Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому після остаточного уточнення позовних вимог, просить встановити факт її постійного спільного проживання з [PERSON] на день її смерті - 06.06.2015р. за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та на 1/4 частину земельної ділянки площею ? від 12.10га, кадастровий номер 2323986500:01:002:0100, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 06.06.2015р. Позов обґрунтовано тим, що її мати [PERSON], яка померла 06.06.2015р., за життя склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось, заповідала їй [PERSON] Вони постійно мешкали разом у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але ні вона, ні мати у вказаній квартирі не були зареєстровані. Після смерті [PERSON] вона фактично прийняла спадщину, а 01.06.2016р. звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 22.07.2016р. приватний нотаріус ЗМНО [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки не підтверджено факт спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент смерті останнього, а також відсутній оригінал свідоцтва №4022 про право власності на квартиру [ADDRESS] та відсутнє свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400, на підставі якого [PERSON] було видано державний акт на земельну ділянку серії ЗП №085981 від 20.04.2006р. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що 06.06.2015р. померла його дружина [PERSON], яка за життя склала заповіт та заповіла все своє майно [PERSON] На час смерті [PERSON], вона мешкала без реєстрації у квартирі [ADDRESS], де також мешкала їх донька - [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердив, що позивач, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], постійно мешкала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в тому числі на час смерті останньої, а саме 06.06.2015р. Також не заперечував проти задоволення вимог в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом. Приватний нотаріус ЗМНО [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, суду надана заява в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність незявившихся осіб. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів [PERSON], [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. У відповідності до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1221, 1223, 1226, 1225, 1233, 1258, 1267 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 ЦК. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно частини першої та третьої\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст.1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про становлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась 27.03.1973р. в м.Запоріжжя, в свідоцтві про її народження батьком зазначений [PERSON], мати [PERSON] 06.06.2015р. в м.Запоріжжя померла [PERSON] у віці 63 років. За життя, а саме 05.06.2015р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалося і де і воно не знаходилось, майнові та немайнові права і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право, заповідала [PERSON], [INFO] Заповіт посвідчений 05.06.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №861. Згідно інформації, яка викладена в зазначеному заповіті, у звязку з хворобою заповідача заповіт складено та посвідчено удома за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01/6-3932 від 14.06.2016р., № 01/6-425- від 21.06.2016р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON], [PERSON]; [PERSON], яка померла 06.06.2015р. була зареєстрована за вказаною адресою з 05.09.1986р. по 28.08.2008р. Згідно паспортних даних позивача [PERSON] остання з 25.11.2014р. зареєстрованого місця мешкання немає. Відповідно до акту від 08.08.2016р., складеного комісією ЦОА МКП «Основаніє», за участю сусідів, в квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживає з лютого 2011 року по теперішній час, [PERSON] проживала з березня 2014 року по день смерті 06.06.2015р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона двоюрідна сестра позивача та підтвердила, що на день смерті її тітки [PERSON], позивач [PERSON] постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила факт постійного проживання позивача [PERSON] разом з її рідною сестрою [PERSON] на день смерті останньої за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що відповідно до копії свідоцтва №4022 про право власності на житло від 09.02.1998р., Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №72765119 від 10.11.2016р., квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на земельну ділянку серії ЗП №085981 від 20.04.2006р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400 належить ? частина земельної ділянки площею 1/4 від 12.10га, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. 01.06.2016р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] і яку вона прийняла за законом та заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 05.06.2015р., зареєстрованим в реєстрі за №861. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] від 22.07.2016р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки не підтверджено факт спільного проживання спадкоємця віз спадкодавцем на момент смерті останнього, відсутній оригінал свідоцтва №4022 про право власності на квартиру [ADDRESS], не надано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400, на підставі якого [PERSON] було видано державний акт серії ЗП №085981 від 20.04.2006р. на земельну ділянку. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], що є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом відмовлено також з тих підстав, що відсутні належні правовстановлюючі документи на квартиру та земельну ділянку. Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно\~ в нотаріальному порядку неможливо. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) часток кожного із співвласників у справі спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що [PERSON], будучі спадкоємцем за заповітом, реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим шляхом оформити право власності неможливо. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.\~\~

Outcome: approved