Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Крім нього в квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] та його внучка [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2005 року, де не залишилося його особистих речей. Реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає йому вільно користуватися майном, він несе додаткові витрати з оплати комунальних послуг та не має можливості оформити субсидії та скористатися іншими пільгами, передбаченими чинним законодавством. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мундяк М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що позивач та його представник не заперечували проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. За змістом статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , що стверджується договором найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад народних депутатів, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій України, укладеним у 1993 році на підставі ордеру 0131 серії «В» від 18.12.1981 /а.с. 6-7/. З довідки Комунального підприємства «Управляюча компанія «Мрія» від 05.08.2019 №1158 встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: квартиронаймач [PERSON] , а також син [PERSON] та внучка [PERSON] /а.с. 11/ Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що син позивача відповідач [PERSON] одразу після одруження пішов проживати до своєї дружини, тобто він не проживає у квартирі [ADDRESS] , починаючи з 2005 року. Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у комунальній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми Житлового кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Випадків, які визначені у частині третій цієї статті щодо поважних причин відсутності відповідача понад шість місяців у спірному житлі, а відповідно і підстав для збереження за відповідачем [PERSON] спірного житла, судом не встановлено. Згідно зі ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом беззаперечно встановлено той факт, що відповідач [PERSON] з 2005 року не проживає в спірному житловому приміщенні, що перевищує шестимісячний строк, який визначений у ч. 1 ст. 71 ЖК України, без поважних причин, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved