Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що її дідусь [PERSON], який помер [INFO], побудував у 1984 році житловий будинок [ADDRESS]. 22 червня 2007 року її дідусь [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів їй та її матері [PERSON] Після смерті дідуся, вона разом з матір'ю залишилася проживати у спадковому будинку в [ADDRESS], тобто, у рівних долях з мамою, вступила в управління спадковим майном. [INFO] її мама [PERSON] померла, і після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 житлового будинку [ADDRESS] Тячівського району Закарпатської області. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері, яка заповіту не склала, а з її батьком розлучилася 14 січня 2006 року, оскільки, лише вона одна звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На даний час, вона бажає оформити право власності на житловий будинок, однак це унеможливлюється через втрату свідоцтва про право власності на нього, а тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Буштинської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник відповідача - Тячівської державної контори в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимого не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] 14 січня 2006 року розлучилася з [PERSON] (а.с. 8). Згідно заповіту від 22 червня 2007 року, посвідченого секретарем Буштинської селищної ради, [PERSON] все своє майно, де би воно не було і з чого би воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в рівних долях кожній (а.с. 10). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] (дружина [PERSON]) померла [INFO] (а.с. 12). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла[INFO] (а.с. 14). Згідно технічного паспорту інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS], складає 98 357 гривень (а.с. 16). Із довідки Буштинської селищної ради № 2592 від 10 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS], і після смерті матері [PERSON], залишилася проживати в даному будинку (а.с. 27). Згідно довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації № 07/164 від 16 жовтня 2014 року, домоволодіння в [ADDRESS], в цілому зареєстроване за [PERSON] (а.с. 28). Із заяви [PERSON] від 09 жовтня 2008 року вбачається, що остання звернулася в Тячівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 34). Із листа Тячівської державної нотаріальної контори № 7846 від 17 листопада 2014 року вбачається, що із заявою про оформлення права на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], в нотаріальну контору ніхто не звертався (а.с. 35). Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимоги та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, азгідно ч.5 цієї ж статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Оскільки, матір позивачки [PERSON] померла після відкриття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], і не встигла її прийняти, позивач по справі [PERSON] постійно проживає у житловому будинку [ADDRESS] Тячівського району, зареєстрована у ньому, то вона вважається такою, що прийняла спадщину як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON]. Крім цього, після смерті матері [PERSON], позивачка звернулася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, будинок знаходиться в населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, є зареєстрованим в Тячівському РПТІ,інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2ст.382, ст.392 ЦК України). Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ним необхідно визнати право власності на будинок з надвірними спорудами. На підставі наведеного та ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України і

Outcome: approved