Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 30.01.2009 р. померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на земельну ділянку площею 1,5921 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Літинського району Вінницької області. Після смерті матері позивач звернулася до Восьмої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи були проведені перевірки в ході яких встановлено, що мати позивача [PERSON] залишила заповіт посвідчений 27.10.1998 [PERSON] сільською радою Літинського району Вінницької області на ім'я [PERSON] Державним нотаріусом позивачу було запропоновано видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину на обов'язкову частку, однак [PERSON] відмовилась оскільки вважає, що має право на прийняття спадщини після смерті матері в повному обсязі. Тому позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], зокрема на землю площею 1,5921 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] (котра діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.02.2017 р. (а.с. 33) до судового засідання не з'явилися, однак до канцелярії суду подано заяву, відповідно до якої сторона позивача просить: розглянути справу у їх відсутність; позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 58-59). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак до канцелярії суду подав заяву про те, що позов визнає та просить справу розглянути у його відсутність (а.с. 78) Представник третьої особи ТОВ "Лайфінвест" до судового засідання не з'явився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив (а.с. 57). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 356202, виданим 31.01.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, спадкодавець [PERSON] померла 30.01.2009 р. (а.с. 7). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2016 р. у справі № 235/6906/16-ц встановлено факт, що [PERSON], [INFO], котра померла 30.01.2009 р. є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 16-17). Постановою нотаріуса Восьмої Донецької державної нотаріальної контори від 08.02.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у повному обсязі після смерті [PERSON], яка померла 30.01.2009 р. по причині наявності заповіту [PERSON] на ім'я [PERSON] (а.с. 15). 24.03.2017 р. ухвалою Літинського районного суду Вінницької області на виконання клопотання позивача про витребування доказів, з Восьмої Донецької державної нотаріальної контори було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої 30.01.2009 р. [PERSON] (а.с. 38) котрі надійшли до суду 20.04.2017 р. (а.с. 60-77). З матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається наступне. Заповітом, посвідченим 27.10.1998 р. у [PERSON] сільській раді Літинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження яким все належне їй майно і взагалі, все те, що належало їй на день смерті заповіла [PERSON] (а.с. 76). Натомість в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про прийняття спадкоємцем за заповітом [PERSON] спадщини після смерті 30.01.2009 р. спадкодавця [PERSON]. Водночас у зазначеній спадкові справі міститься заява [PERSON] від 15.12.2016 р., згідно якої остання зазначає, що приймає спадщину після смерті матері [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, вбачається, що відповідач [PERSON] як спадкоємець за заповітом попри те, що спадкодавець померла у 2009 році по даний час не звертався до відповідного органу із заявою про прийняття спадщини, а отже пропустив шестимісячний строк встановлений законом необхідний для подання заяви про прийняття спадщини. Натомість позивач [PERSON] (спадкоємець першої черги) вважається такою особою, що прийняла спадщину, адже відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При прийнятті рішення судом враховано, що нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори перевірено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], (а.с. 61), а також визнання позову відповідачем [PERSON] (а.с. 78). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379272 виданого на підставі розпорядження Літинської районної державної адміністрації за № 352 від 28.09.2005 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5921 га на території [PERSON] сільської ради Літинського району Вінницької обалсті (а.с. 66). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2016 р. у справі № 235/6906/16-ц встановлено факт належності Державного акту серії ЯБ № 379272 від 17.08.2006 року, на право власності на земельну ділянку площею 1,5921 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Літинського району Вінницької області, виданого на підставі розпорядження Літинської районної державної адміністрації від 28.09.2005 року № 352, [PERSON], [INFO], яка померла 30.01.2009 р.(а.с. 16-17). На підставі викладеного суд дійшов висновку щодо задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на спірну земельну ділянку у повному обсязі, адже спадкодавець правомірно набула право власності на земельну ділянку в спосіб, передбачений та не заборонений чинним законодавством України. Судом встановлено, що таке визнання за позивачем [PERSON], як спадкоємцем першої черги, права власності на земельну ділянку не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Окрім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову (а.с. 78). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що хоча за життя спадкодавець [PERSON], котра померла 30.01.2009 р. заповітом розпорядилась всім своїм майном на випадок смерті на користь відповідача [PERSON], однак останній не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, а позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину та має намір успадкувати майно померлої матері у повному обсязі, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса, тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved