Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 липня 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 559. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через повну відсутність взаєморозуміння один з одним, періодичні сварки, вважає, що шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача в її користь суму сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи, позов визнав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 559 (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved