Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 05.01.2018 року, актовий запис за № 1. [PERSON] вказує, що за період шлюбу у них дітей немає. Після укладення шлюбу стосунки між ними не склалися, почали виникати сварки, різні непорозуміння. Відповідач почав вживати спиртні напої, не бажав працювати та належно утримувати сім`ю. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у кожного різні інтереси та погляди на життя. Вони фактично не проживають однією сім`єю на протязі трьох місяців. Шлюб носить формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, відзиву до суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1, [PERSON] присвоєно прізвище " [PERSON] ", що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.01.2018 року (а. с. 4). Причиною розпаду сім`ї є відсутність спілкування між подружжям, різні погляди на сім`ю, шлюб, відсутність почуття любові, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач в позовній заяві заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved