Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Солянської сільської ради Великоберезнянського району про визнання права власності за набувальною давністю на рухоме майно, а саме на трактор колісний. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20 березня 2000 року згідно договору купівлі-продажу машини ним було придбано від КСГП ім.Чкалова с.Чорноголова трактор колісний марки Т-40 АМ, 1988 року випуску, №двигуна [NUMBER] , заводський [NUMBER] за суму 6350,00 грн. Позивач зазначав, що передумовою для укладення договору слугувало засідання загальних зборів КСГП. Згідно акту прийому-передачі від 23.03.2000 року він отримав трактор колісний і оплатив за нього зазначену вище суму коштів згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №325 від 23.03.2000 року. Зазначений вище колісний трактор з того часу і до сьогоднішнього дня знаходиться у його користуванні, повністю укомплектований та перебуває у робочому стані у його дворогосподарстві в с.Сіль Великоберезнянського району і придатний до експлуатації. Позивач вказував на те, що технічний паспорт на трактор йому передано не було, а наявна документація з 2000 року є недостатньою для реєстрації транспортного засобу, а тому єдиний спосіб реалізувати своє право власності на рухоме майно є судовий порядок за позовом по набувальній давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача не з`явився, однак подав до суду відзив, у якому зазначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки вважає, що відповідачем жодним чином не порушено прав позивачва, не має відношення до зазначеного позивачем трактора та тне оспорює право власності на нього. Головне управління є тільки органом, який здійснює реєстрацію тракторів на підставі поданих документів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] безперервно та відкрито володіє рухомим майном - а саме: трактором колісним марки Т-40 АМ, 1988 року випуску, №двигуна [NUMBER] , заводський [NUMBER] більше 10 років , що підтверджується договором купівлі-продажу машини від 20 березня 2000 року, витягу з протоколу загальних зборів КСГП ім. Чкалова від 19 березня 2000 року, актом прийому-передачі трактора та квитанцією до прибуткового касового ордера №383 від 23 вересня 2000 року, довідкою Солянської сільської ради від 14.02.2020 року №109. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном і понад 5 років продовжує відкрито, безперервно користуватися колісним трактором, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Outcome: approved