Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, Теребовлянської районної ради Тернопільської області про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] у суді пояснила, що наказом начальника відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області від 31 серпня 2020 року № 15-К «Про звільнення [PERSON] » її було звільнено із роботи із 31 серпня 2020 року у зв`язку із реорганізацією, тобто з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для прийняття такого наказу стало рішення Теребовлянської районної ради Тернопільської області від 27 серпня 2020 року № 1007 «Про припинення юридичної особи-комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» шляхом перетворення у комунальну установу Теребовлянської районної ради «Теребовлянський центр професійного розвитку педагогічних працівників». Вважає, що вказаний наказ є незаконним, оскільки комунальна установа Теребовлянської районної ради Тернопільської області «Теребовлянський районний методичний кабінет» була припинена шляхом перетворення в іншу комунальну установу, в якій їй повинні були запропонувати роботу, однак цього не було виконано. Крім того, при прийнятті вказаного наказу начальником відділу освіти було перевищено свої повноваження, оскільки право на її звільнення з роботи належало Теребовлянській районній раді Тернопільської області, тобто власнику комунальної установи «Теребовлянський районний методичний кабінет». Просить скасувати оспорюваний нею наказ, поновити її на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник відповідача відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації у судовому засіданні позову не визнав із підстав, викладених у відзиві. Зокрема, вказав, що на виконання пункту 5 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну середню освіту», якими передбачалось органам місцевого самоврядування та місцевим державним адміністраціям забезпечити створення районних, міських(районних у містах) центрів професійного розвитку педагогічних працівників шляхом реорганізації науково-методичних (методичних) установ (центрів, кабінетів), та організувати і забезпечити відбір працівників до зазначених центрів на конкурсних засадах, засновник (власник) комунальної установи «Теребовлянський районний методичний кабінет» Теребовлянська районна рада Тернопільської області видала розпорядження від 26 червня 2020 року № 30 «Про можливу реорганізацію», згідно з яким [PERSON] , завідувача районним методичним кабінетом відділу освіти Теребовлянської РДА «Теребовлянський районний методичний кабінет», було попереджено про вивільнення у зв`язку із можливою реорганізацією. Вказане попередження про наступне вивільнення позивач отримала персонально 26 червня 2020 року, тобто не пізніше ніж за два місяці. Враховуючи те, що [PERSON] підлягала звільненню з роботи із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, тому до неї не застосовувались вимоги ч.2 ст.40 та ч.2 ст.49-2 вказаного Кодексу, щодо врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством, переведення працівника за його згодою, на іншу роботу. Також зазначив, що при прийнятті оспорюваного позивачем наказу про звільнення з роботи, відділом освіти Теребовлянської РДА не було перевищено своїх повноважень, оскільки Теребовлянською районною радою органом управління КУ «Теребовлянський районний методичний кабінет» визначено відділ освіти Теребовлянської РДА, та відповідно до п.16 положення про відділ освіти Теребовлянської РДА відділ освіти здійснює загальне керівництво діяльністю зазначеної установи, затверджує її структуру та штат. У задоволенні позову просить відмовити. Відповідач Теребовлянська районна рада Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 3 грудня 2001 року проведено державну реєстрацію юридичної особи із назвою «Теребовлянський районний методичний кабінет» (ідентифікаційний код юридичної особи 36438298). Керівником зазначеної юридичної особи зазначено [PERSON] . Рішенням Теребовлянської районної ради Тернопільської області від 20 червня 2013 року № 309 «Про засновництво окремих установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Теребовлянського району» Теребовлянська районна рада Тернопільської області стала засновником Теребовлянського районного методичного кабінету. Цим же рішенням керівника Теребовлянського районного методичного кабінету було зобов`язано провести відповідні зміни до установчих документів у передбаченому законом порядку. 13 жовтня 2015 року № 670 «Про затвердження статуту комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» затверджено нову редакцію статуту вказаної комунальної установи. Згідно із п.1.1, 1.3, 5.1, 5.3 зазначеного статуту комунальна установа Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» є правонаступником районного методичного кабінету, засновником якого є Теребовлянська районна рада Тернопільської області, а уповноваженим органом - відділ освіти Теребовлянської РДА. Керівництво методкабінетом здійснюється Теребовлянською районною радою та відділом освіти Теребовлянської РДА. Завідувач закладу призначається на посаду та звільняється з посади Теребовлянською районною радою на контрактній основі у порядку, встановленому законом та рішеннями районної ради. Відповідно до письмової інформації голови Теребовлянської районної ради Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року після затвердження статуту комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» [PERSON] не подавала документів до Теребовлянської районної ради Тернопільської області щодо призначення її на посаду завідувача цієї комунальної установи на контрактній основі. У судовому засіданні сторони підтвердили, що Теребовлянський районний методичний кабінет був структурним підрозділом відділу освіти Теребовлянської РДА до моменту утворення комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет», однак керівництво ним здійснювалось відділом освіти Теребовлянської РДА, який перебував із позивачем у трудових відносинах, виплачуючи їй заробітну плату. Згідно із наказом начальника відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації від 31 грудня 2010 року № 577-К [PERSON] , завідувача районним методичним кабінетом відділу освіти, звільнено з роботи з 31 грудня 2010 року шляхом переводу на посаду завідувача Теребовлянського районного методичного кабінету (п.5 ст.36 КЗпП України). Відповідно до наказу начальника відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації від 31 грудня 2010 року № 596-К [PERSON] призначено завідувачем Теребовлянського районного методичного кабінету з 1 січня 2011 року з оплатою праці відповідно до штатного розпису. [PERSON] , обіймаючи посаду завідувача КУ ТРР «Теребовлянський районний методичний кабінет» , державним службовцем не була. Проаналізувавши зміст вказаних документів, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] з часу створення юридичної особи Теребовлянського районного методичного кабінету і до часу її звільнення з роботи із комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» перебувала у трудових відносинах із відділом освіти Теребовлянської РДА, у встановленому порядку вона на роботу завідувачем КУ Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» (на контрактній основі) Теребовлянською районною радою прийнята не була, а тому відділ освіти Теребовлянської РДА вправі був приймати рішення про звільнення її із роботи. Судом також з`ясовано, що Теребовлянською районною радою Тернопільської області видано розпорядження від 26 червня 2020 року № 30 «Про можливу реорганізацію», згідно з яким [PERSON] , завідувача районним методичним кабінетом відділу освіти Теребовлянської РДА «Теребовлянський районний методичний кабінет», було попереджено про вивільнення у зв`язку із можливою реорганізацією. Вказане попередження про наступне вивільнення позивач отримала персонально 26 червня 2020 року, тобто не пізніше ніж за два місяці. Наказом начальника відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області від 31 серпня 2020 року № 15-К «Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено із роботи із 31 серпня 2020 року у зв`язку із реорганізацією, тобто з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для прийняття такого наказу стало рішення Теребовлянської районної ради Тернопільської області від 27 серпня 2020 року № 1007 «Про припинення юридичної особи-комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» шляхом перетворення у комунальну установу Теребовлянської районної ради «Теребовлянський центр професійного розвитку педагогічних працівників» (остання зареєстрована 7 грудня 2020 року, код ЄДРПОУ 36438298). Відповідно до п.1 ч.2 ст.40 трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Виходячи із змісту наказу від 31 серпня 2020 року № 15-К «Про звільнення [PERSON] » трудовий договір із позивачем відділом освіти Теребовлянської РДА було розірвано у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема реорганізації (перетворення) комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет» у комунальну установу Теребовлянської районної ради «Теребовлянський центр професійного розвитку педагогічних працівників». Можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу. Відповідно до частини ч.4 ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Під час розгляду справи судом відповідачі не надали суду доказів того, що мало місце скорочення чисельності або штату працівників комунальної установи Теребовлянської районної ради «Теребовлянський районний методичний кабінет», складення та затвердження в установленому порядку нового штатного розпису. В той же час єдиним обґрунтуванням звільнення позивача було припинення діяльності вказаної установи шляхом його реорганізації (перетворення). Згідно із ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 вказаного Кодексу встановлено порядок вивільнення працівників, який включає у себе наступне: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Під час розгляду справисудом встановлено, що відповідачами не дотримано забезпечення для працівника [PERSON] окремих вказаних гарантій. Зокрема, не враховано її переважне право на залишення на роботі, передбачене ст.42 КЗпП України, не запропоновано їй іншої роботи у тій же комунальній установі. Таким чином, аналізуючи докази у справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, які всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджені у судовому засіданні, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що наказначальника відділу освіти Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області від 31 серпня 2020 року № 15-К «Про звільнення [PERSON] » суперечить вимогам ч.4 ст.36, ч.2 ст.40, ч.2,3 ст.49-2 КЗпП України, а тому суд визнає його незаконним. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що до [PERSON] не повинні були застосовуватись вимоги ч.2 ст.40 та ч.2 ст.49-2 вказаного Кодексу, щодо врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством, переведення працівника за його згодою на іншу роботу, оскільки такі його твердження є помилковими, вказані гарантії працівника можуть не застосовуватись власником чи уповноваженим ним органом при розірванні трудового договору із працівниками, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу» так, як це передбачено ч.6 ст.49-2 КЗпП України. Згідно з ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки відділу освіти Теребовлянської РДА від 23 листопада 2020 року середньоденна заробітна плата [PERSON] за 2020 рік з 01.07-31.08 становить 460.04 грн., кількість днів за час вимушеного прогулу на день розгляду справи складає 84 дні. Заробітна плата [PERSON] за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2020 по 29 грудня 2020 року складає 38643.36 грн. (84 робочі дні х 460.04 грн. = 38643.36 грн.) За таких обставин суд вважає, що відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог, тобто визнання незаконним наказу про звільнення [PERSON] , поновлення її на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: approved