Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер рідний брат матері позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - 1/8 частини житлового будинку з надвірними побудовами за [ADDRESS]. Право власності на 18 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями зареєстроване за померлим, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Виноградівською держнотконторою 08.01.1974 року за реєстром №113. Після його смерті спадщину за ним прийняла мати позивача - [PERSON], яка проживала на момент смерті спадкодавця за вказаною адресою і є спадкоємцем другої черги. Відповідач по справі, [PERSON], який теж спадкоємцем другої черги, своїм правом на прийняття не скористався, заяву на її прийняття не подавав. [INFO] померла мати позивача- [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS]. Право власності на вищезказаний жилий будинок з надвірними будівлями на ім'я померлої стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане Виноградівською держнотконторою 08.01.1974 року за реєстром № 113. Спадкоємцем щодо майна за померлою [PERSON] крім позивача є його дядько -[PERSON]. Позивачем у встановлений законом термін прийнято спадщину, так як він своєчасно звернувся за прийняттям спадщини, добросовісно та відкрито користується жилим будинком, сплачує комунальні послуги. Доказом прийняття спадщини є отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 частин житлового будинку в [ADDRESS]. Спадкоємець, що є відповідачем по справі, своїх прав на спадкове майно не заявляв. Для оформлення спадщини на 28 її частини позивач звернувся у нотаріальну контору, однак у оформленні права на неї позивачу було відмовлено по тій причині, що позивачем не представлено правовстановлюючі документи на спадкове майно із-за їх втрати та оскільки спадкоємці не можуть отримати дублікат правоустановлюючого документу від імені спадкодавця, позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відмовою її нотаріального оформлення позивач не в змозі оформити своє право на спадщину. Позивач [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер рідний брат матері позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - 1/8 частини житлового будинку з надвірними побудовами за [ADDRESS]. Право власності на 18 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями зареєстроване за померлим, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Виноградівською держнотконторою 08.01.1974 року за реєстром №113. Після його смерті спадщину за ним прийняла мати позивача - [PERSON], яка проживала на момент смерті спадкодавця за вказаною адресою і є спадкоємцем другої черги. Відповідач по справі, [PERSON], який теж спадкоємцем другої черги, своїм правом на прийняття не скористався, заяву на її прийняття не подавав. [INFO] померла мати позивача- [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS]. Право власності на вищезказаний жилий будинок з надвірними будівлями на ім'я померлої стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане Виноградівською держнотконторою 08.01.1974 року за реєстром № 113. Спадкоємцем щодо майна за померлою [PERSON] крім позивача є його дядько -[PERSON]. Позивачем у встановлений законом термін прийнято спадщину, так як він своєчасно звернувся за прийняттям спадщини, добросовісно та відкрито користується жилим будинком, сплачує комунальні послуги. Доказом прийняття спадщини є отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 частин житлового будинку в [ADDRESS]. Спадкоємець, що є відповідачем по справі, своїх прав на спадкове майно не заявляв. Як визначено ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для оформлення спадщини на 28 її частини позивач звернувся у нотаріальну контору, однак у оформленні права на неї позивачу було відмовлено по тій причині, що позивачем не представлено правовстановлюючі документи на спадкове майно із-за їх втрати та оскільки спадкоємці не можуть отримати дублікат правоустановлюючого документу від імені спадкодавця, позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відмовою її нотаріального оформлення позивач не в змозі оформити своє право на спадщину. Згідно ст.392 ЦК України «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Внаслідок наведеного позивач змушений звернутися із позовом в суд про встановлення права власності на спадкове майно, а саме: 2/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], за померлими [PERSON] та [PERSON], оскільки він не може реалізувати своє право на розпорядження майном, вчинення юридично значимих дій, з якими пов'язано виникнення його особистих та майнових прав не інакше як в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно.

Outcome: approved