Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивачем [PERSON] пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 29.11.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO]. Спільне проживання сторін припинено, в квітні 2011 року шлюб розірвано в судовому порядку. Неповнолітня [PERSON] мешкає спільно з матір`ю [PERSON] , яка повністю забезпечила духовний й фізичний розвиток доньки. В зв`язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, позивач з донькою була вимушена покинути постійне місце проживання в м. Донецьку та переїхати у м. Бровари Київської області. В свою чергу відповідач [PERSON] нехтує, за позицією позивача, виконанням батьківських обов`язків. Відповідач не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої доньки мали місце всі необхідні чинники. Так, відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дитини, - піклування про доньку не проявляє, матеріально не забезпечує, від сплати аліментів ухиляється, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає. Зазначені обставини й стали підставою для звернення [PERSON] , в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітньої [PERSON] , [INFO]. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання на 03.07.2019 р., 08.10.2019 р. для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області (м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третьою особою Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області письмові пояснення щодо позову, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України, не надано, суду адресовано заяву про розгляд справи у відсутність представника з висловленням позиції щодо врахування при ухваленні рішення письмового висновку по суті спірних правовідносин сторін, складеного в порядку ч. 5 ст. 19 СК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Кишинів Молдови, громадянка України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 5-6). З 24.10.2018 року позивач стала на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2772, виданою Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (а.с. 8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Ленінськ Кзил-Ординської області Казахстан, громадянин України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 9). 29 листопада 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 10). [INFO] народжена [PERSON] , батьками якої є - [PERSON] та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва - а.с. 11). Згідно довідки № 2772/4757, виданої 24.10.2018 року Управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області неповнолітня [PERSON] , [INFO] - з 24.10.2018 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] на фактичне місце за адресою: [ADDRESS] , законним представником, що супроводжує неповнолітню дитину є матір [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14.04.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2017 року по справі № 361/3886/2017 - з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). На примусове виконання рішення від 17.10.2017 року видано виконавчий лист (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За позицією позивача [PERSON] . відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання неповнолітньої [PERSON] , [INFO], не цікавиться своєю донькою, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку дитини. На підтвердження заявлених вимог позивачем [PERSON] надано такі докази. Згідно характеристики на [PERSON] , [INFO] - неповнолітня донька сторін по справі навчається в Броварській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 9 Київської області з 01.09.2016 року, має хороший фізичний і розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів; переважать такі риси характеру як акуратність, ввічливість, відповідальність, врівноваженість, чемність, справедливість; бере активну участь у громадському житті класу, до доручень ставиться відповідально; належну увагу вихованню дівчинки приділяє мама та бабуся, регулярно відвідують школу; батько за час навчання дитини до школи не приходив, не цікавився навчання доньки (а.с. 16). Позивач прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку доньки, забезпечення належного догляду та уваги. Відповідно до акту обстеження умов проживання № 115, складеного 16.04.2018 року спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради - [PERSON] . разом з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 2012 року народження, бабусею [PERSON] винаймають трикімнатну квартиру [ADDRESS] з листопада 2016 року; для дітей виділена окрема кімната, наявні спальні місця, діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , будучи батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO], свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - свідомо самоусунувся від виховання доньки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дівчинки до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO], не турбується за стан її здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі №631/2406/15-ц від 13.03.2019 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню неповнолітнього сина відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов`язані з положенням статті 152 СК України - обов`язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітня [PERSON] отримала з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 1-18/401 від 24.04.2018 року - органом опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області на засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог [PERSON] , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню своєї доньки, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду вказаного, понесенні позивачем [PERSON] судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень підлягає відшкодуванню в спосіб присудження до стягнення з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved