Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПЗУ УКРАЇНА» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 086262 від 06.06.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля MITSUBISHI Lancer, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 18.08.2014 року в місті Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під управлінням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено Згідно з постановою Київського районного суду міста Харкова від 17.09.2014 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON]. Відповідно до Рахунку-фактури № 7-00001194 від 01.09.2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 13 221 грн. 00 коп. Відповідно до звіту № 1293/14 від 01.09.2014 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 14 707 грн. 26 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13 221 грн. 00 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 20.08.2014 року, страхового акту № UA2014081800014/L01/01 від 10.09.2014 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 26339 від 11.09.2014 року. На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в розмірі 13 221 грн. 00 коп. Представник позивача просив позов задовольнити, розглянути справу в їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Рахунку-фактури № 7-00001194 від 01.09.2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 13 221 грн. 00 коп. Відповідно до звіту № 1293/14 від 01.09.2014 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 14 707 грн. 26 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13 221 грн. 00 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 20.08.2014 року, страхового акту № UA2014081800014/L01/01 від 10.09.2014 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 26339 від 11.09.2014 року. На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в розмірі 13 221 грн. 00 коп. В той же час, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована у Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9502937 (надалі - Поліс). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.1ст. 1188 Цивільного кодексу України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року по справі № 6-2587цс15 яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378 грн.

Outcome: approved