Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач 28 серпня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8 426,31 грн. та судових витрат в сумі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 січня 2013 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № PLR7R737260656, за умовами якого відповідач отримав строковий кредит в сумі 6 805,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 07 січня 2015 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов’язувалася щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та інших витрат. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов’язань станом на 15 серпня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 8 426,31 грн., яка складається з кредиту в сумі 5 594,70 грн., процентів за користування кредитом – 4,41 грн., комісії за користування кредитом – 408,30 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором – 1 541,46 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 377,44 грн. Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з’ясованих обставин. Судом встановлено, що 08 січня 2013 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № PLR7R737260656, за яким банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 6 805,01 грн. на строк 24 місяці з 08 січня 2013 року по 07 січня 2015 року включно, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 136,10 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 543,30 грн. в обмін на зобов’язання позичальника здійснювати повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві і Умовах та правилах надання банківських послуг строки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Зі змісту заяви позичальника вбачаться, що погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з «10» по «14» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 283,90 грн., а з 15 січня 2014 року у сумі 420,00 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Пунктами 2.4.2.2.2, 2.4.2.2.3 Умов передбачено, що позичальник зобов’язується погашати кредит у порядку і строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно п.п.2.4.5.1, 2.4.5.5 Умов, в випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, в тому числі заборгованості за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов’язань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов’язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. і 5% від суми заборгованості. З пункту 2.4.5.7 Умов вбачається, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов’язань, передбаченої п.п.2.4.5.1, 2.4.5.2, 2.4.5.3, 2.4.5.4, 2.4.5.5, 2.4.5.6 Умов Договору, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов’язання повинне бути виконано позичальником. Внаслідок невиконання умов Договору [PERSON] станом на 15 серпня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 8 426,31 грн., яка складається з кредиту в сумі 5 594,70 грн., відсотків за користування кредитом – 4,41 грн., комісії за користування кредитом – 408,30 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором – 1 541,46 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 377,44 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який судом перевірений та визнаний правильним. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв і ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до норм ст.ст. 629, 610, 612, 625 ЦК України – договір є обов’язковим до виконання; порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його в строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов’язання. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами ст.ст.526,530 ЦК України. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про правомірність пред’явлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту. Також в відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн.60 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved