Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], вимоги мотивовані тим, що вона тривалий час проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 квітня 2013 року відповідача було засуджено до 4 років 2 місяців позбавлення волі. 25 липня 2013 року під час знаходження [PERSON] у місцях позбавлення волі, вони уклала шлюб. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час, почуття поваги та кохання до відповідача вона втратила, вони припинили подружні відносини, вважає, що збереження родини не можливо, тому просила шлюб розірвати. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні, пояснивши, що на теперішній час, вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, якого кохає, та з яким має намір укласти шлюб та народити дитину, тобто мати повноцінну сім'ю. Примирення з чоловіком вважає неможливим. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засідання пояснив, що на теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, дуже кохає свою дружину,з якою тривалий час проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Після укладення шлюбу 25 липня 2013 року у них з дружиною дійсно почали виникати непорозуміння під час спілкування. Дітей вони не мають. Він вирішив після звільнення з місць позбавлення волі, почати нове життя разом з дружиною, а тому просив суд в задоволенні заяви відмовити, оскільки має намір зберегти сім'ю. Суд вислухавши пояснення заявника та зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника засновані на законі та повинні бути задоволені за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі розглядаються у порядку окремого провадження. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіїївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 180. (а.с. 4). Вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 квітня 2013 року [PERSON] засуджений до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Від шлюбу сторони дітей не мають. Родина фактично розпалась, шлюб існує формально, сторони тривалий час, більш ніж півроку, не ведуть сумісного господарства, припинили подружні відносини. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, оскільки перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм сімейного законодавства України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на пріоритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою сім'ї, а [PERSON] не має наміру зберегти шлюб з [PERSON] Отже, приймаючи до уваги відсутність наміру [PERSON] на примирення, що пов'язано з тим, що вона перебуває у фактично шлюбних відносинах з іншим чоловіком, а також те, що [PERSON] в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, що унеможливлює сумісне проживання та ведення сумісного господарства, суд вважає, що причини, що спонукають заявника наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що мають істотного значення, в наслідок чого вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.113 СК України позивач після розірвання шлюбу буде іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]". На підставі ст.ст. 3, 21, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved