Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить усунути перешкоди у користуванні власністю малолітній [PERSON], шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17 червня 2006 року по 08 квітня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають спільну малолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO]. На підставі договору дарування від 08.12.2014 року малолітній донці [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщення, а саме квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрованою також значиться [PERSON]. Влітку 2015 року відповідач з власної ініціативи разом з малолітньою донькою залишили спірне приміщення та виїхали до міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. З грудня 2015 року малолітня донька проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з позивачем. Відповідач залишаючись зареєстрованою у спірному приміщенні та маючи вільний доступ до нього здійснила дії щодо руйнування житлового приміщення (пошкодження інженерного та сантехнічного обладнання, демонтовані прилади опалення та інше) у звязку з чим квартира стала непридатною до проживання. Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем обов'язку збереження майна дитини та здійснення нею дій направлених на пошкодження майна малолітньої дитини, які порушують право власності та інтереси останньої. Крім того, наявність реєстрації в спірному житловому приміщенні відповідача порушує право малолітньої дитини і в частині розпорядження цим майном. У зв'язку з чим позивач в інтересах малолітньої [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні власністю малолітній [PERSON], шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі пославшись на доводи викладені в позовній заяві. При цьому, представник позивача [PERSON] вказала, що відповідач мала вільний доступ до квартири [ADDRESS] та разом зі своїм співмешканцем демонтувала все наявне у квартирі інженерне та сантехнічне обладнання. До 08.12.2014 року проживала у даній квартирі, а після того як квартира перейшла у власність малолітньої [PERSON] виїхала до міста Кривого Рогу.Телефоном свідки повідомили позивача, що квартира відкрита та має вільний доступ.Малолітня [PERSON] проживає разом з батьком, який несе витрати по утриманню квартири за двох прописаних осіб .Просить усунути перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням Позивач у судовому засіданні, доповнив, що з колишньою дружиною не спілкується, добровільно знятися з реєстрації вона не бажає оскільки у неї відсутній паспорт. Представник органу опіки та піклування [PERSON] у судовому засіданні вказав, що відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, навчанням не цікавиться, умови проживання дитини довела до неприродного стану. Відповідно до акту складеного працівниками органу опіки та піклування квартира квартира [ADDRESS] знаходиться в незадовільному стані, отже маються підстави для визнання відповідача втратившою право користування житловим приміщенням для недопущення порушення права власності дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, опитавши неповнолітню [PERSON], допитавши свідків, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено що з 17 червня по 08 квітня 2013 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до договору дарування від 08.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Кубай Л.В. малолітній [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщення, а саме квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрованою також значиться [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради (а.с.11,12,74,76). Відповідно Акту обстеження житлового приміщення від 29 вересня 2017 року складеного працівниками органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, квартира [ADDRESS] перебуває у незадовільному стані:відсутнє опалення, світло.(а.с.13). Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.06.2017 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8-10). Відповідач маючи вільний доступ до спірної квартири здійснила дії щодо руйнування житлового приміщення (пошкодження інженерного та сантехнічного обладнання, демонтовані прилади опалення та інше) у зв'язку з чим житлове приміщення втратило своє призначення як житлове приміщення та є не придатним до проживання. Залишаючись зареєстрованою відповідач не несе ніяких витрат по утриманню майна та оплаті комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості. Так, заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території становить 3473,83 грн., за послуги з централізованого опалення -11470,80 грн., за послуги газопостачання - 1263,18 грн., за електроенергію - 266,00 грн., за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі- 1679,15 грн., що підтверджується відповідними довідками підприємств (а.с.14-18). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] у квартирі №7 не проживала, а здавала в її в оренду. Рік тому вона разом зі своїм співмешканцем деякий час проживала в квартирі , вживала спиртні напої. На його запитання щодо постійного шуму в квартирі відповідач зазначила, що робить ремонт. З квартири виносилось прилади опалення, балконні огорожі, вилучалися електричні кабелі шляхом випалювання. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Свідок [PERSON] зазначила, що проживає по сусідству з квартирою відповідача, рік тому стала свідком того як демонтувалися в спірній квартирі прилади обліку, опалення розбирався балкон, випалювалися електричний кабель. Відповідач у квартирі не проживала, здавала в оренду. Опитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що проживає разом з татом з 07.12.2015 року по [ADDRESS], до цього часу мешкала з мамою по [ADDRESS]. У квартирі по [ADDRESS] не проживали, оскільки квартира мамі не подобалась. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.177 СК України батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім'ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні квартирю, та/або що з цього питання відповідач зверталась до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, те що малолітня [PERSON] в інтересах якої виступає [PERSON]є власницею квартири [ADDRESS], а відповідач будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, як мати малолітньої, мала право на проживання в ній, однак втратилка таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин понад 4 роки, тобто більше одного року, здійснила дії направлені на пошкодження майна малолітньої дитини, які порушують право власності та інтереси останньої , не здійснювала платежі за комунальні послуги , не зверталася до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні житлом, суд вважає за доцільне визнати останню такою, що втратили право користування належним [PERSON] жилим приміщенням. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved