Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Стасюк Ю.П. звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: Олешницька сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, колишній чоловік внучки позивачки, фактично ніколи не проживав за адресою своєї реєстрації, фактичне його місце проживання разом з його батьками за адресою: [ADDRESS] . На даний момент шлюб між внучкою позивачки та відповідачем розірвано. Відповідач жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, його особистих речей в будинку не має. Одночасно факт реєстрації за однією адресою з позивачкою відповідача створює додаткові витрати за комунальні послуги, позбавляє права розпорядитися майном на власний розсуд, надає можливість безперешкодного доступу відповідача до майна позивачки, створює істотні юридичні наслідки, які можуть настати внаслідок спільного проживання осіб. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не подавав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-281 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] , який повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав своїх заперечень проти позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 12.07.2002 року, виданого Виноградівською РДА на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №372 від 12.07.2002 року. Відповідач, колишній чоловік внучки позивачки (рішення суду від 05.07.2018 року у справі №299/213/18), фактично ніколи не проживав за адресою своєї реєстрації, фактичне його місце проживання разом з його батьками за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із довідки Олешницької сільської ради №02-10/321 від 30.06.2020 року [PERSON] , 1984 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за вище вказаною адресою не проживає і ніколи не проживав. Згідно частини другої статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця перебування та місця проживання осіб здійснюється органом реєстрації. Відповідно до ст. 7 цього ж Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви самої особи; судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; інших документів які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. При таких обставинах справи, суд вважає, що є правові підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , оскільки він має тільки формальну реєстрацію у вказаному будинку, не проживає в ньому значний період часу, що значно перевищує встановлений законом шестимісячний строк. У ст.29 ЦК України визначено поняття «місця проживання», а саме, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Згідно ст.383 ЦК України, власник квартири (будинку) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.316 ЖК України право власності - це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складають три правомочність - володіння, користування і розпорядження. Володіння майном - має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном - це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна. Відповідно до частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Позивачем вимоги позову доведені, на підставі наданих доказів, встановлені обставини, що свідчать про порушення його права, яке підлягає захисту в обраний позивачем спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved