Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить виділити йому в натурі належні йому на праві спільної часткової власності 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , що фактично відповідають квартирі № 1 в цьому житловому будинку, а саме: № 1-3 санвузол, площею 4,60 кв.м.; № 1-4 житлова кімната, площею 13,70 кв.м.; № 1-5 передпокій, площею 14,60 кв.м.; № 1-6 кухня, площею 11,50 кв.м.; № 1-І веранда, площею 8,10 кв.м.; № 1-І коридор, площею 6,70 кв.м; № 1-2 житлова кімната, площею 14,80 кв.м.; всього загальною площею 74,00 кв.м., житловою площею 28,50 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: навіс, літ. а 11, 1 / 4 частина сараю, літ. Б , гараж, літ. В., убиральня, літ. В , хвіртка, № 1, огорожа, № 2, вимощення І. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності на вищезазначене домоволодіння. Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Герасько С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 176, він є власником 2/5 частин житлового будинку, 1/4 частини сараю, огорожі, доріжки, що розташовані по [ADDRESS] . Інші 3/5 частин даного будинковолодіння належать відповідачу. Рішенням Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 118-03 від 25 лютого 2010 року було надано дозвіл сторонам на перепланування та переобладнання одноквартирного житлового будинку на двохквартирний. Крім того, ним було здійснено добудову його квартири, площею 29,60 кв.м., що збільшило площу його квартири до 74,00 кв.м. Земельні ділянки окремих квартир даного домоволодіння є приватизованим, спір щодо їх меж між сторонами по справі відсутній. В даний час у позивача виникла необхідність у виділенні його частки домоволодіння в натурі. В позасудовому порядку відповідач відмовляється вирішувати дане питання, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 23 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі і призначено підготовче судове засідання (а.с.50). Ухвалою від 30 січня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. До суду позивач чи представник позивача [PERSON] не з`явилися, напрвили заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Герасько С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 176, позивач є власником 2/5 частин житлового будинку, 1/4 частини сараю, огорожі, доріжки, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.11-14). Рішенням Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 118-03 від 25 лютого 2010 року було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на перепланування та переобладнання одноквартирного житлового будинку у двохквартирний по [ADDRESS] (а.с.21). Даним рішенням було присвоєно окремі адреси даним квартирам. Позивачем було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с.22-25). Згідно копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 153833 від 05 листопада 2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки , площею 0,0298 га, кадастровий номер 32110000000:01:063:0148, що розташована по [ADDRESS] (а.с.27). З листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.223-8814/2-19 від 05 липня 2019 року на ім`я [PERSON] зареєстрований державний акт серії ЯБ № 006693 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211000000:01:063:0001, що розташована по [ADDRESS] (а.с.28). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3-19 від 28 лютого 2019 року технічно можливо виділити в натурі 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] , а саме: -2/5 частини, загальною площею 44,40 кв.м: санвузол 1-3, площею 4,60 кв.м.; житлова 1-4, площею 13,70 кв.м.; передпокій 1-5, площею 14,60 кв.м.; кухня 1-6, площею 11,50 кв.м.; з господарських будівель: навіс, літ.а11; сарай (1/4), літ.Б; гараж, літ.В; убиральня, літВ; хвіртка, літ.№1; огорожа, літ.№2; вимощення, літ.І. В тому числі, прибудова: веранда 1-І, площею 8,10 кв.м.; коридор 1-1, площею 6,70 кв.м.; житлова 1-2, площею 14,80 кв.м; - 3/5 частини: виділити приміщення квартири [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами: 3/4 сарай, літ.Б; погріб, літ.б1; вигрібна яма, літ.В-1; убиральня, літ.Г-1; колодязь, літ.к. При цьому, існує один єдиний можливий варіант виділення 2/5 частини вищезазначеного будинку в натурі - по фактичному користуванню. Будь-яких інших доказів не подано, клопотань з цього приводу не заявлено. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 23, 26 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.2 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2ст. 183 ЦК). Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. З аналізу вищезазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В судовому засіданні встановлено факт належності позивачу частини житлового будинку та господарських будівель, які відповідно до висновку експерта можуть бути виділені із загального майна приватної спільної часткової власності в натурі у самостійний об`єкт нерухомості. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 183, 317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України,

Outcome: approved