Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

позивач [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 9 грудня 2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживали разом, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, однак останнім часом вони не можуть проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми тощо. На даний час спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинено, останній проживає окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вона звернулась до [PERSON] з проханням матеріально підтримувати дітей, сплачувати аліменти, оскільки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з нею, на що відповідач дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на дітей. Між нею та відповідачем не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, останній знаходиться на відстані від дітей та не приймає безпосередньої участі в їх вихованні. Вона змушена сама утримувати та виховувати дітей (купувати одяг, продукти харчування, ліки та купувати відповідний інвентар), сплачувати кошти на утримання житла і не має достатньої фінансової можливості для належного, необхідного та достатнього забезпечення та утримання дітей. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, він працездатний, хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов`язань за виконавчими документами не має, інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач та її представник [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують (а.с.32). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 29), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, будь-яких заяв, клопотань, в тому числі про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи відзиву суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9, 11). Діти народилися у шлюбі, в якому сторони перебували з 9 грудня 2011 року (а.с.8), рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 7 вересня 2018 року шлюб між ними розірвано (а.с.14). Місце проживання позивача [PERSON] та дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області (а.с. 10, 12, 13). Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів справи. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав заперечень проти позову та доказів. З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач відбуває покарання в Державній установі "Сумська виправна колонія (№116)" (а.с.31), однак діти не повинні потерпати від суб`єктивних чи об`єктивних обставин, що складаються в житті батьків. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуться стягуватись на дітей, суд враховує стан здоров`я дітей, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дітей, в тому числі утримувати їх, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-183 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved