Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач 05.12.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона є власником спірної квартири, у якій зареєстрований відповідач, який у 2007 році самостійно виїхав з квартири та на теперішній час проживає в Російській Федерації. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб - [PERSON], Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради та призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку, проживає у Ленінградській області з 2007 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджено договором дарування частини квартири від 28.11.2018 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147071540 від 27.11.2018 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.2014 р., свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 07.09.1999 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.02.2003 р. №89610, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146689357 від 23.11.2018 р. (арк. справи 7-13). Згідно листа Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради №16-21/8120 від 20.11.2018 р., станом на 20.11.2018 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк. справи 15). З акту підтвердження непроживання від 03.12.2018 р. складеного ОСББ "Покришева, 57", сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджено факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 16). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, покинув житло добровільно, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, крім того, відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 лютого 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved