Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11 серпня 2011 року право власності на: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Шкільна, б. 44; - земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Кірова (Шкільна), 44 , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії ЯК № 472164 від 25.06.2010 року, кадастровий номер [NUMBER] :02:001:0117. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Шкільна, б. 44. Позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Кірова, 44, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 472164 від 25.06.2010 року, виданого на підставі рішення [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.09.1997 року за № 170-ХХІІ та від 14.04.2010 року за № 605-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.10.5210239, кадастровий номер 5122083200:02:001:0117. Також, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Кірова, б. 44 на підставі свідоцтва про право власності від 16.07.2002 року за № 714, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Рішенням [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 19.02.2016 року за № 5, вулицю Кірова перейменовано у вулицю Шкільну. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1 ЖД № 264338 від 06.09.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] помер 11 серпня 2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Кірова (Шкільна), 44, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 472164 від 25.06.2010 року, кадастровий номер 5122083200:02:001:0117; - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Шкільна (колишня Кірова), б. 44. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 14.08.2008 року, посвідченого секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 296, [PERSON], усе своє майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, що на за законом він матиме право заповів [PERSON]. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). До осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його донька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] будучи спадкоємицею обовязкової частки після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй у спадщині обовязкової частки на користь позивача [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.11.2011 року за № 1293, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved