Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 24.06.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 13.05.2011 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеськогом міського управління юстиції, актовий запис № 405. Ухвалою судді від 27.06.2019 року позовну заяву залишено без руху. 08.07.2019 року до суду позивачем надано заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Позов пред`явлено на підставі ст. 110 СК України. Ухвалою від 09.07.2019 року провадження у справі відкрито. 10.07.2019 року та 17.07.2019 року позивачем [PERSON] подано дві заяви, в яких він зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі та розірвати шлюб. Позивач вказав, що понесені судові витрати просить не стягувати з відповідача. 10.07.2019 року та 17.07.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли дві заяви про визнання позову, в якій відповідач повністю визнає заявлені позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 13.05.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено протягом значного часу, сторони проживають окремо. Спорів щодо спільного майна немає. Відповідач [PERSON] в заяві від 10.07.2019 року повідомила суд, що шлюб між нею та позивачем носить формальний характер, родина розпалася та її відновлення є неможливим. Сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та на примирення категорично не згодні. Питання щодо утримання та визначення місця проживання спільної дитини врегульовано в позасудовому порядку. Майнових спорів між сторонами не існує. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 13.05.2011 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 405, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відповідач [PERSON] 04.03.2016 року змінила ім`я на " [PERSON] ", про що 04.03.2016 року складено відповідний актовий запис №24, що вбачається з свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.03.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено протягом значного часу, спору щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved