Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 25 листопада 2010 року укладено шлюб, який зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 471, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 148901. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 24.11.2016 року позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (вх. № 27575). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, та час розгляду справи була повідомлена належним чином. 24.11.2016 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі,в якій вона визнала позовні вимоги (вх. № 27572). З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2010 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 471, та видано Свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 148901. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає, місце проживання дитини між сторонами узгоджене. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд залишає за позивачем, на підставі його письмової заяви. Стосовно вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання спільної дитини у розмірі 500,00 грн. щомісячно, суд, вважає за необхідне зазначити наступне . Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не заявлено зустрічної позовної заяви про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved