Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями . До судового засідання представник позивача не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, заперечень проти позовної заяви не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини справи встановлені судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 серпня 1976 року відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності [PERSON] надано земельну ділянку за адресою по [ADDRESS].(а.с.24-25) [INFO] померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть з актовим записом № 330 серія [NUMBER] видане 05 травня 2012 року відділом державної реєстрації атків цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області.(а.с.9) Довідкою начальника КП "Ізюмське МБТІ" Мущенко Я.В. встановлена вартість будинку [ADDRESS] у сумі 391537 гривень.(а.с.19) Завідувачем Ізюмської держнотконтори Зелінською Т.І. від 20.12.2018 року вих..№3928/02-17 повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], який належав [PERSON] Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як у [PERSON] відсутній оригінал та діблікат правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок.(а.с.20). Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на майно мого померлого не може бути перешкодою в реалізації її права на спадщину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved