Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Заявник [PERSON] просить встановити факт смерті її батька [PERSON], померлого 08.04.2015 року на окупованій території України у місті Севастополь, оскільки свідоцтво про його смерть, серії І-КМ № 507631, видане 29.07.2015 року Відділом запису актів громадянського стану Нахімовського району міста Севастополя управління ЗАГС міста Севастополя Автономної Республіки Крим, є недійсним на території України та не створює правових наслідків відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В судовому засіданні заявник підтримала заяву в повному обсязі, допитана за її клопотанням на підставі ст. ст. 184, 180-182 ЦПК України в якості свідка, показала, що її батько [PERSON] 08 квітня 2015 року помер у віці 79 років від інсульту у лікарні в м. Севастополі, похований він також у м. Севастополі АРК Крим, лікарське свідоцтво про смерть була вимушена здати у місцевий орган реєстрації актів смерті, оскільки без свідоцтва про смерть не мала можливості здійснити поховання. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився - про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність. Суд заслухав пояснення заявника та допитав її в якості свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження ІІ-ЕЧ № 119189, виданого 06.03.1966 року міським ЗАГС м.Комсомольськ Хабаровського краю; зміна прізвища з [PERSON] на Петрову заявника підтверджена свідоцтвом про одруження серії І-ТЮ № 066092, виданого 03.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя. З наданого суду свідоцтва про смерть серії І-КМ № 507631, виданого відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя вбачається, що [PERSON] (російською мовою «Астафьєв») [PERSON], який народився 16 серпня 1935 року помер 08 квітня 2015 року у м. Севастополі, про що складений відповідний запис про смерть № 507 від 09 квітня 2015 року. Заявник зверталась до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з питання реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть. Однак, у зв'язку з невідповідністю наявного свідоцтва про смерть виданого на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, їй було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадкових прав після смерті батька. Суд сприймає надане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] в сукупності показань заявника [PERSON] в якості свідка, як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 08 квітня 2015 року, місцем смерті -Автономна Республіка Крим, м. Севастополь. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved