Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 13.03.2020 року до суду з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.01.2020 року йому випадково стало відомо про те, що постановою державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського міського управління юстиції б/н від 15.04.2011 року здійснено запис про обтяження №8225389 від 25.11.2008 року на 31/100 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2020 року позивачу випадково стало відомо про те, що постановою державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського міського районного управління юстиції здійснено запис про обтяження №11205401 від 24.05.2011 року, ВП №2593209 від 15.04.2011 року на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В позасудовому порядку відповідач відмовився зняти арешт з майна позивача, тому позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, надав заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №195191585 від 27.12.2019 року, [PERSON] є власником 31/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується договором дарування від 20.11.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1716. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №195192235 від 27.12.2019 року, [PERSON] є власником 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2018 року. Згідно відповіді №17823/31 від 14.02.2020 року Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №25932039 з виконання судового наказу №2н-73, виданого 01.03.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 4935,99 грн. на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". 15.04.2011 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №25932039 з накладенням арешту на майно боржника. У зв`язку із виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, 25.01.2012 виконавче провадження № 25932039 завершене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІУ (в редакції, що діяла на час винесення відповідної постанови). Реєстратором Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 25932039 від 15.04.2011 здійснено запис про обтяження №11205401 від 24.05.2011 на все нерухоме майно [PERSON] . Здійснити перевірку щодо виявлення порушення порядку накладення/зняття арешту на майно Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не виявляється можливим у зв`язку із тим, що матеріали виконавчого провадження №25932039 знищені за закінченням терміну зберігання. Отже, вищевикладене свідчить про те, що рішення про стягнення з позивача заборгованості виконане, виконавче провадження завершено та знищено за терміном зберігання. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт накладений на майно боржника знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Відповідно до правил ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ст. 321 ЦК України) Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод при здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна позивача.

Outcome: approved