Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Керівник Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Вінницької обласної ради, Комунального закладу «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього 10413,82 грн. витрат на стаціонарне лікування [PERSON] , який потерпів внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №147/268/17 від 16.05.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 15.06.2017 р. У рішенні суду вказано, що 03.06.2016р. близько 21 год. 00 хв. на автошляху вулиці Соборна в с. Олександрівка Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Днепр МТ-9», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по прямолінійній ділянці автомобільної дороги в напрямку на с.Демківка Тростянецького району, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України не вибрав відповідно до дорожньої обстановки та стану транспортного засобу в установлених межах безпечної швидкості руху, яка б дозволяла постійно контролювати рух мотоцикла та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого водій [PERSON] не забезпечив постійного контролю за рухом мотоцикла і не впоравшись з керуванням допустив з`їзд керованого ним транспортного засобу з проїзної частини на ліве узбіччя, де мотоцикл зіткнувся з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому - пасажиру мотоцикла [PERSON] , 1998 р.н., жителю с.Олександрівка, Тростянецького району, заподіяно згідно висновку судово-медичної експертизи №6 від 18.01.2017 року середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, у вигляді закритого перелому кісток нижньої третини правої гомілки та кісточок зовнішньої і внутрішньої лівої гомілки, закритого переломовивиху лівого колінного суглобу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 04.06.2016 по 06.07.2016. Згідно інформації ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, хворим [PERSON] проведено 32 ліжко-дня на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого склала 319.85 грн., що в загальному становить 10413,82 грн. Під час досудового слідства та на час судового розгляду, [PERSON] витрати на лікування не відшкодував. Таким чином, кошти, витрачені на лікування осіб, потерпілих від злочину, не повернуто, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. В судовому засіданні прокурор Бершадської місцевої прокуратури Рудяк С.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Вінницької обласної ради в судове засідання не з`явився. Від голови обласної ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав (а.с.34). Представник Комунального закладу «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» в судове засідання не з`явився, директор КЗ «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова» подав заяву про розгляд справи без участі представника лікарні, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Ухвалою суду від 15.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 27.06.2019 р. зупинено провадження у справі №147/1226/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №587/430/16-ц. 07.10.2019 р. поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. 17.12.2019 р. протокольною ухвалою відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №912/2385/18. Вислухавши прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.05.2017 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно вказаного вироку суду, 03.06.2016р. близько 21 год. 00 хв. на автошляху вулиці Соборна в с. Олександрівка Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Днепр МТ-9», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по прямолінійній ділянці автомобільної дороги в напрямку на с.Демківка Тростянецького району, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України не вибрав відповідно до дорожньої обстановки та стану транспортного засобу в установлених межах безпечної швидкості руху, яка б дозволяла постійно контролювати рух мотоцикла та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого водій [PERSON] не забезпечив постійного контролю за рухом мотоцикла і не впоравшись з керуванням допустив з`їзд керованого ним транспортного засобу з проїзної частини на ліве узбіччя, де мотоцикл зіткнувся з електроопорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому - пасажиру мотоцикла [PERSON] , 1998 р.н., жителю с.Олександрівка, Тростянецького району, заподіяно згідно висновку судово-медичної експертизи №6 від 18.01.2017 року середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, у вигляді закритого перелому кісток нижньої третини правої гомілки та кісточок зовнішньої і внутрішньої лівої гомілки, закритого переломовивиху лівого колінного суглобу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, зазначені вище обставини встановленими та доведеними належним чином. Згідно інформації\~головного лікаря\~ВОКЛ ім.\~М.І.\~Пирогова від 31.05.2018 №01.01-25/1195 (а.с.13), [PERSON] , 1998 р.н., перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені з 04.06.2016 по 06.07.2016. Хворим проведено 32 ліжко-дня. Вартість одного ліжко - дня становила: у червні 2016 р. 326,72 грн., в липні 2016 р. 319,85 грн., у зв`язку із чим на його лікування було витрачено 10413,82 грн. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95р. № 11 "Про відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (долі Порядок). Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Ладижинський міський суд Вінницької області при розгляді кримінального провадження № 147/268/17 не вирішував питання в рамках кримінального провадження про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідачем будь-яких доказів на спростування даних обставин, суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved