Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся в Іванківський районний суд Київської області з позовом до [PERSON] (далі за текстом «відповідач») про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтні 2017 року акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект «монобанк», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «моно банк». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «моно банк» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «моно банк» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення. 07.05.2018 відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 07.05.2018. Тобто, 07.05.2018 між сторонами було укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.05.2018 станом на 04.03.2020 років у сумі 4102,90 грн. за наданим тілом кредиту та 53204,48 грн. нарахованих пені та комісії, а також повнесені судові витрати. Рух справи 11.09.2020 у справі відкрите провадження, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначене на 30.09.2020 та, у зв`язку з неявкою сторін, відкладене на 27.10.2020. 27.10.2021 судове засідання відкладене за заявою відповідачки, яка виявила бажання скористатися послугами безоплатної правової допомоги. Судове засідання відкладене на 24.11.2020, 23.12.2020. Останнє судове засідання не відбулося через перебування головуючого судді на лікарняному, відкладене на 08.02.2021, далі, за клопотанням призначеного адвоката, на 22.02.2021, на 18.03.2021. 18.03.2021 задоволене клопотання представника відповідача про перехід у загальне позовне провадження та витребування доказів, підготовче судове засідання відкладене на 11.05.2021, на 31.05.2021, 07.06.2021. 24.04.2021 надійшли письмові пояснення позивача на ухвалу про витребування доказів. 07.06.2021 надійшли письмові пояснення відповідача, відкладене засідання на 16.07.2021, яке не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті по іншій справі, відкладене на 13.08.2021. 13.08.2021 закрите підготовче судове засідання, розгляд справи призначений на 24.09.2021. Позиції сторін Представник позивача у судове засідання не з*явились, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. У позові просили справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України щодо нарахованої пені. Справу просили розглянути без його участі та у відсутності [PERSON] . Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект «моно банк», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «моно банк». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «моно банк» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «моно банк» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення. 07.05.2018 [PERSON] звернулася по позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 07.05.2018. Тобто, 07.05.2018 між сторонами було укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 35 000,00 грн. Сума кредитного ліміту зазначена у позовній заяві і у цьому розмірі не оспорюється відповідачкою. Суд звертає увагу на те, що в п. 3 анкети-заяви зазначено, що [PERSON] підписанням цього Договору підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, вона беззастережно погодилась з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надіслання повідомлень у мобільний додаток. Частиною 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 07.05.2018 року відповідач просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним в Банку. В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 07.05.2018 відповідач просить відкрити поточний рахунок у гривні № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку. Враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank станом на 04.03.2021 років заборгованість у сумі 94227,38 грн., з яких 41022,90 грн. за наданим тілом кредиту, 51663,98 грн. заборгованості за нарахованою пенею та 1540,50 заборгованість за нарахованою комісією та судові витрати. Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 07.052018 року процентна ставка не зазначена (а. с. 9). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості. Зокрема, заборгованість за пеню та комісією за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.05.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку розміщені на сайті банку як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «monobank» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (до повного виконання), та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача могли змінюватись самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 07.052018 року) до моменту звернення до суду із цим позовом ( 28.07.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому, відсутні підстави вважати, що під час укладення договору з [PERSON] та АТ «Універсал Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Тому, у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 53204,48 заборгованості за пенею та комісією слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд не обговорює питання застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, про що було заявлено представником відповідачки у клопотанні від 13.08.2021. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Суд враховує, що відповідач заперечує отримання від банку кредитних коштів у розмірі 410022,90 грн. (тіла кредиту), а банк у позовній заяві банк зазначає про отримання відповідачем кредиту у розмірі 35000 грн (а.с.3). Відповідач у заяві від 13.08.2021 визнала позовні вимоги на суму встановленого кредитного ліміту - 35000 грн. ( а.с.131). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 35000 грн. тіла кредиту ( в межах встановленого кредитного ліміту). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо стягнення суми сплаченого судового збору Як вбачається з платіжного доручення № 9283/29 від 11.03.2020 позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за подання позову до [PERSON] . Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості 94227,38 грн. Задовольняючи вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35000,00 грн., вимоги задовольняються на 37,14%. Відтак стягненню з відповідача підлягає пропорційна цьому сума судового збору: 780,68 грн. (2102*37,14:100). На підставі викладеного та

Outcome: approved