Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 14.02.2014року відповідач позичила у нього 11730,60грн, які повинна була повернути до 24.10.2014р., про що свідчить договір позики №14021401, але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернула, тому просить стягнути суму боргу з урахуванням неустойки, 3% річних та інфляційні витрати від простроченої суми за весь час прострочення і сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позові, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена за останню відомою адресою та через засоби масової інформації, газету «Урядовий кур'єр», проте про причини неявки суду не повідомила та не надала заяви про слухання справи у її відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно позивач позичив відповідачу 11730,60грн і [PERSON] зобов'язалась їх повернути до 24.10.2014р., що підтверджується договором позики №14021401 від 14.02.2014року. Згідно п.5.1. та 5.2. договору, позика повертається позичальнику щотижневими платежами, згідно графіку платежів. Дата першого платежу - 21.02.2014р. (п.5.3. договору), однак в оговорений сторонами строк борг не повернула. Пунктом 6.2. договору, визначено, що за прострочення щотижневого платежу відповідач, починаючи з 4-го дня прострочення, додатково до простроченого платежу сплачує позивачу неустойку в розмірі 20грн за кожний календарний день прострочення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов договору доводилися до відома відповідача, що підтверджено претензією від 11.06.2014р., однак останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Відповідач порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача у сумі неповернутої позики 11730,60грн + з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 8511,83грн + 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 522,57грн + неустойка в розмірі 10840,00грн, а всього 31605,00грн засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487,20грн судового збору у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved