Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення сином 23 років. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач є батьком їх сина [PERSON], який 29 квітня 2017 року досяг повноліття. Однак, не зважаючи на дану обставину, син не має можливості забезпечити себе матеріально, оскільки навчається у Національному університеті кораблебудування на денному відділенні. Відповідач коштів на утримання сина не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом встановлено, що сторонни є батьками [PERSON], [INFO], який 29 квітня 2017 року досяг повноліття. Однак, потребує матеріальної допомоги, оскільки в теперішній час він навчається на денному відділені Національного університету кораблебудування та не має можливості забезпечити себе матеріально. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням цих обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина на період його навчання, суд дійшов висновку, що батько зобов'язаний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і має можливість платити аліменти на утримання сина в розмірі по 800 грн., щомісяця.

Outcome: approved