Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], місце народження: м. Харків, який помер [INFO] року в місті Краснодон Луганської області. Вона звернулася до Зарічного районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Сумській області для реєстрації смерті [PERSON], надавши свідоцтво про смерть [NUMBER] від 02.02.2018 року. У відділі державної реєстрації йому відмовили у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник в судове засідання не з'явився надавши заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи: Зарічний районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Згідно ксерокопії паспорту громадянина України [PERSON] народився [INFO] року, місце народження : м. Харків (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.02.2018 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с.12) . Після смерті батька заявниця звернулася до Зарічного районного у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з метою державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено через те, що для підтвердження факту смерті було пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.13 ). Як встановлено, заявник має намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. ня у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України 30 жовтня 2014 року № 1053-р., від 05.11.2014 р. №1079-р; від 02.12.2015 р. №1275-Р місто Горлівка Донецької області відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція. Постановою Верховної Ради України №254 від 17.03.2015 р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Оскільки отримане заявником свідоцтво про смерть не може бути використане для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], чоловічої статі, [INFO], місце народження: м. Харків, який проживав та був зареєстрований за адресою[ADDRESS] та помер [INFO] року в місті Краснодон, Луганської області, який знайшов підтвердження. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved