Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , а [INFO] помер дід [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина на належні спадкодавцям земельні ділянки. Позивач є спадкоємцем майна померлого батька та діда за заповітами від 10.09.2015 року та [INFO] відповідно. Оскільки позивач є спадкоємцем майна після смерті батька та діда за заповітом, яку фактично прийняв, інших спадкоємців не має, проте позивач не може оформити своїх спадкових прав через втрату оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки), а тому просить позов задовольнити. Крім того позивач просить встановити факт належності його батьку [PERSON] правовстановлюючого документа (державного акту на право приватної власності на землю), оскільки під час виготовлення вказаного документа була допущена описка у правильності написання «по батькові» спадкодавця, замість вірного [PERSON] було зазначено [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач Милятинська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, направивши письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо заявленого позову заперечень не мають. Відтак відповідач позов визнає. Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Львівській області явку свого представника до суду не забезпечило, хоча належним чином було повідомлене про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого від 23.09.2015 року Милятинською сільською радою, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №053608 від 28.02.2000, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 1,7236 га., яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,5436 га, земельної ділянки №2 площею 0,1800 га. При цьому, у вказаному державному акті спадкодавець [PERSON] помилково зазначений по батькові, як « [PERSON] ». Допущена описка є очевидною, проти чого не заперечив відповідач, а тому встановлення факту належності спадкодавцю даного правовстановлюючого документу не викликає сумнівів. Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого від 25.08.2016 року Милятинською сільською радою, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №053609 від 28.02.2000, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,7168 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,5368 га, земельної ділянки №2 площею 0,1800 га. Судом встановлено, що 10 вересня [INFO] [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений секретарем Милятинської сільської ради Буського району Львівської області за реєстровим №88, у силу якого спірну земельну ділянку він заповів у власність позивача. Крім того, 23 вересня 2015 року [PERSON] склав на користь позивача заповіт, посвідчений секретарем Милятинської сільської ради Буського району Львівської області за реєстровим №111, у силу якого спірну земельну ділянку він заповів у власність позивача. Тобто позивач є спадкоємцем спірних земельних ділянок спадкодавців за вищевказаними заповітами. Як убачається із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №324/01-16 від 06.05.2020 року, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та діда [PERSON] , який помер [INFO] , - не заводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №97 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з розпаюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд дійшов висновку, що правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №053608, виданого 28.02.2000 року за №3233 відповідно до розпорядження Буської райдержадміністрації №72 від 14 лютого 2000 року, належить [PERSON] , де він помилково зазначений як [PERSON] . Також суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та діда [PERSON] , який помер [INFO] . Ураховуючи наведене та

Outcome: approved