Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] комітету Металургійної районної у м. Кривому розі ради, посилаючись на те, що його батько, [PERSON], працював у ЖКК №9 Дзержинського району з 01.04.1997 р., відповідно до наказу №42 від 01.04.1997 р., 04.10.2000 р. звільнився за власним бажанням, однак, 04.01.2001 р. за наказом №6 його знову було прийнято в ЖКК №9. 23.04.2003 р. [PERSON] отримав службову квартиру [ADDRESS] (на той час вул. Димитрова) в м. Кривому Розі, в тому числі і на члена сімї сина, [PERSON]. Вказує, що 10.11.2008 р. його батько звільнився з ЖКК №9 за власним бажанням, проте з 15.12.2008 р. по 26.12.2008 р. знову працював в ЖКК №9. З 25.05.2009 р. по 31.01.2014 р. [PERSON] працював в ЖКК №8 на різних посадах. Після визнання ЖКК банкрутом, з 21.04.2015 р. по 05.05.2015 р. працював в комунальній сфері ТОВ "Сітісервіс КР". Таким чином, його батько пропрацював в системі житлово-комунального господарства 16 років 4 місяці та 15 днів. Зазначає, що його батько фактично звільнився через стан здоровя та через 7 місяців, а саме 25.02.2016 року, помер. В квартирі залишився зареєстрованим та проживати лише позивач [PERSON]. Після смерті батька він звернувся до арбітражного керуючого ЖКК з питання виведення квартири з числа службових. Арбітражний керуючий подав до Голови виконкому клопотанням про виведення квартири з числа службових для подальшої приватизації квартири. Рішенням Металургійної районної у місті [PERSON] ради за № 359 від 21.09.2016 р. квартиру [ADDRESS] (колишня вул. Димитрова) в м. Кривому Розі, загальна площа якої складає 18 м.кв., було виключено з числа службових, однак в рішенні вказано, що без надання квартири в постійне користування сімї [PERSON]. Просить визнати рішення виконавчого комітету Металургійної районної у м. Кривому Розі ради за № 359 від 21.09.2016 р. частково не дійсним в частині не надання квартири № 25 будинку 42 А по вул. Героїв АТО в м. Кривому Розі в постійне користування сімї [PERSON]. Позивач, [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача, [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та заперечення проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження № 258394 від 03.08.1989 р.. Як вбачається з трудової книжки БТ-ІІ № 2761857, [PERSON], [INFO], працював у Житлово-комунальній конторі № 9, в подальшому перейменованій на Комунальне житлове підприємство № 9: з 01.04.1997 р. по 04.10.2000 р., з 04.01.2001 р. по 10.11.2008 р., з 15.12.2008 р. по 26.12.2008 р.. Згідно ордеру на житлове приміщення № 10 від 23.04.2003 р., виданого виконавчим комітетом Дзержиської ради народних депутатів [PERSON] [PERSON] з сім'єю з двох осіб на право зайняття житлового приміщення житловою площею 18,0 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Підставою видачі ордеру є рішення РВК № 161 від 16.04.2003 р., представлення КЖП № 9. Склад сім'ї [PERSON], син. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 673663 від 29.02.2016 р., виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер 25.02.2016 р., актовий запис № 200. Як вбачається з клопотання арбітражного керуючого ліквідатора КЖП № 9, [PERSON], № 02-04/2/1539 від 12.07.2016 р., заступнику начальника Управління благоустрою та житлової політики [PERSON] та клопотання № 02-04/2/1540 від 12.07.2016 р. голові Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу [PERSON], загальний стаж [PERSON] в системі житлово-комунального господарства склав 16 років 4 місяці 15 днів. На підставі рішення Дзержинської районної у місті Ради № 161 від 16.04.2003 р. та ордера на житлове приміщення № 10 від 23.04.2003 р. останньому було надано в користування житлове приміщення, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS] (Димитрова) в м. Кривий Ріг. [PERSON] також було надано право користування зазначеною квартирою, як члену сім'ї наймача. В зазначеній квартирі зареєстрований та проживає [PERSON], як син померлого наймача квартири. В квартирі за власний кошт наймача та членів його сім'ї виконувався ремонт, [PERSON] утримує зазначене житлове приміщення та сплачує комунальні послуги. Враховуючи те, що КЖП № 9 визнано банкрутом та відкрито відносно нього процедуру ліквідації і той факт, що КЖП № 9 не веде господарської діяльності і, відповідно, потреба у використанні житла у якості службового відсутня, арбітражний керуючий ліквідатор КЖП № 9 просить заступника начальника Управління благоустрою та житлової політики погодити відвід з розряду службового житла квартири за адресою: м. Кривий Ріг, по вул.. Героїв АТО (Димитрова)[ADDRESS] для подальшої її приватизації. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 21.09.2019 р. № 359, на підставі клопотання ліквідатора комунального житлового підприємства № 9 [PERSON] від 12.07.2016 р. № 02-04/2/1540, враховуючи погодження заступника міського голови [PERSON] і управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради від 19.07.2016 № 4529/5, виключено квартиру № 25, яка складається 3 1-ї кімнати житловою площею 18,0 м2, в будинку № 42а на [PERSON] АТО із числа службових без надання квартири в постійне користування сім'ї [PERSON]. Згідно ст.. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно до ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. У відповідності до ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Статтею 124 ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення. Відповідно до записів трудової книжки БТ-ІІ № 2761857, [PERSON] пропрацював на підприємстві, що надало йому службове жиле приміщення у Житлово-комунальній конторі № 9, в подальшому перейменованій на Комунальне житлове підприємство № 9 більше десяти років. У відповідності до п. 34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку. У відповідності до п. 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 34 цього Положення, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Відповідно до п. 6 вказаного вище Положення, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Житловим кодексом України передбачено вичерпний перелік осіб, які не є постійними користувачами. Інших підстав надання житла не для постійного користування законодавством не передбачено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розглядаючи клопотання арбітражного керуючого ліквідатора КЖП № 9, [PERSON], про виключення квартири [ADDRESS] (Димитрова) з розряду службового житла для подальшої її приватизації, виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради в рішення від 21.09.2019 р. № 359 в частині без надання квартири в постійне користування сімї [PERSON] вийшов за межі Житлового кодексу України, а тому в цій частині рішення підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved