overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої баби [PERSON] право власності на земельні ділянки, розташовані на території Вільнянського району Запорізької області, а також житловий будинок в с.Грізне. Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] померла його баба [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли земельні ділянки на території Новогупалівської та Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а також житловий будинок в с.Грізне того ж району. Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з ним, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Жманков В.Є. підтримав позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої бабусі [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку в с.Значково Вільнянського району Запорізької області. Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,53 га біля цього будинку, призначена для ведення особистого підсобного господарства. Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні заявила про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої бабусі [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Новогупалівської сільради. Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла на земельна ділянка площею 7,1659 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Жманков В.Є. підтримав позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га, розташовану по вул.Гагаріна, 196, в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення ведення присадибного господарства. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 27.09.2004 року померла його матір [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина земельної ділянки площею 0,22 га, розташована по вул.Гагаріна, 196, в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення ведення присадибного господарства. Позивач, як він стверджує, успадкувавши цю земельну ділянку, не може оформити на неї право власності, оскільки спадкодавець при житті не встигла належним чином оформити на неї правовстановлюючі документи. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але подав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Враховуючи це, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з ним, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої тітки [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,167 га, цільове призначення присадибна ділянка. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.01.2000 року померла його тітка [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла, зокрема, земельна ділянка. Позивачка вказав, що прийняв спадщину, вступивши у фактичне управління та володіння цим майном, у зв'язку з чим просить визнати за собою право власності на це майно. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини, передбачалася можливість прийняття спадщини шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою право власності на житловий будинок № 46-а по вул.Чкалова в м.Вільнянськ Запорізької області, та земельну ділянку під цим будинком, призначену для його обслуговування. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, у березні 2018 року він згідно договору купівлі-продажу, укладеного у простій письмовій формі, придбав у відповідачки житловий будинок № 46-а по вул.Чкалова в м.Вільнянськ Запорізької області, та земельну ділянку під цим будинком. При цьому він домовилася з продавцем про купівлю будинку і земельної ділянки, уклав з ним письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилився. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою право власності на належну відповідачу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.08.2018 року він уклав з відповідачем договір позики, згідно якого передав йому грошову суму у розмірі 70000 гривень, яку відповідач зобов`язався повернути до 01.08.2019 року; у випадку неповернення цієї суми відповідач зобов`язався передати позивачу у власність земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Оскільки відповідач не повернув грошовий борг і ухиляється від оформлення договору про відчуження земельної ділянки, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, проте представник позивача адвокат Зіменко О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; згідно ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] помер батько позивача [PERSON] ; позивач претендує на отримання спадщини як спадкоємець за законом першої черги, проте не зміг подати своєчасно заяву про прийняття спадщини через низку поважних причин. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, але подала заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглянути справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає виключити відомості про себе як про батька з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, до суду також звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У підготовчому засіданні: позивач [PERSON] та його представник адвокат Рогозін О.В. підтримали свій позов та заявили про визнання позову [PERSON] ; третя особа із самостійними вимогами [PERSON] та його представник адвокат Семенченко Н.В. підтримали свої вимоги, заявили про визнання первісного позову [PERSON] ; відповідачка [PERSON] заявила про визнання як первісного позову, так і позову третьої особи. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду; відповідно до ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, задоволенню підлягають як первісний позов [PERSON] , так і позов третьої особи [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає встановити своє батьківство відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, він у 2008 році проживав однією сім`єю з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу; [PERSON] є його дитиною, але відповідачка при реєстрації народження дитини не вказала його батьком, запис про батька був зроблений згідно ст.135 СК України. У зв`язку із цим позивач бажає встановити своє батьківство відносно дитини. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги, просить їх задовольнити, наполягаючи на тому, що саме він є батьком дітей. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні заявила про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Так, відповідно до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає припинити стягнення аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно виконавчого листа № 2-424 від 21.02.2010 року, а сам виконавчий лист визнати таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що донька стала постійно проживати разом із ним, саме позивач її утримує, а тому відповідачка втратила підстави для отримання аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заявила про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно чч.1-2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved