Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулвся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2001 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем по справі останні роки не складається. Постійні непорозуміння між ними вкрай зіпсували їхні сімейні стосунки. У них з відповідачкою різні погляди на життя, на оточуючу дійсність. В зв'язку з цим вони втратили повагу один до одного, перестали прислухатись до думок один одного та шукати компроміси вирішення нагальних питань. Все це сталося після того як вони переїхали з окупованої території. На ґрунті взаємних непорозумінь на фоні переїзду, не бажанням порахуватись один з одним, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Як подружжя не проживають протягом шести місяців. За таких умов їхнє спільне проживання вважає за неможливим. Спільне господарство не ведуть, життям один одного не цікавляться. Вважає, що фактично їхній шлюб давно розпався і в майбутньому поновленим бути не може. Шлюбні відносини поновлювати не збираються, на примирення він не погоджується. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримав повністю, просив задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2001 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Свердловська Луганської області, запис №50 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved