Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації № 308-р від 11 червня 2002 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 129422, який було зареєстровано 30.08.2002 р. в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28302. Згідно вищезазначеного Державного акту йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 5.890 га на території Дерезуватської сільської ради Синельниківського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але при видачі Державного акту в ньому були допущені певні помилки. Так в Державному акті в графі власника земельної ділянки зроблена помилка в написанні заявника по-батькові, а саме зазначено «[PERSON]» тоді коли згідно всіх наявних в нього правових документів він значиться як «[PERSON]». Про допущення помилки в Державному акті заявнику стало відомо після того як 06.08.2013 року він звернувся до реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Зуб О.А. № 4953202 від 13 серпня 2013 р. йому було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с/рада Дерезуватська, кадастровий номер земельної ділянки: 1224881500:01:001:0536 в зв'язку з тим, що його паспортні дані не відповідають запису в державному акті, щодо власника земельної ділянки. А саме: в паспорті [NUMBER], виданому 24.07.2002 р. Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області вказано: [PERSON], а в державному акті на право приватної власності на землю Р1 № 129422, виданому 30.08.2002 р., вказано: [PERSON]. В зв'язку із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01 січня 2013 року ні в територіальних органів Держкомзему, ні в будь-яких інших установ немає повноважень по видачі державних актів на право власності на землю. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються і не реєструються. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" повноваження щодо видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку перейшли до реєстраційної служби районного управління юстиції, якою вже не передбачена видача Державного акту (видається свідоцтво про право власності). Повноважень щодо виправлення помилок у Державних актах, які видавалися до 01.01.2013 року, реєстраційна служба районного управління юстиції згідно з чинним законодавством України не має. Просить встановити факт належності йому [PERSON], Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №129422, виданого 30.08.2002 року Синельниківською районною державної адміністрацією на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №308-р від 11.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №28302. Заявник [PERSON] до початку слухання справи надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про слухання справи без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. У відповідності до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, а саме, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності заявнику [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №129422, виданого 30.08.2002 року Синельниківською районною державної адміністрацією на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №308-р від 11.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №28302, просліджується з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи, а саме: паспортом Серії [NUMBER], виданого на ім??я [PERSON], народженого [INFO] у с.Дороге Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.7); копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №129422, виданого 30.08.2002 року Синельниківською районною державної адміністрацією на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №308-р від 11.06.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №28302 виданого на ім?я [PERSON], на підставі якого йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 5,890 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Дерезуватської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в якому по-батькові заявника вказане невірно «[PERSON]» (а.с. 6); копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.10.1953 року, в якому по-батькові заявника також вірно вказане «[PERSON]» (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, заявлені вимоги підтверджені документально , а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved