червонослобідської ОТГ від 19.06.2020 року №500. Отже судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами та те, що вони є рідними батьками [PERSON] , який проживає разом з позивачем (матір`ю). ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня - 2027 грн; Показники прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: із 1 січня - 1779 грн, із 1 липня - 1859 грн, із 1 грудня - 1921 грн. Для працездатних осіб: із 1 січня - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, із 1 грудня -- 2270 гривень. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особисті відносини батьків, не можуть ставитись в залежність від належного матеріального забезпечення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а батько є працездатною особою та має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірах, встановлених законом. При цьому, місце проживання дитини визначене - разом із матір`ю, а тому суд приходить до об`єктивного висновку, що вона потребує матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини з відповідачем. При визначенні величини аліментних платежів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, встановленого законодавством. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати його до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання сина на користь позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2020 року до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 75, 84, ст.180-183, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved