Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 22 вересня 1995 р. між нею та відповідачем [PERSON] Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.09.1995 р. було складено відповідний актовий запис № 1119, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У шлюбі, [INFO]. у них народилася донька - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12.06.2004 р. зроблений відповідний актовий запис за № 1306, що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.2004 р. серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, яка на даний час проживає разом з нею, що підтверджується Витягом з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання. Враховуючи той факт, що їхня донька [PERSON] є дитиною з особливими потребами, що підтверджується посвідченням про інвалідність [NUMBER] від 06.10.2016 р., та зважаючи, що між ними з відповідачем не досягнуто в позасудовому порядку домовленості щодо надання останнім грошових кошті на утримання дитини, позивач звернулася до суду з позовом. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та, беручи до уваги обов'язок обох батьків по утриманню дитини, позивач вважає, що розмір аліментів має бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. При цьому, позивач вказує, що відповідач працездатний та отримує дохід, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати саме такий розмір аліментів на дитину. Ухвалою суду від 10.01.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Позивач пояснила, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO], є інвалідом, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач отримує пенсію на дитину-інваліда в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] не надає регулярної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. При цьому, він працездатний та отримує дохід. Відповідач надає грошові кошти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. Разом з тим, їх недостатньо для утримання неповнолітньої дитини-інваліда. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], проте, не погодився із розміром заявлених аліментів та періодом стягнення. Зазначив про те, що розмір його заробітної плати з грудня 2018 р. становить 5000 грн. Інших доходів він не має. Щодо періоду стягнення, відповідач вказав на те, що ним добровільно було сплачено на користь позивача аліменти в сумі 4590,00 грн. за період січень - березень 2019 р. Так, він сплачував грошові кошти позивачу в розмірі 1500 грн. з листопада 2018 р. А позивач просить стягнути аліменти з нього, починаючи з дати подання нею позовної заяви до суду, тобто з 27.12.2018 р. Саме тому, він просить проводити стягнення аліментів починаючи з квітня 2019 р. Таким чином, відповідач просив позов задовольнити частково та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з квітня 2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторонни [PERSON] та [PERSON] 22 вересня 1995 р. зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1119, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У шлюбі у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 12.06.2004 р. Неповнолітня [PERSON], [INFO], є дитиною - інвалідом з дитинства, що підтверджується даними посвідчення серії [NUMBER], проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується даними Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 8034-1645885-2018 від 22.05.2018 р. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] проживає окремо, працює та отримує дохід. При цьому, грошові кошти на утримання дитини надає нерегулярно. Враховуючи той факт, що їхня донька [PERSON] є дитиною з особливими потребами та зважаючи, що між ними з відповідачем не досягнуто в позасудовому порядку домовленості щодо надання останнім грошових кошті на утримання дитини, тому позивач звернулася до суду з позовом. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, неповнолітня [PERSON], [INFO], є дитиною - інвалідом з дитинства, що підтверджується даними посвідчення серії [NUMBER], проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується даними Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 8034-1645885-2018 від 22.05.2018 р. Позивач, [PERSON] працює на посаді помічника вихователя у ДНЗ №350. Згідно довідки про доходи, загальна сума доходу за період з травня 2018 р. по жовтень 2018 р. без урахування аліментів становить 24704,98 грн. Позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда в сумі 1452 грн. Відповідач, [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РУСТ» з 05.05.2008 р. На даний момент займає посаду слюсаря з механоскладальних робіт. Дохід за період з 01.10.2018р. по 31.03.2019 р. склав 26619,05 грн., що підтверджується даними довідки Вих. №563 від 05.04.2019 р. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому, суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої доньки сторін, яка є інвалідом з дитинства, тобто дитиною з особливими потребами, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров'я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати доньку до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд враховує те, що неповнолітня донька сторін є дитиною - інвалідом з дитинства, а тому, суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved