overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2.24га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданим 04.04.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, вказуючи, що ця земельна ділянка належала померлій 06.08.2009 року [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю ділянку, був втрачений. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2\~від 12.06.2009\~року "Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1.68 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, вказуючи, що земельна ділянка належала померлій [INFO] року [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю ділянку, був втрачений. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, розміром 3,37 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала [PERSON] , померлій [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняв спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Нахімовського РУЮ м. Севастополя, третя особа: [PERSON] та просить звільнити з-під арешту 1/2 житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки площею 0,0743 га, яка розташована в [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тими обставинами, що постановою ВДВС Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі від 13 вересня 2011 року в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3094/08 на зазначено майно був накладений арешт у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів шляхом заборони на відчуження, на цей час заборгованість по сплаті аліментів вже погашена. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив звільнити з-під арешту нерухоме майно. Представник ВДВС Нахімовського РУЮ м. Севастополя у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2011 року постановою ВДВС Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі був накладений арешт на 1/2 житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки площею 0,0743 га, яка розташована в [ADDRESS] шляхом заборони на відчуження, у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. У судове засідання надано довідку-розрахунок про розмір заборгованості по аліментах, згідно якої заборгованість у розмірі 16733,33 гривень [PERSON] погашена у повному обсязі. Стягувач [PERSON] ніяких претензій до боржника немає. Отже, вимоги позивача про звільнення заставного майна з-під арешту підлягають задоволенню як такі, що засновані на законі. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вільнянської міської Ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку набувальної давності право власності на квартиру № 1 у житловому будинку № 5 по вул.Солідарності (Гвардійській) в м.Вільнянськ Запорізької області. Свої вимоги мотивує тим, що заволодів квартирою і володіє нею з 2005 року за відсутності заперечень з боку відповідача власника, відкрито користується нею та відноситься до неї як до своєї власності, у зв'язку з чим й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглянути позов за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, і може бути прийнято судом. Так, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вільнянської міськради, в якому вимагає визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] Як зазначив позивач у позовній заяві, Так, 02.11.2017 року помер батько позивачка [PERSON]; позивач претендує на отримання спадщини як спадкоємець за законом першої черги, проте не зміг подати своєчасно заяву про прийняття спадщини через низку поважних причин. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглянути справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Мотивує свої вимоги тим, що відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 жовтня 2014 року з нього стягнуто на користь ПАТ Брокбізнесбанку 13255 гривень 13 копійок заборгованості. Постановою державного виконавця від 27.01.2015 року, в межах виконавчого провадження було накладено арешт його майна і заборонено відчуження. 18.12.2015 року він повністю виплатив банку заборгованість проте відповідач не знімає арешт з майна. В судовому засіданні позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги визнала, пояснила, що арешт з майна позивача не може бути знято з технічних причин. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. Згідно до ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Як було встановлено в судовому засіданні позивач повністю виконав рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 жовтня 2014 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, вказавши, що 11.04.1998 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської районної ради м.Запоріжжя, актовий запис № 70. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2006 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. При розгляді справи позивач уточнив прізвище відповідача з [PERSON] на [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні відповідач з позовом згодна, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом з'ясовано, що між сторонами укладено шлюб 11.04.1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської районної ради м.Запоріжжя, актовий запис № 70. У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст.24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки не підтримують з червня 2006 року, проживання сторін та збереження сім"ї неможливе. Отже, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обгрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25.11.2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1316. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні відповідач з позовом згодна, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом з'ясовано, що між сторонами укладено шлюб 25.11.2011 року зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1316. У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст.24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2015 року, проживання сторін та збереження сім"ї неможливе. Строк, наданий судом для примирення, позитивних наслідків не дав. Отже, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обгрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 07.03.1997 року, зареєстрований Кіндрашівською сільською радою Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що з відповідачем сім'я фактично розпалась, у зв'язку з повним непорозумінням між ними, примирення неможливе, просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його присутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позов визнає в повному обсязі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Також просить суд розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.03.1997 року, зареєстрований Кіндрашівською сільською радою Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 6 ( а.с.3). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, на примирення не згодні, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають, істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved