Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкове майно успадковане позивачем шляхом подачі заяви до нотаріуса. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] відмовлено, оскільки власність на дане нерухоме майно не підтверджено правовстановлюючими документами відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин [PERSON] , з посиланням на положення ст. ст. 328, 392, 1276 ЦК України заявлено вимоги захисту майнових прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, заперечень проти ухвалення заочного рішення не має. Відповідачем Новоекономічною селищною радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Новоекономічне Покровського району Донецької області, зареєстрованим місцем проживання є адреса: [ADDRESS] (відомості з паспорта громадянина України - а.с. 4-5). [PERSON] є дружиною [PERSON] , - шлюбні відносини підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] - а.с. 8), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , позивач по справі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строк, встановленого статтею 1270 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54786428 від 18.01.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 8/2018, місце зберігання - приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова І.М. (а.с. 31). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно - домоволодіння (житлові будинки « А-1 », «Б-1»), розташоване за адресою: [ADDRESS] , належне спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено 27.12.1979 року Новоекономічною селищною радою, р/реєстр 177 та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 24.06.1983 року). Згідно листа Другої покровської державної нотаріальної контри Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 62/01-16 від 18.01.2019 року - з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася дружина померлого - [PERSON] ; інших заяв по спадковій справі № 346/2012 не надходило; 02.06.2016 спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 25). Постановою державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на житлові будинку в [ADDRESS] (а.с. 19). Постанова нотаріуса вмотивована положенням п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 р., п. 5 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - з поясненням, що документи, які встановлюють право власності та реєстрації житлових будинків А-1 та Б-1 за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. На підтвердження підставності та обґрунтування позовних вимог [PERSON] надано наступні докази. Згідно технічного паспорта на домоволодіння, виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 11.12.2018 року об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] має наступну характеристику будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «А-1» - 1927 р.побудови, житловий будинок «Е-1» - 1989 р.побудови, тамбур «а-1» - 1930 р.побудови, прибудова «е-1» - 1989 р.побудови, сарай «Б-1» - 1940 р.побудови, гараж «Д-1» - 1980 р.побудови, гараж «Ж-1» - 1989 р.побудови, убиральня «З-1» - 1988 р.побудови, ганок «е1-1» - 1989 р.побудови, огорожа № 2, ворота № 3, огорожа № 4 (а.с. 13-17). Згідно листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 1510/01-02 від 11.12.2018 року - домоволодіння [ADDRESS]» 1927 року побудови є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новоекономічною селищною радою від 27.12.1979 року, р/реєстр 177; будинок «Е -1 », 1989 року побудови - не зареєстрований (а.с. 12). Зі змісту позовної заяви [PERSON] встановлено, що договір купівлі-продажу, посвідчений Новоекономічною селищною радою від 27.12.1979 року, р/реєстр 177 - втрачено. Суд наголошує, що втрата документа не тягне за собою втрату права власності. Згідно дублікату договору купівлі-продажу від 27 грудня 1979 року - [PERSON] набуто право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 37). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 24.06.1983 року виконкомом Новоекономічної селищної ради на підставі рішення № 29 від 21.07.1983 року відведено [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] для будівництва будинку площею 40,9 кв. м. (а.с. 9-10). За життя [PERSON] реєстрацію будинку «Е -1 » з обслуговуючими їх будівлями і спорудами відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинку та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р. (чинна до 19.01.1996 р.) - не здійснив. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває у їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкоємцем не було отримано правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України,

Outcome: approved