Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до Печенізького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив суд, визнати за Позивачем, право власності на: земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розміром 0,1500 га, земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,0100 га, житловий будинок, що знаходяться за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30 та належали [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 15 жовтня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 15 жовтня 2015 року помер його батько, [PERSON]. Після смерті свого батька він звернувся до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ№507741 (а.с.9). Після смерті [PERSON]. відкрилася спадщина,яка складається з: 1)земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розміром 0,1500 га, кадастровий номер 6324655100:10:006:0301, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ХР №23-58-081535 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-13,57); 2)земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30, призначена для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,01 га, кадастровий номер 6324655100:10:006:0302, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ХР №23-58-081535 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-11, 17-18,57); 3)житлового будинку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30, що належав [PERSON]М на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 вересня 1974 року (а.с.22). За життя [PERSON] заповіт не склав. Таким чином, спадкування після його смерті відбувалося за законом.(а.с.74-75.) Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця, є його діти: Позивач, [PERSON], та Відповідач, [PERSON]. Наявність родинного звязку між [PERSON] та Позивачем як між батьком та сином відповідно, підтверджується Свідоцтвом про народження серії I-ЯК №584266 (а.с.23), відповідно до якого в відомостях про батька [PERSON] зазначений [PERSON]. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], так як у передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини до Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області. (а.с.72-73) Окрім Позивача, право на спадкування після смерті [PERSON] має Відповідач, [PERSON], оскільки прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання до Печенізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. (а.с.72-73) Після звернення до державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), 30. Як встановлено судом, спадкодавець18 вересня 1974 року купив будинок з усіма службовими та надвірними будівлями в селищі Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), №30, житлова площа якого складає 8,4 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 вересня 1974 року, (а.с.22). 28 листопада 1974 року померлий [PERSON] рішенням виконавчого комітету Чугуївської районної Ради депутатів-трудящих №431 отримав дозвіл на перебудову старого домоволодіння за адресою: селище Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), №30 (а.с.24). 10 січня 1975 року [PERSON] отримав дозвіл на виконання робіт по індивідуальному житловому будівництву (а.с.25)та акт, яким підтверджується проведення розбивки фундаменту будинку, що перебудовується, за адресою: сел. Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), №30 (а.с.26). 14 вересня 1981 року прийомною комісією було складено акт №18 про закінчення будівництва введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння (а.с.27). 27 жовтня 1981 року рішенням виконавчого комітету Печенізької селищної Ради народних депутатів Чугуївського району Харківської області було затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію перебудованого домоволодіння гр. [PERSON] в сел. Печеніги, пров. Незалежності (колишній Леніна), №30 (а.с.28). В цьому рішенні також зазначено, що у звязку з перебудовою всі правовстановлюючі та технічні документи на стару будівлю вважати такими, що втратили законну силу, та вони підлягають вилученню і анулюванню. Також було зобовязано Чугуївське бюро технічної інвентаризації видати [PERSON] на вказане домоволодіння правову та технічну документацію замість тої, що втратила законну силу. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення». Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення обєктів будівництва в експлуатацію при оформленні права власності. У звязку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на обєкти будівництва до 5 серпня 1992 року. Враховуючи, що питання належності права власності [PERSON] на нерухоме майно виникли до прийняття Цивільного кодексу 2003 року, необхідно застосовувати законодавство, яке діяло на час виникнення правовідносин, а саме положення Цивільного кодексу РСР 1963 року. Діючий на той час ЦК УРСР 1963 року не передбачав обов'язкової реєстрації права власності в органах МБТІ та не пов'язував наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Аналізуючи зазначені норми державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права, яке вже виникло до її проведення, тобто сама реєстрація згідно з законодавством не є правовстановлюючим чинником, а є лише фактом визнання цього права з боку держави. Відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, законодавство не передбачало обовязкової реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторінвважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог,позовні вимоги [PERSON] не протиречать закону та підлягають задоволенню. Суд не стягує судові витрати з відповідача в звязку з заявою позивача про покладення даних витрат на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved