Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 22.02.2021 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом, в якому вказано, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 09.06.2009 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого банком відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.01.2021 року має заборгованість у розмірі 50444,22 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 37382,06 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 13062,16 грн. Посилаючись на викладене, в прохальній частині позову АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 37382,06 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін 11.03.2021 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали, на виконання якої 18.03.2021 року засобами поштового зв`язку позивач направив на адресу суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримала особисто 08.04.2021 року (а.с. 120). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду 09.06.2009 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої погодився, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані на ознайомлення відповідачу у письмовому вигляді (а.с. 94). З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.06.2009 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 31.10.2021 року відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 50444,22 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 37382,06 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, у сумі 13062,16 грн (а.с. 68-80). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] максимальний розмір кредитного ліміту відповідачу був встановлений в сумі 25000,00 грн (а.с. 92). В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н [PERSON] було видано кредитні картки № [NUMBER] від 09.06.2009 р. року з терміном дії до 05/12, № [NUMBER] від 11.08.2012 р. року з терміном дії до 03/16, № [NUMBER] від 13.07.2017 р. року з терміном дії до 05/21 (а.с. 93). Згідно виписки по рахунку [PERSON] регулярно використовувала кредитні картки для зняття готівки, оплати товарів і послуг, та користувалась кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту, його витрати по кредитній карті не перевищували його розміру в сумі 25000,00 грн(а.с. 81-91). Крім того, зі змісту вказаної вище виписки по рахунку вбачається, що в суму заборгованості за даним договором, яка становить 50444,22 грн., включені заборгованість за тілом кредиту, відсотки, нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5 відсотка, пеня, заборгованість з якими утворилась за період з 01.10.2019 року по 31.01.2021 року. В той же час, в позовній заяві позивач вказує, що заборгованість в розмірі 50444,22 грн. складається лише із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37382,06 грн., яку позивач просить стягнути, і відсотків, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 13062,16 грн. Водночас, не заявляє вимоги про стягнення нарахованої заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5 відсотка та пені, які фактично включені в розмір заборгованості за тілом кредиту, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 79-80). За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 37382,06 грн, які позивач просить стягнути як тіло кредиту, обов`язок доказування відповідно до ст. 12,13,83 ЦПК України покладено на позивача, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими частково, а саме в сумі 25000,00 грн, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами. Крім того, з огляду на те, що в суму, яка заявлена до стягнення в розмірі 37382,06 грн., згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, включені нараховавні відсотки за користування кредитним лімітом в розмірі 3,5 відсотка і пеня, але відповідач не заявляє вимоги про їх стягнення, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для їх стягнення як заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 37382,06 грн. Вимоги про стягнення відсотків, нарахованих згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 13062,16 грн., позивач не заявляє, а суд самостійно не може вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1518,63 грн.

Outcome: approved