Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 15 лютого 2002 року між ним та відповідачем [PERSON], був укладений шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2014 року розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], син виявив бажання проживати разом із ним, зазначає, що він є батьком дитини, любить його та хоче займатися його вихованням та розвитком. Просить суд визначити місце проживання дитини - сина [PERSON], [INFO] з ним, його батьком [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у її відсутності,\~позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону\~або\~не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Сторони\~зареєстрували шлюб\~ 15 лютого 2002 року, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2014 року розірвано.\~Від даного шлюбу\~сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 3\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~\~\~\~ Таким чином, факт припинення шлюбних відносин між сторонами вже судом встановлено і не потребує доказування. \~\~\~ Згідно 161\~СК України\~встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли\~згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня\~дитина, спір між ними може\~вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо\~місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них,\~вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають\~істотне значення. \~\~\~\~\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. \~\~\~\~ При вирішенні\~даного спору суд керується\~інтересами дитини, враховуючи його вік, коли\~дитина особливо потребує батьківської\~турботи. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~\~\~\~ Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. \~\~\~\~ Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.\~\~ \~\~\~\~ Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. \~\~\~\~ Мати дитини - [PERSON] проти позову не заперечує та згодна на визначення місця проживання дитини разом з батьком. \~\~\~\~ Отже, обставин,\~які\~б\~свідчили про неможливість проживання неповнолітньої дитини\~з батьком\~не встановлено, та доказів\~про наявність таких обставин\~суду не надано, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved