Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі є її рідним батьком. Зазначає, що на даний час навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, на денній (стаціонарній) формі навчання на факультеті історії, політології та національної безпеки на платній основі. Зазначає, що усі витрати по її утриманні несе мати [PERSON] , однак, останній важко надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати їй матеріальну допомогу. З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 щомісячно, до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років, починаючи із дати подання даного позову. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що не ухиляється від утримання дочки та постійно допомагає їй фінансово. Зазначає, що крім утримання повнолітньої доньки [PERSON] на його утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] та племінниця [PERSON] . Просив суд, позов задовольнити частково, а саме: стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1100 грн. щомісячно, заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідача до початку судового засідання також надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1100 грн. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком позивачки (а.с. 7). Відповідно до довідки №03/825 від 30.03.2021 року вбачається, що [PERSON] навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, на денній формі навчання на факультеті історії, політології та національної безпеки на платній основі (а.с. 15-16). Із матеріалів справи вбачається, що витрати по утриманні позивачки несе її мати [PERSON] (а.с.10-14). Судом встановлено, що [PERSON] не приймає належної участі в утриманні дочки, хоча спроможній надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Доводи відповідача, які містяться у відзиві про те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син та племінниця, суд враховує частково, оскільки дані обставини не можуть погіршувати становище дитини, яка проживає окремо від батька та дані обставини не звільняють його від обов`язку утримувати доньку, батьком якої він є. Крім того,відповідачем не надано доказів,що останні знаходяться на його утриманні. З урахуванням того, що повнолітня дочка відповідача, [PERSON] , продовжує навчання на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися немає, перебуває на утриманні у матері, а тому суд вважає, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі - 1 500 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання. Доводи позивача щодо наявності у неї витрат на своє утримання в розмірі 2 000 грн. в місяць, не підтверджені належними і допустимими доказами. При цьому, доводи позивача про те, що відповідач офіційно працевлаштований на трьох роботах та отримує систематично заробітну плату не беруться судом до уваги, оскільки дана обставина нічим не підтверджена, позивачем не надано належних і допустимих доказів в підтвердження своїх доводів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved