Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів\~ на утримання дитини. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 р. У даному шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Шлюб між нею та відповідачем був розірваний 19.10.2005 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 122. Відповідач , жодної участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не турбується її розвитком та потребами. На даний час їх донька знаходиться повністю на її утриманні. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, ухиляється від своїх батьківських обовязків, не дбає про матеріальне забезпечення доньки. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити доньку найнеобхіднішим. Відповідач на даний час постійної роботи не має, але отримує допомогу по інвалідності, так як знаходиться на обліку в управлінні СЗН [PERSON]Оскільки донька знаходиться повністю на її утриманні, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. 20.01.2017 р. на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. 22.02.2017 р. на адресу суду надійшла заява від відповідача - [PERSON] який перебуває у Волинській обласній психіатричній лікарні №2 про визнання позовних вимог, а також про розгляд вищевказаної справи без його участі. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали \~справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на\~ яких\~ ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 р. який зареєстрований Сторожницькою сільською радою Ужгородського району за актовим записом № 2 , що стверджується свідоцтвом про одруження, виданим виконавчим комітетом сільської ради 17.04.2004 року серії І-ФМ № 073135 , копія якого приєднана до матеріалів справи. У даному шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ФМ №172680 від 12.08.2004 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. Як встановлено судом, шлюб між стронами розірвано , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 122 від 19.10.2005 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19 жовтня 2005 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться у Волинській обласній психіатричній лікарні №2 смт. Олика на примусовому лікуванні у відділенні посиленого нагляду з 15.05.2015 р. по даний час, що стверджується даними довідки №1560/2 від 23.09.2015 р. виданої Волинською обласною психіатричною лікарнею №2 . Як встановлено судом, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, знаходиться на обліку в Управлінні СЗН Ужородської РДА та отримує державну соціальну допомогу. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2017 рік затверджено на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком з 01 січня 2017\~пo 30 квітня -\~1355 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня\~2017 пo 30\~квітня -\~1689 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України , зокрема відповідач\~\~ не працює, є інвалідом ІІ групи, знаходиться на обліку в Управлінні СЗН Ужородської РДА та отримує державну соціальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач\~ звернулася 25.02.2016 року\~ аліменти на утримання дитини\~ підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання\~ рішення у справі\~ про\~ стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо\~ позивача,\~ на\~ користь\~\~ якого\~\~ ухвалено\~\~ рішення, звільнено від сплати судового збору,\~ він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи\~ відхиленої\~ частини вимог. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, в силу вимог п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір він звільнений від сплати судового збору, відтак розмір судового збору в сумі 551,20 грн. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved