Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 15.11.1999 року. Однак, відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області у вказаному житловому будинку зареєстровані дружина позивача та відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які фактично з 2015 року не проживають за даною адресою. Позивачу належить право володіти, користуватися і розпоряджатися будинком, а наявність реєстрації відповідачів порушує вказані права позивача. Тому [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки іншим шляхом зняти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з реєстрації неможливо. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в відкрите судове засідання повторно не з`явилися, хоча були викликані своєчасно та у встановлений законом порядок. Представники третіх осіб - Краснокутської селищної ради Харківської області та служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи у відсутність представника, при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі - продажу будинку від 15 листопада 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Як вбачається з довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області від 06.09.2019 року № 1574 за вищевказаною адресою зареєстровані дружина позивача - [PERSON] , їх діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 09 вересня 2019 року, складеного депутатом Краснокутської селищної ради Харківської області Сергієнко О.А. в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак на протязі останніх шести років не проживають за даною адресою. Окрім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] більше шести років за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, матеріали справи містять нотаріально посвідчені заяви відповідачів, в яких вони не заперечують проти зняття їх з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що дійсно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають; добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved