Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 серпня 2006 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідач матеріально сім»ю не забезпечував та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав . Оскільки їй важко самостійно утримувати дитину, а син росте та потребує покращеного харчування, забезпечення одягом, шкільним приладдям та всім іншим , що є необхідним для нормального розвитку та життя дитини, бажає відвідувати розвиваючі гуртки, які є платними, змушена звернутись до суду з даним позовом . Зазначає, що як їй відомо, відповідач [PERSON] має нерегулярний мінливий дохід , оскільки періодично виїжджає до Чеської Республіки, де виконує будівельні роботи та отримує високу заробітну плату, тому вважає, що він взмозі платити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в котрій зменшила позовні вимоги, просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1 200 грн щомісячно, та просила справу розглянути у її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 025745 (а.с.6). За час спільного проживання сторін у них народився син [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), з якого видно, що батьком дитини є відповідач [PERSON] . Враховуючи викладене, а також, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення ним повноліття, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, що буде відповідати інтересам дитини . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного ст.ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved