Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], законним представником якої є [PERSON], уточнивши який просить : визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 9 будинку № 8 по провулку Бульварному у м. Кривому Розі. В обґрунтування позову вказав, що він - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а також зареєстрований за вказаною адресою. Крім нього позивача, за вищезазначеною адресою зареєстрована [PERSON]. 24 квітня 2010 року [PERSON] народила дочку [PERSON], а у вересні 2014 року позивач відповідно до поданої у Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області заяви № 2944/14-109 від 09 вересня 2014 року визнав себе батьком [PERSON]. Позивач визнав себе батьком дитини, оскільки декілька разів зустрічав [PERSON] та вважав себе батьком дитини, після чого, у вересні 2014 року зареєстрував [PERSON] у вказаній квартирі, в якій остання ніколи не мешкала, що підтверджується актом від 28 жовтня 2015 року. Позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2015 року по справі № 212/2261/15-ц провадження № 2/212/1890/15 вирішено внести зміни у свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], актовий запис № 503, складений 07 травня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, виключивши відомості про батька [PERSON]. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З вищезазначеного вбачається, що [PERSON] не є членом сім'ї та не мешкає за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Крім того, перебування [PERSON] на реєстраційному обліку створює для позивача необґрунтовані матеріальні витрати з комунальних платежів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користуванням своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, згідно ст. 316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, вважає, що згода органа опіки і піклування на виселення [PERSON] не потрібна, оскільки у роз'ясненнях Міністерства юстиції (лист від 25.07.2006р. №19-50-556) передбачено, що згода органа опіки і піклування необхідна лише якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування житловим приміщенням, що відчужується. В даному випадку питання ставиться про втрату права користування [PERSON], а квартира не відчужується позивачем. В ході розгляду справи судом до участі у справі залучений в якості органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси осіб орган опіки та піклування - виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому пояснив, що [PERSON] в квартирі ніколи не проживала. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши доводи, викладені у позовній заяві. Законний представник відповідачки [PERSON] [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, від якої не надійшло заяв про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Представник виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні безпосередньо дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с.8), свідоцтво про право на спадщину (а.с.9), рішення суду (а.с.10-11, 50), довідка (а.с.12), акт (а.с.13), свідоцтво про народження (а.с.56), довідка (а.с.58), повідомлення (а.с.66). Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована малолітня дитина [PERSON], [INFO]. [PERSON] була зареєстрована 18.09.2014 року позивачем у належній позивачеві квартирі, у звязку з визнанням ним свого батьківства у відношенні [PERSON] [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин. До визнання позивачем [PERSON] батьківства відносно дитини [PERSON], дитина мала прізвище, імя, по батькові як «Бібик Кіра Володимирівна». Станом на 25 квітня 2016 року [PERSON], [INFO], з 17 травня 2010 року до теперішнього часу зареєстрована за адресою: [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2015 року відомості про [PERSON], як батька дитини [PERSON], [INFO], виключені з актового запису № 503, складеного 7 травня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та його представника, та письмовими доказами: свідоцтво про народження (а.с.8), свідоцтво про право на спадщину (а.с.9), рішення суду (а.с.10-11, 50), довідка (а.с.12), акт (а.с.13), свідоцтво про народження (а.с.56), довідка (а.с.58), повідомлення (а.с.66). Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], яка була зареєстрована позивачем у спірній квартирі як член сімї, відсутня в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, та крім того, фактично зареєстрована за адресою: [INFO], що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, пров. Бульварний, 8/9. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved