Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] разом із своєю донькою [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить квартира, розташована за вищезазначеною адресою. З 2003 року і по теперішній час за вказаною адресою зареєстровані донька позивача [PERSON], [INFO], разом зі своєю малолітньою дитиною, [PERSON], [INFO], які з 2014 року не мешкають в квартирі, яка належить позивачу, що підтверджується відповідними актами. Таким чином, дочка разом зі своєю дитиною більше ніж 3 роки відсутні за місцем своєї постійної реєстрації, участі в утриманні майна не приймають, позивач разом зі своєю дружиною сплачують усі житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим позивач просив визнати [PERSON], [INFO], разом зі своєю малолітньою дитиною, [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв до суду не надходило. Від представника третьої особи також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 06 грудня 2002 року, виданого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями майна, а саме квартири [ADDRESS], гр. [PERSON], померлої [INFO] року, є у 1/3 частині син спадкодавця - [PERSON], та у 2/3 частинах дочка спадкодавця - [PERSON], в тому числі 1/3 частина спадкового майна, від якої на користь [PERSON] відмовилася дочка спадкодавця - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії угоди про розподіл спадкового майна серії [NUMBER] від 06 грудня 2002 року, посвідченої державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] було укладено зазначену угоду про розподіл спадкового майна, зокрема, згідно пп. б) п. 2 зазначеної угоди у власність [PERSON] переходить двокімнатна квартира номер [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого начальником Добропільського бюро технічної інвентаризації 16 грудня 2002 [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 6). Як вбачається з копії домової книги, заведеної на зазначену квартиру, у житловому приміщенні зареєстрована також відповідач [PERSON], [INFO], разом зі своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] (а.с. 9-13). Факт реєстрації зазначених осіб у квартирі позивача підтверджується також копією довідки № 17/5250 від 22.10.2018 року, виданої Відділом реєстрації Добропільської міської ради (а.с. 14). Згідно копії акта, складеного працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропільське експлуатаційне підприємство № 2", сусідами було підтверджено, що дійсно [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з 2014 року (а.с. 15). Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості про основні характеристики і зареєстровані права на об'єкт нерухомості, [PERSON], [INFO], є власницею квартири за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію за місцем проживання, [PERSON], [INFO], також зареєстрована за вищезазначеною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], і вони підлягають задоволенню. Приймаючи таке рішення, суд керується також позицією визнання позову, висловлену представником третьої особи. На підставі викладеного та

Outcome: approved