Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Кредитна спілка «Святий Мартин» звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2016 року між [PERSON] та КС «Святий Мартин» укладений кредитний договір № 409-16, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 5 000,00 гривень. Відповідач взяті на себе зобов"язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого заборгованість по кредитному договору станом на 26 листопада 2018 року становить 12 285,06 гривень з яких: 5 000 гривень - тіло кредиту, 5 821, 64 гривень - відсотки за користування кредитом,1 140,00 гривень - інфляційні втрати та 323,42 гривень - три відсотки річних. Просить стягнути із [PERSON] на користь КС «Святий Мартин» заборгованість по кредитному договору у розмірі 12 285,06 гривень та судові витрати в розмірі 1 762,00 гривень. Представник позивача КС «Святий Мартин» - Бужор Н.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 30 вересня 2016 року між сторонами укладено кредитний договір № 409-16, згідно п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти у кредит позичальникові [PERSON] в сумі 5 000 (П"ять тисяч гривень 00 копійок) гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 53,90 % річних від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти (відсотки) за користування кредитом за умови дотримання позичальником графіку розрахунків. Кредит надано строком на шістдесят місяців від дати отримання позичальником кредиту (а.с.5-6). Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 26 листопада 2018 року становить 12 285,06 гривень з яких: 5 000 гривень - тіло кредиту, 5 821, 64 гривень - відсотки за користування кредитом,1 140,00 гривень - інфляційні втрати та 323,42 гривень - три відсотки річних. Просить стягнути із [PERSON] на користь КС «Святий Мартин» заборгованість по кредитному договору у розмірі 12 285,06 гривень (а.с. 4). З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлявся лист - досудове попередження № 166 від 27 листопада 2018 року про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором № 409-16 (а.с.11). Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 285, 06 гривень та 1 762, 00 гривні судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved