Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому, просив суд, встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був укладений Граківською сільською радою Чугуївського району Харківської області у 1982 році; встановити факт проживання [PERSON], [INFO], уродженця с. Н. Гнилиця Чугуївського району Харківської області зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області, однією сім'єю з 1982 року по день його смерті [INFO]; визнати [PERSON], [INFO], уродженця с. Н. Гнилиця Чугуївського району Харківської області, спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області; визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем с. Н. Гнилиця Чугуївського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 2,99 гектарів, кадастровий номер відсутній, розташовану на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2002 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Чкаловської селищної ради народних депутатів від 11 грудня 2001 року №300 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11985, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що у 1982 році його мати, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Позивач з 1982 року постійно проживав разом з матір'ю [PERSON] та [PERSON] в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], де вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали будинок, прибирали двір, частково робили ремонт. [PERSON] ставився до Позивача як до сина, а Позивач вважав його своїм батьком. [INFO] померла мати Позивача, [PERSON]. Після смерті матері Позивач продовжив проживати разом зі своїм вітчимом [PERSON]. Окрім цього, інших дітей [PERSON] не мав, у зв'язку з похилим віком потребував постійного догляду та піклування. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,99 гектарів, кадастровий номер відсутній, розташованої на території Чкаловської селищної ради, Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] приймав участь в похованні [PERSON] та на момент його смерті проживав разом з ним, піклуючись про нього. У зв'язку з тим, що до теперішнього часу не збереглося свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] та відсутня можливість його відновити, Позивач просить встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки вказаний факт надасть можливість оформити спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті його вітчима [PERSON]. Так як на момент смерті вітчима Позивач був зареєстрований та проживав разом з ним, доглядав та здійснив його поховання за власні кошти, Позивач просить визнати його таким, що фактично прийняв спадщину. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У 1982 році мати Позивача, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. До теперішнього часу свідоцтво про шлюб не збереглося. Позивач [PERSON] з 1982 року постійно проживав разом з матір'ю [PERSON] та [PERSON] в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали будинок, прибирали двір, частково робили ремонт, спільно сплачували за комунальні послуги, купляли речі та майно для сумісного користування, мали спільне дозвілля, несли спільні витрати. З того часу, як мати Позивача, [PERSON], почала проживати разом з [PERSON], Позивач вважав його своїм батьком, а [PERSON] ставився до Позивача як до сина. [INFO] померла мати Позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 лютого 2006 року, місце реєстрації - Чкаловська селищна рада Чугуївського району Харківської області, актовий запис №07 (а.с. 10). Після смерті матері Позивач продовжив проживати разом зі своїм вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS], так як за життя він його виховував та вважав своїм рідним сином. Окрім цього, інших дітей [PERSON] не мав, у зв'язку з похилим віком потребував постійного догляду та піклування. [INFO] вітчим Позивача, [PERSON], помер, підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 березня 2012 року, місце реєстрації - Чкаловська селищна рада Чугуївського району Харківської області, актовий запис №18 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,99 гектарів, кадастровий номер відсутній, розташованої на території Чкаловської селищної ради, Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2002 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Чкаловської селищної ради від 11 грудня 2001 року №300 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11985 (а.с. 12). Позивач [PERSON] приймав участь в похованні [PERSON] та на момент його смерті проживав разом з ним, піклуючись про нього. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв'язку з тим, що до теперішнього часу не збереглося свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] та відсутня можливість його відновити, встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] має для Позивача юридичне значення, оскільки надасть можливість оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті його вітчима [PERSON]. П.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що відповідно до п. 4 ст. 273 ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Відповідно до положень Листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із заявою про порушення справи можуть звернутися особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення може породжувати юридичні наслідки. Із такою заявою мають право звернутися: - особи, стосовно яких був здійснений реєстраційний запис, члени їх сім'ї; - законні представники неповнолітніх та недієздатних; - спадкоємці померлих. Згідно зі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Таким чином, Позивач разом зі спадкодавцем вважали себе сином та батьком, були однією сім'єю, проживали разом, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Інших спадкоємців у померлого немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті вітчима був зареєстрований та проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS], доглядав та здійснив його поховання за власні кошти, що підтверджується довідкою від 04 червня 2013 року за № М-330/02-21, виданою виконавчим комітетом Чкаловської селищною ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 13). В встановлений законом термін Позивач не подав до Чугуївської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті вітчима, оскільки вважав себе особою, що фактично прийняла спадщину, та вважав, що може здійснити таке звернення в будь-який час. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Позивач фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований з ним за одною адресою і відповідно має право на спадкове майно. Після звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено через необхідність встановлення факту проживання Позивача разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання Позивача спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved