Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис № 2601 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Уно Капітал» заборгованість за кредитним договором з ПАТ «Альфа-банк». Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним виконавцем Табінським О.В. відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на заробітну плату. Приватним нотаріусом не дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином засвідчені копії документів: копію виконавчого напису та розрахунок кредитної заборгованості, а також у ТОВ «ФК «Уно Капітал» належним чином засвідчені копії документів: письмові вимоги (претензії) до [PERSON] з повідомленням про її вручення, підтвердження поновлення/переривання строку позовної давності. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, суду надано заяви щодо розгляду справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «Уно Капітал» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома, відзив суду не надано. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 20.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис № 2601 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Альфа Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал». Виконавчим написом стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500277472 від 16 травня 2012 року за період з 31 липня 2017 року по 05 лютого 2020 року в сумі 8 768,11 грн. , яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6 907,45 грн., простроченої заборгованості за комісією 1 739,48 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам 121,18 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., що підтверджується постановою від 25.03.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 61640046. Постановою від 31.03.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ухвалою суду від 19.08.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином засвідчені копії документів: копію виконавчого напису та розрахунок кредитної заборгованості, а також у ТОВ «ФК «Уно Капітал» належним чином засвідчені копії документів: письмові вимоги (претензії) до [PERSON] з повідомленням про її вручення, підтвердження поновлення/переривання строку позовної давності. Проте на адресу суду витребувані документи не надішли. Матеріали справи не містять відомостей про те, що нотарусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовано, чи існувала заборгованість, якщо так - то у якому обсязі, крім того не вбачається чи отримував нотаріус від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Суду не надано доказів, що між позивачем та ПАТ «Альфа Банк» укладений кредитний договір № 500277472 від 16 травня 2012 року на підставі якого виданий спірний виконавчий напис, строк дії такого договору. Отже, нотірус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання вимог про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначена обставина є однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 1 261 грн. 20 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Outcome: approved