Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач 24.10.2019 звернувся до суду з позовом до філії «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та моральної шкоди. В послідуючому двічі уточнивши позовні вимоги: 24.10.2019 та 15.01.2020, в останньому, просить суд стягнути з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 7596, грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 950 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 серпня 2008 року згідно наказу № 68 позивача було прийнято на роботу трактористом у філію «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України». В зв`язку із систематичним порушенням норм чинного законодавства, а саме несвоєчасною виплатою заробітної плати 02.05.2019 він звільнився з роботи згідно статті 38 КЗпП України, відповідно до наказу №12 від 02.05.2019. В зв`язку з тим, що при звільненні відповідач по справі не провів із позивачем повний розрахунок по заробітній платі, залишок заборгованості по заробітній платі позивача становить - 7596,71 грн, останній звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення - не заперечує. В судове засідання відповідач двічі не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПК України, належно повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив не подано. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). У відповідності з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що згідно Наказу № 68 від 03.08.2009 позивач був прийнятий на посаду тракториста в філію «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України». Відповідно до Наказу № 12 від 02.05.2019 позивач був звільнений з роботи за згодою сторін, згідно частини 1 статті 36 КЗпП України. Дане підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення: 29.07.2009 (а.с.5). Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Проте, всупереч зазначеним вимогам, в день звільнення, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем, внаслідок чого, станом на 21.10.2019, відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за березень, квітень та травень 2018 року в розмірі - 7596,71 грн. Дане підтверджується довідками про доходи, виданими головним бухгалтером філії «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» від 21 червня 2019 за №№ 68, 69, 70, 71 та довідкою за № 345 від 23.10 2019 року (а.с. 8-11, 32). В зв`язку з тим, що при звільненні відповідач по справі не провів із позивачем повний розрахунок по заробітній платі, залишок заборгованості по заробітній платі позивача становить - 7596,71 грн, останній звернувся до суду з даним позовом. Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст.133,141 ЦПК України, судовий збір, у розмірі 1921 грн (розмір, який діяв на момент подачі позову), на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Крім того, враховуючи положення ст.ст. 133,137,141 ЦПК України, понесенні позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 950 грн, які суд визнає доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, підлягають стягненню з відповідача на користь останнього.

Outcome: approved