Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат на утримання відповідача під час його навчання у вищому навчальному закладі МВС. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 25.07.2009 року №219 відповідача було зараховано на навчання на 1-й курс факультету «автомобільний транспорт». 25 серпня 2009 року відповідно між Прикарпатським юридичним інститутом, Управлінням міністерства внутрішніх справ України та [PERSON] було укладено письмовий договір №10/508 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі. Відповідно до п.2.3.6 Договору відповідач був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в ОВС не менше 3 років. Натомість, відповідача було звільнено з ОВС наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській від 18.12.2013 року за ст. 64 п. «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Постановою КМУ від 01 березня 2007 року №313 затверджено порядок відшкодування особам витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Згідно проведеного розрахунку сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період навчання з 01.09.2009 року по червень 2013 року становить 18739,27 грн. Добровільно вартість утримання в навчальному закладі відповідач відшкодувати не бажає. Представник позивача Шевчук А.В. який діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явився, направив суду заяву у якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до наказу начальника інституту №219 від 25.07.2009 року був зарахований на навчання до Прикарпатського юридичного інституту спеціальністю «автомобільний транспорт». Згідно з п.3.2. Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 визначено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до п.3 цього Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в начальному закладі, який укладається між навчальним закладом, управлінням МВС та особою. Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській №490 о/с від 18 грудня 2013 року (а.с.9) [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п."ж" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за власним бажанням. Оскільки до закінчення трирічного строку після закінчення навчання відповідач відмовився від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, звільнившись за власним бажанням із займаної посади, суд вважає, що позивач має право ставити питання про стягнення витрат на його утриманням у навчальному закладі. З представлених позивачем довідок-розрахунку №39 та №33 (а.с.10,11) вбачається, що витрати, пов'язані з утриманням [PERSON] у Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ, становили 18739,27 грн. Вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] також слід стягнути в користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір. На підставі викладеного, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313,

Outcome: approved