Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення сином навчання. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який 20 вересня 2016 року досяг повноліття. Однак, не зважаючи на дану обставину, син не має можливості забезпечити себе матеріально, оскільки навчається у державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсон» на денному відділенні. Відповідач коштів на утримання сина не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, пояснив, що надає кошти на утримання сина йому особисто. Позивач участі в утриманні сина не приймає. В ході розгляду справи, [PERSON] звернувся з позовом до позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з них аліменти на його користь на період його навчання у розмірі по 400 грн., щомісячно, з кожного. Мотивуючи свої вимоги, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] вказує, що є сином позивача та відповідача у справі. 20 вересня 2016 року досяг повноліття, однак продовжує навчання у навчально-технічному закладі, в зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги. В даний час він перебуває на утриманні бабусі та дідуся, батьки допомоги на його утримання добровільно не надають. Позивач [PERSON], яка є його матір»ю, взагалі не цікавиться його життям, а звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання на свою користь для вирішення своїх матеріально-побутових потреб. Пред»явлений позивачем позов не визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] визнали в повному обсязі та підтвердили ту обставину, що їх син перебуває на утриманні дідуся та бабусі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом встановлено, що сторонни є батьками третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], [INFO], який 20 вересня 2016 року досяг повноліття. Однак, потребує матеріальної допомоги, оскільки в теперішній час він навчається на денному відділені у державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсон». Відповідач та позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надають. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В ході розгляду справи, сторони визнали ту обставину, що їх син [PERSON] перебуває на утриманні свого дідуся та бабусі. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням цих обставин, приймаючи до уваги, що відповідач та позивач не заперечує проти стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що батьки зобов'язанні надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і мають можливість платити аліменти на користь сина в розмірі по 400 грн., щомісяця, з кожного.

Outcome: approved