Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.07.2019 року звернувся до суду з позовною заявою, яка була уточнена, в якій зазначив, що він з 1 жовтня 2018 року згідно до Наказу «Про призначення відповідальних з питань охорони праці та пожежної безпеки» № 150ПБ від 01.10.2018 року знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Гранделюкс»,працює начальником будівельної дільниці від генерального підрядника на віддаленому об`єкті на Нафтогаз Укртранснафта Лінійна Виробничо- диспетчерська станція "Глинсько-Розбишівська" в с. Качанове, Гадяцького району, Полтавської області. Місячна заробітна плата встановлена у розмірі 20000 грн. За час роботи йому не в повному обсязі сплачували заробітну плату. Загальна заборгованість заробітної плати за період з березня по травень 2019 року склала 31036,66 грн. Крім того, перебуваючи у відрядженні з 08.10.2018 по 20.04.2019 (192 доби) на відділеному об`єкті йому не було виплачено коштів на відрядження, а саме добових та витрат на найм житлового приміщення для проживання. Загальна сума заборгованих добових витрат складає 11520,00 грн. Просить суд стягнути на свою користь 42556,66 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додав, що його останній робочий день був 31 травня 2019 року, він намагався зайти в офіс підприємства для з`ясування питання оплати заборгованості, однак офіс був зачинений. Після того він повернувся з Полтавської області у Львів додому. е засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач ТОВ «Гранделюкс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу Законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно до Наказу ТОВ «Гранделюкс» «Про призначення відповідальних з питань охорони праці та пожежної безпеки» № 150ПБ від 01.10.2018 року Відповідальним вбачається, що позивач знаходиться у трудових відносинах з відповідачем, працюючи начальником будівельної дільниці та його призначено відповідальним за дотримання заходів з охорони праці та техніки безпеки при виконанні робіт. Його трудові відносини з відповідачем підтверджуються і наданими наказами суду копіями наказів за №16 ОБ від 1.10.2018 року, та №17ОПБ від 1.10.2018 р. На підтвердження своїх вимог позивач надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків, згідно до якого за 1 кв. 2019 року сума доходу нарахованого становить 23322,54 грн., а сума доходу виплаченого складає 14689,99 грн., що на 8632,55 грн. менше від нарахованої. Дана сума заборгованості також підтверджується відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України за формою ОК-7, де за березень місяць 2019 року в графі про суми фактичного заробітку. За 2 кв. 2019 року згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків сума доходу нарахованого становить 22404,11 грн., а сума доходу виплаченого складає 0,00 грн., тобто становить 22404,11 грн. у розмірі нарахованого доходу. Дана сума заборгованості також підтверджується відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України за формою ОК-7, де за квітень та травень місяці 2019 року в графі про суми фактичного заробітку. Загальна заборгованість заробітної плати за період з березня по травень 2019 року відповідача перед позивачем склала 31036,66 грн. Крім того, перебуваючи у відрядженні з 08.10.2018 по 20.04.2019 (192 доби) на відділеному об`єкті, який вказаний у позовній заяві, що підтверджується наказами від 01.10.2018 № 150ПБ, 160ПБ, 170ПБ, позивачу не було виплачено відповідачем коштів на відрядження, а саме добових та витрат на найм житлового приміщення для проживання. Згідно п.15 наказу Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59 передбачено, що окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням). Суми добових витрат для працівників підприємств затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011р. № 98.Відповідно до постанови КМУ від 02.02.2011 №98 сума добових витрат в межах України становить 60,00грн. Загальна сума заборгованих добових витрат складає 11520,00 грн. (192 доби х 60,00 грн.). Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 42556,66 грн. 12 коп. (8632,55 грн.+ 22404,11 грн.+ 11520,00 грн.). Таким чином, з огляду на зазначену суд вважає, що сума в розмірі 42556,66 грн. 12 коп. підлягає стягненню на користь позивача. На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80грн.

Outcome: approved