Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивачка вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 17.03.2003р., їй на праві власності належить трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. ЇЇ донька - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Оскільки вона зареєстрована та проживала зі своїм чоловіком в належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS], а належна їй квартира [ADDRESS] вільною, вона на прохання своєї дочки дозволила їй з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] поселитися в ній та проживати до того часу, коли вони придбають для сім'ї власне житло. В 2005 році дочка [PERSON] разом з відповідачем та дочкою [PERSON] поселилися в квартирі [ADDRESS], де з її згоди і були зареєстровані. [INFO] її донька [PERSON] померла, а відповідач разом з дочкою [PERSON] залишився мешкати в спірній квартирі. Після смерті її дочки,відносини з відповідачем дуже погіршилися, оскільки він став вести себе зухвало, ображав її, не пускав її в спірну квартиру та не дозволяв спілкуватися з онукою. В спірній квартирі були зареєстровані відповідач та його дочка [PERSON] і на них нараховувалися комунальні платежі та експлуатаційні витрати на обслуговування квартири. Комунальні платежі за себе та дочку відповідач сплачував нерегулярно, тому виникла заборгованість, за несплату якої квартира була відключена від водо - та газо- постачання. В травні 2016 року відповідач вивіз із квартири належне їй майно, зняв та вивіз із квартири умивальник зі змішувачем з ванної кімнати, рукомийник та змішувач, газову плиту з кухні, познімав разом з лутками всі міжкімнатні двері. Квартира була пустою та розгромленою, стала не придатна до проживання, оскільки потребувала ремонту та установки дверей, газових приладів, газової плити, умивальника в ванній кімнаті та рукомийника в кухні, підключення газу та води тощо. Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2016 року позивачу були усунуті перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення її в спірну квартиру, а [PERSON] визнано таким, що не має права користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та виселено його з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На підставі вищевказаного рішення відповідач був знятий з реєстраційного обліку в указаній спірній квартирі. На той час питання про визнання неповнолітньої дитини [PERSON] такою, що не має права користування спірною квартирою, не ставилось, оскільки онука не бажала проживати з батьком, подала в орган опіки та піклування заяву про позбавлення його батьківських прав. Органом опіки та піклування Покровського райвиконкому до суду була подана позовна заява про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON]. Позивачка подала заяву про призначення її опікуном над онукою, але в ході судового розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав відповідача онука змінила своє ставлення до батька і відмовилася від своєї заяви та побажала проживати разом з батьком. Тому, судом в позбавленні батьківських прав [PERSON] було відмовлено і дитину [PERSON] було передано йому на виховання. З моменту передання дитини на виховання батьку і до теперішнього часу, вона проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS]. В той же час онука залишається зареєстрованою в належній позивачці квартирі за адресою: [ADDRESS], де нараховуються на неї комунальні платежі, які відповідач, як законний представник неповнолітньої дитини, за неї не сплачує. Борги по комунальним платежам продовжують збільшуватися . Позивачка вказала в додаткове обґрунтування позову, що оскільки неповнолітня дитина [PERSON] постійно проживає з батьком, який забезпечений житлом і зареєстрований за іншою адресою, то вона втратила право користування спірною квартирою, що належить позивачу на праві власності . Позивачка є пенсіонеркою та має втрату професійної працездатності в розмірі 25% але змушена працювати через недостатність коштів для утримання двох квартир. Вона за свій кошт сплачує комунальні платежі по квартирі [ADDRESS] та по спірній квартирі. Вона не в змозі утримувати спірну квартиру, тому вирішила її продати але наявність зареєстрованої неповнолітньої онуки істотно заважає продажу. Відповідач чинить позивачці перешкоди в розпорядженні нею своєю власністю, оскільки не бажає добровільно зняти свою дочку з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі. Таким чином, безпідставна реєстрація неповнолітньої онуки [PERSON] на житловій площі квартири [ADDRESS] її, як власника квартири, можливості розпорядитися свої майном на свій розсуд. Звернення позивачки до суду обумовлено вищенаведеною аргументацією позову. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили, що неповнолітня [PERSON], постійно проживає з батьком, який забезпечений житлом, йому на праві власності належить ? частина трьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 57,1 кв.м та житловою площею 44,5 кв.м. Інша половина квартири належала його матері, яка в 2017 року померла. Єдиним спадкоємцем померлої є її син - відповідач по справі [PERSON] Крім того, адвокат [PERSON] зауважила, що позивач, та її онука [PERSON] в рівних частках по ?-й є співвласниками квартири [ADDRESS]. До того ж, після смерті дочки позивачки - [PERSON] неповнолітня [PERSON] успадкувала ще 1/16 частку цієї квартири - тепер її частка у праві спільної часткової власності на вказану квартиру більш ніж 1/4. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, наполягав на тому, що позовні вимог [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними. Доводив, що позивачка, як власник квартири [ADDRESS], при реєстрації відповідачів до спірної квартири, жодних договорів щодо утримання квартири з [PERSON], ні у власних інтересах, ні в інтересах [PERSON] не укладав, а тому [PERSON] повинна сама сплачувати нараховані комунальні послуги. За рішенням суду від 07.07.2016р., відповідач [PERSON] був вимушений виїхати зі спірної квартири, забрав з собою неповнолітню доньку. Представник відповідача [PERSON] підтвердив, що [PERSON] має право власності на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] але вважає, що інша частина квартири доки що йому не належить (незареєстроване право на спадщину), а тому робити висновок, що відповідач забезпечений житлом є передчасним. Далі представник наголосив на тому, що про питання зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої [PERSON], відповідач дізнався тільки отримавши позовну заяву, стверджував, що позивач не зверталась до відповідачки та його законного представника, з питанням про зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку. Просив в задоволенні в позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - виконавчий комітет районної у місті ради в особі служби у справах дітей [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, пояснила, що неповнолітня [PERSON] не по своїй волі не проживає в спірному житлі. Після розгляду судом питання про позбавлення батьківських прав її батька [PERSON], яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено, дитину передано батьку на виховання. Остання пішла проживати за місцем реєстрації батька за адресою: [ADDRESS]. Крім іншого, представник служби у справах дітей наголошувала на тому, що з позбавленням неповнолітньої місця реєстрації, [PERSON], буде позбавлена права отримання біометричного документа посвідчення особи, який на даний час отримується з 14 років, і є обов'язковим документом для громадянина України. Крім того, також підтвердила, що спірна квартира, на даний час не придатна для постійного проживання. Просила в інтересах неповнолітньої дитини, [PERSON], задоволенні позовних вимог відмовити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з позивачкою спілкується давно, неодноразово чула від позивачки скарги на те, що вона потерпає від ситуації, коли не може розпорядитися своєю власністю - квартирою [ADDRESS]. Онука не проживає в означеній квартирі січня 2015 року. Квартира знаходиться у непридатному для проживання стані через дії [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що [PERSON] проживає з донькою [PERSON] по сусідству з нею [ADDRESS]. Бачила у цій квартирі речі, які він вивозив з квартири позивачки, що знаходиться по [ADDRESS], зокрема точно бачила, демонтований кондиціонер. Неповнолітня донька [PERSON] [PERSON] проживає з ним з січня 2015 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив, що проживає сумісно з позивачкою з жовтня 2014 року. [PERSON] не сплачував комунальні платежі, коли проживав у квартирі позивачки по [ADDRESS], не пускав власницю до квартири, поступово руйнував квартиру, вивіз з неї всі придатні до користування речі, зокрема, кондиціонери, на один з яких вказувала свідок [PERSON] Донька [PERSON] - [PERSON] проживає з ним, виключно за своїм бажанням (із-за якого вона заперечила проти позбавлення батька батьківських прав) за адресою [ADDRESS] з січня 2015 року. Покази свідків узгоджуються між собою і не протиричать матеріалам справи і аргументам позивачки. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи у їх взаємозв'язку, суд вважає позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Растєгаєвим В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1026, [PERSON] набула право власності на житловий квартиру за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11). Вказаний договір зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 09.06.2003 р. в реєстраційній книзі 142П-591 запис 591, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.12). Відповідно до довідки №6499 від 14.04.2017р., наданої Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради за адресою: [ADDRESS] станом на 14.04.2017р. зареєстрована [PERSON]. ( а.с.13) Відповідно до ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому /гуртожиток, готель тощо/ у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.3 ст.ст.29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків /усиновлювачів / або одного із них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками /усиновлювачем, опікуном/ або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2016 року, [PERSON] визнано таким, що не має права користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та виселено його з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення( а.с.16-20). Відповідно до довідки №8272/16 про зняття з реєстрації місця проживання від 02.09.2016р., за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради [PERSON], [INFO], знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Жовтневого районного суду з 02.09.2016 р. (а.