Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач 24.01.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконкому Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 29.07.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У грудні 2008 року шлюбні відносини припинені, а 28.09.2010 року шлюб між ними розірваний на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду. З цього часу відповідач жодного разу не цікавився дитиною, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, не спілкувався з дитиною, не сприяв засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надавав доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина знаходиться на її повному утриманні. 05.03.2010 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини від його заробітку (доходу). Але, відповідач аліменти не сплачує, від обов`язку про утримання та забезпечення дитини ухиляється. Враховуючи, що необхідні умови для здорового та всебічного розвитку, медичне лікування здійснюються нею, відповідач участі у вихованні не приймає, не спілкується з сином, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 19.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження,відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, проведення підготовчого засідання призначене на 04.04.2019 року (а.с.27). Ухвалою суду від 04.04.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.05. 2019 року на 14-00 годину. (а.с. 35). Позивач, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в її відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.42). Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації (Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Княжа, буд. 83 кв. 54 ) (а.с. 37). До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у судове засідання, як не вручений (а.с. 37). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони з 29.07.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний Нікопольським міськрайонним судом від 28.09.2010 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). В зв`язку з реєстрацією шлюбу 21.01.2017 року прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.9). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини від його заробітку (доходу). Виконавчий лист № 2-3001, виданий 29.03.2010 року Нікопольським міськрайонним судом перебуває на виконанні у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем А.А. Бганка, заборгованість відповідача станом на 01.11.2018 року становить 87 646 грн 92 коп. (а.с. 16). Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як вбачається з характеристики класного керівника КЗ «НСЗШ № 13» О . М. Шептун від 21.01.2019 року, [PERSON] виховується матір`ю та вітчимом, батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, школу не відвідує, успіхами та досягненнями дитини не цікавиться (а.с. 17). Згідно акту обстеження житлово- побутових умов проживання [PERSON] , затвердженого в.о. директора школи [PERSON] , встановлено, що дитина проживає у складі сім`ї: мати, відчим, сестра (а.с. 18). На виконання ухвали суду від 04.04.2019 року, служба у справах дітей Нікопольської міської ради до суду надала Висновок № 314 від 24.04.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , 2007 року народження, з якого вбачається, що [PERSON] свідомо, без будь-яких наявних причин, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, цікавитись його навчанням, на забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини (а.с. 41). Врахувавши викладене, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина України [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 40-41). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » № 314 від 24.04.2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 39). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я свого сина, свідомо, злісно нехтує батьківськими обов`язками щодо його виховання та матеріального утримання, не захищає його права та інтереси, не дбає про здоров`я дитини. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Нікопольської міської ради від 24.04.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом було встановлено, що [PERSON] тривалий час не спілкується з дитиною, його вихованням не займається, не цікавиться успіхами та життям дитини, не намагається дбати про його потреби. Батько не цікавиться його внутрішнім станом, не створює умов для належного розвитку дитини. Співпрацювати з спеціалістами служби у справах дітей з питання батьківських прав відповідач не бажає. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язків по вихованню дитини судом не встановлено. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунувся від виховання сина, а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті малолітньої дитини, те, що він свідомо та добровільно відмовився від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved