overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй, а також її дочці [PERSON] та внучці [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований її колишній зять [PERSON]І, однак такий фактично в ній не проживає з грудня 2013 року, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, тому просила визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявився, однак подав до суду клопотання , в якому позов підтримав та просив такий задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. В порядку письового провадження, суд оглянувши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою в м. Новий Розділ, по пр. Шевченка 39/47, Львівської області . Із актів перевірки комісії КП "Розділжитлосервіс" від 17.02.2015 року та 19.05.2015 року вбачається, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України за особою у випадку її тимчасової відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього, за наявності поважних причин може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] розділ Львівської області. У вказаній квартирі також зареєстрована відповідачка, однак така фактично в ній не проживає з 2006 року, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, тому просила визнати її такою що втратила право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була сповіщена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою в [ADDRESS] Із актів перевірки комісії КП "Розділжитлосервіс" від 08.04.2015 року, 08.06.2015 року та 14.08.2015 року вбачається, що відповідачка за вищевказаною адресою не проживає. Факт не проживання [PERSON] підтверджений показами сусідів. Згідно доданих до позовної заяви копії паспорта [PERSON], вбачається, що така є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживає в с. Красная Гора, Волоколамського муніципального району, Московської області. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України за особою у випадку її тимчасової відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього, за наявності поважних причин може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру №20 та гараж ІІІ, площею 17,8 кв.м. в будинку [ADDRESS] з метою їх реалізації та задоволення вимог позивачки за договором позики грошових коштів від 01.09.2011р. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 01 вересня 2011 року було укладено Договір позики грошових коштів. Відповідно до цього договору позивач передала, а відповідач отримав у власність грошові кошти в розмірі 1272203,52грн., що на момент укладення договору становило 159600 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти частинами протягом 13 (тринадцяти) місяців згідно графіку, зазначеного в самому договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає із договору позики сторони уклали Договір іпотеки від 01 вересня 2011 року, відповідно до якого у разі невиконання чи неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається із п.3 Договору позики позивач передала грошові кошти відповідачу до підписання Договору позики. Відповідач за Договором позики порушив взяті на себе зобов'язання, та грошові кошти в передбачені пунктом 1 Договору позики терміни не повернув у повному обсязі. На сьогоднішній день сума боргу складає 139 600,00 доларів США. Оскільки, станом на 12.08.2014р. за офіційним курсом Національного Банку України 100 доларів США = 1313,93грн., тому розмір основного зобов'язання становить 1 834 204,40грн. Оскільки строк виконання зобов'язання за Договором позики уже настав, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, позивач бажає скористатися правом на звернення стягнення на предмет іпотеки з метою реалізації майна в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності позивача та її представника. Позовну заяву підтримує повністю з підстав,наведених в ній та просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду нотаріальну посвідчену заяву про визнання позову, в якій зазначає, що

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний вище будинок відносився до типу господарств - "колгоспний двір", головою та єдиним членом колгоспного двору була [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, розпорядившись своїм майном на користь сина - [PERSON] Оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця - [PERSON] не видавалися, він не має можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому вимушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою суду в попередньому судовому засіданні, за заявою позивача замінено первісного відповідача - Пакульську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області належним відповідачем - територіальною громадою в особі Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ( а.с.36). Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі ( а.с. 69). Відповідач - територіальна громада села Пакуль в особі Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не зебезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 64).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просив суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 04 травня 2013 року у Кудринецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народився син [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначив, що причиною розпаду сім"ї є те, що за період спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім»ї, відповідач жила своїми інтересами, з приводу чого між ними часто виникали непорозуміння, які закінчувалися сварками. Шлюбні відносини припинили ще до народження сина, а саме з 09 червня 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв"язку з чим просив суд шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду позовній заяві, підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 31 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 травня 2013 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони з червня 2013 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 02 липня 2008 року у Бурдяківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, причиною розпаду сім"ї є те, що на протязі останнього часу відповідач проявив себе з негативної сторони, жив своїми інтересами, не цікавився питаннями матеріального утримання сім»ї, не допомагав по господарству, в зв»язку з чим між ними часто виникали сварки та скандали, під час яких відповідач неодноразово бив її. Крім того, вказала, що з вересня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Окрім цього, їй відомо, що відповідач пів року проживає з іншою жінкою. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв"язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 липня 2008 року Бурдяківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 липня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони з вересня 2013 року подружніх стосунків не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 06 серпня 2011 року у Іванківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, що причиною розпаду сім"ї є те, що відповідач проявив себе з негативної сторони, жив своїми інтересами, не цікавився питаннями матеріального утримання сім»ї, не допомагав по господарству, в зв»язку з чим між ними часто виникали сварки. Крім того, вказала, що з серпня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв"язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечив. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 06 серпня 2011 року Іванківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 09. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони з серпня 2013 року подружніх стосунків не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим будинком № 17 по вул. Шевченка, в с. Халявин Чернігівського району та області, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач зареєстрований в даному будинку, але фактично з 2010 року в ньому не проживає. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, судова повістка повернулася не врученою, з відміткою про непроживання адресата. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судовий виклик вважається врученим відповідачу належним чином. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про свою згоду на участь у справі не заявили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 17, по вулиці Шевченка, в с. Халявин Чернігівського району Чернігівської області. Право власності позивача зареєстровано в КП "Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2007 року (а.с. 6-7, 8, 9 ). Відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки, зареєстрований, проте не проживає з 2010 року, особисті його речі в будинку відсутні. Факт не проживання відповідача за спірною адресою з 2010 рік і по теперішній час, та відсутність за цією адресою його особистих речей підтверджується актом обстеження житлового будинку від 21.06.2017 . Таким чином, [PERSON] не проживає [INFO], по вулиці Шевченка, в с. Халявин Чернігівського району Чернігівської області більше одного року без поважних причин і тому згідно ст. 405 ЦК України може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернувся 08.12.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 01 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (Відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006514652 (надалі - кредитний договір). Відповідно до умов даного договору позичальникові було надано кредит в сумі 19030,00 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту - 36 місяців. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2006514652 укладеним з [PERSON] Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлений п. 1.4 кредитного договору. Так, п. 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5 визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми \\кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку, в розмірі, вказаному у графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у вкладі ануїтетного платежу. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірі та строк не відбувається. Відповідно до п.1.5.4, 1.5.5 договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернувся 08.12.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 13 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (Відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006685516 (надалі - кредитний договір). Відповідно до умов даного договору позичальникові було надано кредит в сумі 20000,00 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту - 36 місяців. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2006685516 укладеним з [PERSON] Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Порядок виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлений п. 1.4 кредитного договору. Так, п. 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5 визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми \\кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку, в розмірі, вказаному у графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у вкладі ануїтетного платежу. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірі та строк не відбувається. Відповідно до п.1.5.4, 1.5.5 договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке поверення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Отже,

Outcome: approved