Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою Органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області до [PERSON] інтересах малолітнього [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 березня до виконавчого комітету Ананьївської Першої сільської ради надійшло усне повідомлення від сторонньої людини про те, що громадянка [PERSON] в нетверезому стані спала на узбіччі дороги, біля неї знаходилася малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , дитину було відведено додому. Як зазначає позивач, що того ж дня, за адресою місця проживання [PERSON] , членами опікунської ради, виконавчого комітету, службою у справах дітей районної державної адміністрації та працівниками сектору превенції Ананьївського відділення поліції в неопаленому будинку було виявлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , знаходилася в нетверезому стані та неадекватному стані. Неодноразові бесіди з [PERSON] , щодо сумлінного виконання батьківських обов`язків та надання термінів на виправлення, позитивних результатів не дали. Мати продовжує вести аморальний спосіб життя, зловживаючи спиртними напоями. В будинку холодно, постільна білизна та одяг брудні, розкидані по ліжках та по підлозі, на якій багато сміття, запаси продуктів харчування відсутні. Позивач вказує, що за результатами виявленої ситуації комісією було складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 12.03.2020 року та прийнято рішення щодо негайного відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] . Також, рекомендовано органу опіки та піклування Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області терміново розглянути на засіданні виконавчого комітету питання щодо негайного відібрання дитини з прийняттям відповідного рішення. Як зазначає позивач в позовній заяві, що того ж дня виконавчим комітетом Ананьївської Першої сільської ради прийнято рішення від 12.03.2020 року №09 «Про негайне відібрання дитини у матері». Відповідно до пункту 33 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаних із захистом прав дитини», за клопотанням служби у справах дітей районної державної адміністрації від 12.03.2020 №01-41/156, з метою обстеження стану здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до інфекційного відділення КНП «Ананьївська ЦРЛ». При цьому, 20.03.2020 року після надходження дитиною медичного обстеження, згідно пункту 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаних з захистом прав дитини», малолітнього [PERSON] , [INFO] , за направленням служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації від 20.03.2020 року №01-41/193 було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що службою у справах дітей районної державної адміністрації регулярно проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , з попередженням про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Також, за інформацією Ананьївського відділення поліції відносно громадянки [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , в 2020 році було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП (ухиляння від батьківських обов`язків). Як зазначено в позовній заяві, що 19.03.2020 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації з розглядом питання «Про розгляд рішення виконавчого комітету Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 12.03.2020 року №09. Заслухавши інформацію служби у справах дітей райдержадміністрації та думки членів комісії, комісія з питань захисту прав дитини більшістю голосів вирішила, зокрема, що службі у справах дітей райдержадміністрації необхідно здійснити підготовку документів для звернення органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації до суду про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, позивач в порядку самопредставництва юридичної особи, відповідно до положень ч.3 ст.58 ЦПК України, через голову Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду та просить: 1) ухвалити рішення, яким відібрати у [PERSON] , як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, без позбавлення батьківських прав, малолітнього [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з громадянки [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження, як справи у спорі, що виникає з сімейних правовідносин, та призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідачу, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Третій особі, було роз`яснено право подати пояснення на позовну заяву. Копію ухвали суду від 24 березня 2020 року про відкриття провадження у справі, разом копією позовної заяви та додатків до неї, було направлено відповідачці з супровідним листом від 24 березня 2020 року за вихідним №491/258/20/2264/2020 (а.с.33). Позивачу копію ухвали суду від 24 березня 2020 року про відкриття провадження у справі було направлено відповідачці з супровідним листом від 24 березня 2020 року за вихідним №491/258/20/2263/2020 (а.с.34). Третій особі копію ухвали про відкриття провадження у справі, разом копією позовної заяви та додатків до неї, було направлено відповідачці з супровідним листом від 24 березня 2020 року за вихідним №491/258/20/2265/2020 (а.с.32). 25 травня 2020 року позивач у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, однак на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача - начальника служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області Платонова Станіслава Івановича (а.с.52), повноваження якого підтверджені копією довіреності від 20 січня 2020 року №01-36/110 (а.с.53). У вказаній заяві представник позивача зазначає, що просить суд розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідачка - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, проте 25 травня 2020 року від неї на адресу суду надійшла письмова заява (а.с.51), в якій вона зазначає, що просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить ухвалити рішення у справі в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи 25 травня 2020 року у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, однак на адресу суду надійшла письмова заява виконувача обов`язків голови Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області Мирзи Надії Андріївни (а.с.54), повноваження якої підтверджені копією рішення Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 25 липня 2018 року №263-VII (а.с.55). У вказаній заяві представник третьої особи зазначає, що просить суд розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з їх заяв (а.с.51, 52, 54), в яких вони також висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.198, ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності учасників судового процесу. Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з заяви [PERSON] від 25 травня 2020 року від неї на адресу суду надійшла письмова заява (а.с.51) відповідачка позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить ухвалити рішення у справі в підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч.3 ст.200 ЦПК України. Частиною 4 статті 200 ЦПК України визначено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зазначене підтверджено Пленумом Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 4 Постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», в якому вказано на те, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, підлягають задоволенню, оскільки відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, в суду відсутні підстави вважати, що визнання відповідачем позову не є беззастережним або є наслідком будь-якого примусу, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, Пленум Верховного Суду України у абзаці 3 пункту 4 Постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зазначив, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як зазначалося вище, відповідачка, шляхом надання на адресу заяви від 25 травня 2020 року (а.с.51), на власний розсуд розпорядилася своїм процесуальним правом, яке передбачене п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, та визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі. При цьому, суд вважає, що таке рішення відповідачки не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного. Так, при вивченням матеріалів справи встановлено: Відповідачкою є [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Кишинів, Республіки Молдова, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаюча за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією паспорту громадянина України серії у вигляді ID - картки № [NUMBER] , виданого 19 серпня 2017 року, органом - 5123 (а.с.17), та довідкою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 12 березня 2020 року №186 (а.с.20). Відповідно до копії довідки №198 виданої 12 березня 2020 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області до складу сім`ї відповідачки [PERSON] входить син - [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Позивач - Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду з даною позовною заявою та просив, зокрема ухвалити рішення, яким відібрати у [PERSON] , як такої, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, без позбавлення батьківських прав, малолітнього - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою його життю та здоров`ю, та передати дитину для подальшого влаштування до органу опіки та піклування. Частиною 1 статті 170 Сімейного кодексу України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Частиною 1 статті 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З наведеного вбачається, що особу, яку позивач просить відібрати від [PERSON] є малолітньою дитиною, оскільки він [INFO] , тобто на момент звернення до суду та розгляду справи йому лише 3 роки. З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10 березня 2017 року (а.с.18) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народився в с.Ананьїв Перший, Ананьївського району Одеської області, про що 10 березня 2017 року складено актовий запис №35, де батьками [PERSON] вказано [PERSON] - батько та [PERSON] мати. При цьому, з копії «Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народженням із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України» №00025992010 наданого 17 березня 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.19) вбачається, що відомості про батька дитини у актовому записі №35 від 10 березня 2017 року про народження [INFO] [PERSON] , здійсненому Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вказані відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З наведеного вбачається, що позивач просить відібрати від [PERSON] малолітню дитину, якому вона є матір`ю, що передбачено ч.1 ст.170 СК України. При цьому, на момент народження дитини [PERSON] у шлюбі не перебувала та відомості про ім`я та по батькові батька дитини зазначені за її вказівкою. Частиною 1 статті 170 СК України передбачено ряд підстав за яких діти можуть бути відібрані від батьків або одного з них, це випадки, передбачені пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також інші випадки, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Зазначене відповідає положенням статті 9 «Конвенції про права дитини», прийнятої державами учасницями Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1989 року та ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, якою визначено, що держави-учасниці конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, частиною 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З наведеного вбачається, що в інтересах дитини її може бути відібрано від батьків, якщо вони: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Статтею 150 СК України визначено наступні обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що [PERSON] зокрема ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, передбаченого ч.2 ст.150 СК України, щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, що, на думку позивача може нести загрозу для їх життя, здоров`я і морального виховання. На підтвердження ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо піклування про здоров`я дитини, його фізичного, духовного та морального розвитку до позовної заяви додано копію листа №46/1-1304 Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 19 березня 2020 року, з якого вбачається, що відносно відповідачки [PERSON] в 2020 році було складено два протоколи про притягнення її до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей (а.с.24). З доданої до позовної заяви копії Висновку Опікунської ради Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 12 березня 2020 року (а.с.16) вбачається, що 12 березня 2020 року до виконавчого комітету Ананьївської Першої сільської ради надійшло усне повідомлення від сторонньої людини про те, що [PERSON] знаходилась в нетверезому стані спала на узбіччі дороги, біля неї знаходилася малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , дитину було відведено додому. За адресою місця проживання [PERSON] членами опікунської ради та виконавчого комітету було виявлено в неопаленому будинку малолітню дитину, а саме - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] знаходилася в нетверезому стані, попереду проведена бесіда щодо виконання материнських обов`язків по відношенню до виховання своєї дитини згідно чинного законодавства України. Цій сім`ї надавався виправний термін, але не дало ніяких результатів. В будинку холодно, постільна білизна та одяг брудні, розкидані по ліжках, на підлозі сміття, продукти харчування відсутні. До позовної заяви також додано копію Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , складеного 12 березня 2020 року в [ADDRESS] (а.с.28), з якого вбачається, що комісією у складі [PERSON] - начальника служби у справах дітей Ананьївської райдержадміністрації, [PERSON] - сільського голови Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, [PERSON] - інспектора ЮПСП Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області було відвідано місце проживання сім`ї [PERSON] з метою обстеження умов проживання та виховання дітей. Встановлено, що на момент проведення обстеження санітарно-побутові умови були незадовільні, а саме в кімнатах будинку брудно, речі розкидані, постільна білизна відсутня, запаси продуктів харчування відсутні, опалення пічне, але піч знаходиться в аварійному стані і подальша експлуатація може призвести до пожежі. Крім того, позивачем надано копію довідки - характеристики виданої 17 березня 2020 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] на час видачі цієї довідки-характеристики не працювала, у шлюбі не перебувала, зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя (а.с.22). З наведеного вбачається, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, передбаченого ч.2 ст.150 СК України, щодо піклування про здоров`я дитини, його фізичного, духовного та морального розвитку, що може нести загрозу для його життя, здоров`я і морального виховання, що є підставою для відібрання від неї дитини, передбаченою ч.1 ст.170 СК України, що в свою чергу свідчить про законність та обґрунтованість такого рішення. Абзацом 2 частини 1 статті 170 СК України визначено, що у цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При цьому, суду не надано відомостей про другого з батьків дітей, відомості про батька, як зазначалося вище вказані в свідоцтві про народження зі слів матері, або інших родичів. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дитину має бути передано органові опіки та піклування, що свідчить про законність позовних вимог в цій частині та відсутність можливості порушення права, свободи чи інтересів інших осіб. Абзацом 3 частини 1 статті 170 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Позивач, у позовній заяві також просив суд стягнути з громадянки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 4 статті 170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 1 статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене відповідає положенням частини 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як, вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просив суд стягнути з [PERSON] аліменти у частині від її заробітку, що відповідає положенням ч.3 ст.181 СК України. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 2 статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З наведеного вбачається, що позовна вимога стягнути з громадянки [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає вимогам закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, підлягають задоволенню, оскільки відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, в суду відсутні підстави вважати, що визнання відповідачем позову не є беззастережним або є наслідком будь-якого примусу, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що представник позивача звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки в прибуток держави судового збору в сумі 840,80 грн., у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved