Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на зняття з реєстрації неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] та надання дозволу на реєстрацію неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 грудня 2013 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано; стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Після припинення із відповідачем шлюбних відносин, син [PERSON] проживає разом із матір`ю. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач життям дитини не цікавиться, аліменти на утримання дитини сплачує не регулярно. [PERSON] проживала з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира є чотирьохкімнатною, в ній зареєстровані та проживають 8 осіб. З метою покращення житлових умов позивач та її син [PERSON] переїхали до її батька, [PERSON] , який є власником приватного будинку за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку у [PERSON] є окрема кімната і всі умови для навчання та відпочинку. Зазначає, що неодноразово зверталась до батька дитини [PERSON] з проханням надати згоду на зняття сина [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У січні цього року [PERSON] направила на адресу відповідача лист з проханням надати нотаріально завірену згоду на зняття з реєстрації сина [PERSON] . Проте, лист повернувся відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання». При спілкуванні у Вайбері відповідач у грубій формі повідомив, що він виїхав на тривалий термін за кордон. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Представник третьої особи Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. 19.05.2021 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, розірвано; стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 22.11.2013 року до досягнення ним повноліття (а.с.6-7). Згідно із довідкою, наданою Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 29.01.2021 року № 619 станом на 27.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] до складу зареєстрованих осіб входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.9). Відповідно до заяви [PERSON] від 29.04.2021 року, засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюком Ю.В., зареєстрованої у реєстрі за № 1634, [PERSON] дає свою згоду на реєстрацію місця проживання його дочки- [PERSON] , [INFO] , у належному йому на праві власності житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Згідно із довідкою Чернігівської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 34 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 03.06.2020 року № 81 [PERSON] дійсно не бере участі у вихованні їхнього сина, [PERSON] , учня 3-Б класу школи № 34 м. Чернігова, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами сина в навчанні, його поведінкою на уроках та після урочний час. У 2020 році жодного разу не відвідав школу (а.с.33). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом статтями 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За п. 26 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає. Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Правилами реєстрації місця проживання, не визначено. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved