Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона надала всі документи до управління Пенсійного Фонду України у Тульчинському районі для відповідного оформлення документів для пенсії. Однак оформити свої пенсійні права вона не має можливості, так як в неї відсутні документи, які би підтверджували правомірність зміни нею прізвищ і що дійсно трудова книжка, яка була видана на дошлюбне її прізвище належить саме їй. По цій причині [PERSON] звернулась до суду та просить винести рішення, яким встановити факт того, що трудова книжка серії [NUMBER] від 31.07.1978 року належить саме їй. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності заяву підтримує, на її задоволенні наполягає. Суд, заслухавши заявницю, оглянувши матеріали справи, встановив: Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], заявниця записана як, [PERSON] (а.с.4). 31 липня 1978 року заявниця отримала трудову книжку [NUMBER], яка була видана їй на початку її трудової діяльності на прізвище [PERSON] (а.с. 5,6). В зв'язку з тим, що заявниця вийшла заміж вона змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На підставі свідоцтва про одруження, було зроблено відповідний запис до трудової книжки про зміну прізвища. Документів, які б підтверджували факт одруження у заявниці відсутні. В подальшому заявниця розлучилася та знову вийшла заміж і змінила прізвище з Волобуєвої на [PERSON]. Відповідна зміна прізвища також була записану у трудову книжку заявниці. Згідно копії паспорта серія [NUMBER] виданого 19.04.2003 року Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області, заявниця записана як [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER], прізвище заявниці записано [PERSON], в подальшому змінено на [PERSON], про що зроблений відповідний запис на трудовій книжці, згідно свідоцтва про одруження від 20.01.1982 року, в подальшому з Волобуєвої на [PERSON], про що також зроблено запис в трудовій книжці на підставі свідоцтва про одруження від 30.01.1987 року. (а.с.5,6). Документів, які б підтверджували зміну прізвища, в зв'язку з укладенням шлюбу заявницяя не надала, так як дані шлюбі були зареєстровані в Росії, а оригінали документів не збереглися. На підставі ст. 256 п.6 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, заслухавши представника заявниці, свідків, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений заявницею залишити за стороною. На підставі викладеного,

Outcome: approved