с.21). [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 06.02.2015р., квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про право власності № Ж-424 від 14.02.2007р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, розпорядження № Ж-3356 від 25.12.2006 р. ( а.с.24). Згідно свідоцтва про право власності на житло № Ж56 від 21.01.2005р., виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням № Ж15 від 14.01.2005 ( а.с.21). Вказане свідоцтво зареєстроване в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 04.02.2005р. в реєстраційній книзі 232П-530 запис 530, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.23). Ніякого права на дану квартиру [PERSON] не має, тому що він не є власником спірної квартири або її частки. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У справі, яка розглядається, суд встановив, що позивачка є власником спірної житлової квартири, в якій не проживає, оскільки зареєстрована та постійно проживає в іншому будинку; її дочка перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], у зв'язку із чим останній був вселений до належної позивачці спірної квартири, котра як власник цього майна надала право відповідачу та його неповнолітній доньці користуватись нею. Відповідачка - онука позивачки [PERSON] спільно з власницею спірної квартири не проживала, спільним побутом не була пов'язана; після смерті її матері - [PERSON] була із зазначеної квартири, і відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України проживає разом з батьком де і повинна бути зареєстрована за заявою батька, якого зобов'язують це зробити імперативні норми ст.ст.6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, порушення приписів яких, як наголошує норма ст.15 цього ж Закону, тягне за собою відповідальність згідно із законом. Тому суд відхиляє аргументацію представника органу служби у справах дітей та представника відповідача про порушення права неповнолітньої [PERSON] у разі втрати нею права користування спірною квартирою. Хоча, і представник органу у справах дітей і представник відповідача, по суті, мову в судовому засіданні вели саме про реєстрацію [PERSON], яке є похідним від права користування приміщенням, що його оспорює позивачка. Крім того, як видно з матеріалів справи, у неповнолітньої [PERSON] є у власності житло - більше ? частки квартири [ADDRESS]. Правом на негаторний позов наділений в тому числі власник, що володіє річчю, але позбавлений можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач у такому спорі виступає особа/особи, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння). В силу положень ч.2 ст.64, ч.4 ст.156 ЖК УРСР відповідачка - неповнолітня [PERSON] не була членом сім'ї власниці спірної квартири, оскільки ніколи не проживала разом з нею в спірному житлі, не вела з нею спільного господарства. Отже, відповідно до положень ст.391 ЦК позивачка як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідачка добровільно відмовилася від користування чужою власністю (це підтверджується матеріалами справи та показами свідків). Оскільки позивачем обґрунтовано повно і правильно фактичні обставини справи, однак допущено помилки які стосуються правового обґрунтування висновків позову щодо предмета спору, суд вважає за необхідне дещо зауважити щодо підстав задоволення позову та вважати, що даний позов підлягає задоволенню на підставі ст. 391 ЦК України у зв'язку з доведеністю позивачкою факту порушення/обмеження її прав власності з боку відповідачки у справі, обґрунтованістю підстав та вимог позову. Посилання на ст.405 ЦК України, у даному випадку, не має правових підстав. Позивачка, в свій час, надала відповідачці, її померлій матері та батьку безстрокове право користування своїм майном. Аналіз змісту даних правовідносин дає змогу дійти висновку, що це сервітут. Сервітутним правам притаманні змістовні ознаки які відносяться до всіх речових прав на чуже майно. Слід одразу звернути увагу на використання у даній випадку терміну "сервітут". Таке формулювання слід кваліфікувати як певний факт і правовий модус. Адже очевидно, що у даному випадку не йдеться про сервітут як про право. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідачки на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК. Такий, по суті, висновок міститься й у правовій позиції Постанови ВСУ від 15 травня 2017 року у справі №734/387/15-ц, який відповідно до норми ч.2 ст.214 ЦК України суд першої інстанції повинен врахувати при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин З огляду на сутність установлених правовідносин суд робить висновок, що на ці правовідносини не поширюється норма ст.405 ЦК. [PERSON] проживає разом зі своїм батьком в проживає в трьохкімнатній квартирі, загальної площею 57,1 кв.м, житловою 44,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві спільної сумісної власності, має у власності чималу частку (1/4) квартири [ADDRESS], а тому, за цих обставин, у неї є всі правові підстави для користування та реєстрації у житлових квартирах за вказаними адресами. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.

Outcome: approved