Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. До суду звернулось ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.08.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (теперішнє прізвище - [PERSON] ) було укладено кредитний договір ML - 500/067/2005, відповідно до умов якого було отримано кредит у розмірі 22 000,00 доларів США, що підтверджується заявою від 30.08.2005 року. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 20.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 308 393,09 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь та понесені ним судові витрати в розмірі 4 634,75 грн. Відповідачі по справі відзив не надали, представник відповідача надав до суду заяву про застосування строку позовної давності. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідачі сповіщалися належним чином, 24.05.2017 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, інші відповідачі причини своєї неявки не повідомили (т. 1 а.с. 104-107, 113, 127-130, 142-143, 158-160, 176, 201-201, 235). Представником відповідача [PERSON] було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності (т.1 а.с. 142-143). 06.03.2018 року представником позивача було подано через канцелярію суду клопотання про долучення матеріалів справи, а саме додаткові угоди до кредитного договору, договори поруки та кредитна заявка, які було долучено судом до справи (т. 1 а.с. 206-234). 04.11.2020 року через канцелярію суду позивачем було подано додаткові пояснення щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності та заяву про розгляд справи без участі представника Позивача (т. 2 а.с. 117-118). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 01.11.2016 р. ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області, відкрито провадження по справі (т. 1 а.с. 100). На підставі розпорядження керівника апарату Іллічівського міського суду Одеської області від 09.11.2017р. №444 у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області, здійснено повторний автоматизований розподіл цивільної справи та на підставі ухвалою суду від 13.11.2017 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області [PERSON] прийняла справу до свого провадження у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с.171, 175). У зв`язку із відстороненням судді Іллічівського міського суду Одеської області [PERSON] від здійснення правосуддя, відповідно до наказу голови суді №21-ос від 03.08.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (т.2 а.с. 11). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 21.08.2018 року, справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Смирнову В.В., на підставі ухвали суду від 24.08.2017 року (т. 2 а.с. 12-13). Ухвалою від 30.01.2019 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] від 21.01.2019 року, через те, що [PERSON] [INFO] померла, провадження у праві було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника (т.2 а.с. 30). Ухвалою від 27.11.2019 року відновлено провадження по справі (т. 2 а.с. 56). Ухвалою суду від 25.03.2020 року було залучено [PERSON] як правонаступника відповідача [PERSON] (т.2 а.с. 80). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. 30.08.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено кредитний договір ML - 500/067/2005, відповідно до умов якого було отримано кредит у розмірі 22 000,00 дол США, що підтверджується заявою від 30.08.2005 року. У подальшому, прізвище боржника було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В свою чергу, на підставі довідки відділу реєстрації обліку осіб від 28.10.2016 року №8-128 відповідач [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 9-23). В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, 30.08.2005 року між [PERSON] та кредитором було укладено договір поруки №SR-500/067/2005. Також 30.08.2005 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-500/067/2005/1 (т.1 а.с. 25-34). За пунктом 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 20.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 308 393,09 грн., яка складається з заборгованості за тіло кредиту у розмірі 308 983,09 грн, заборгованість за відсотками - 0, заборгованість за пенею - 0. Також судом встановлено, що 10.12.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі -продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого, на підставі ст. ст. 512,514,1077-1079,1082,1084 ЦК України кредитор відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором ML - 500/067/2005 від 30.08.2005 р та договорами поруки. Таким чином ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до матеріалів справи, Відповідачам було направлено досудові вимогу про погашення заборгованості, які виконанні так і не були. V. Оцінка Суду. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами Зважаючи на те, що на даний час зобов`язання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами кредитного договору за користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язалась проводити щомісячні платежі щомісяця, на підставі підпункту 1.5.1, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1), шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням напоточний рахунок. Суд, вивчивши заявлену відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, зазначає наступне. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у ст. 554 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Згідно умов договорів поруки до кредитного договори, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. У ЦК позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 цьогоКодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУкраїни). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі. Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом. За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимогпроцесуального законодавства. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 за заявою №23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру"). Відповідно до правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-895цс15), за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку ВСУвід 24.05.2017 року у справі за № 6-1763цс16. У Постанові від 23 травня 2018 року по справі № 663/2070/15-ц Верховний суд зауважує, що відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, перебіг позовної давності переривається у разі звернення позивача до суду, здійснене здодержанням вимог процесуального законодавства (аналогічний висновок зазначено у Постанові Верховного суду від 11.09.2018 року справа № 904/191/18). Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позовна давність сплинула у липні 2015 року не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до реєстру судових рішень ухвалою суду від 31.07.2012 року позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була залишена без розгляду. В свою чергу, відповідно до ухвали Іллічівського міського суду Одеської області по справі №501/2394/14-ц, позовна заява була повторно подана позивачем та 05.07.2013 року відкрито провадження, однак 17.02.2014 року судом було залишено без розгляду зазначена позовна заяві. Отже, на момент відкриття провадження по справі № 504/2465/169-ц, а саме 01.11.2016 року, позовна давність не сплинула. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4 634,75 00 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved