Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач 19.10.2020 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та просить визнати незаконним та скасувати наказ керуючого санацією Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» Лахненко Є.М. від 15.09.2020 року №17 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка працює у Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» з січня 2007 року, а на посаді заступника головного бухгалтера з червня 2013 року. 10.03.2020 Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з позовом до ДСК «ЧМП» про стягнення податкового боргу по податку на додану вартість у загальній сумі 2 090 955,87 грн. Більше ніж через два місяця після отримання вказаної позовної заяви відповідач вирішив розпочати службове розслідування стосовно виконання позивачкою своїх обов`язків та відсторонив її від роботи зі збереженням заробітної плати. Комісія мала надати матеріали службового розслідування керівництву до 12.06.2020 року, однак 08.09.2020 позивачку викликали до відділу кадрів, де ознайомили з наказом про звільнення від 08.09.2020 за одноразове грубе порушення трудових обов`язків п.1 ст. 41 КЗпП України. Ніяких пояснень у позивача не відбиралося, коли і яке грубе порушення трудових обов`язків вчинено в наказі не відзначено. Ознайомитись з актом та протоколом службового розслідування позивачці можливості не дали. Проте, 15.09.2020 року позивачці зателефонувала заступник виконавчого директора з управління персоналом та повідомила, що наказ про її звільнення скасовано. 21.09.2020 позивач вийшла на роботу, ознайомилась з наказом та відразу ознайомилась з наказом №17 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Також ніяких пояснень у позивача не відбиралося, коли і яке грубе порушення трудових обов`язків вчинено в наказі не відзначено. Просить скасувати вищевказаний наказ, адже його прийнято з порушенням місячного строку, вина позивачки не доведена, письмові пояснення у неї не відбиралися, в наказі не відзначено коли мало місця і в чому конкретно полягає порушення трудових обов`язків. Ухвалою суду від 21.10.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 11.11.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.01.2021 року. У судовому засіданні 18.01.2021 року розгляд справи було відкладено, адже позивачу знадобилася консультація з адвокатом, на 03.02.2021 року. У судовому засіданні 03.02.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначене на 18.03.2021 року. У судове засідання 18.03.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача 18.03.2021 року надійшла заява, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги про скасування дисциплінарного стягнення та розглянути справу за її відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про поновлення процесуальних строків на подання відзиву. Згідно ч.4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Відповідач до заяви про поновлення пропущеного строку заяву по суті, тобто відзив не додав, тому така заява не розглядається та підлягає поверненню відповідачу. Ухвалою суду від 18.03.2021 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04.06.2020 року наказом №7 Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» призначила службове розслідування стосовно виконання обов`язків головного бухгалтера [PERSON] та заступника головного бухгалтері [PERSON] (а.с.10). Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» наказом №04-л від 08.09.2020 року звільнила [PERSON] за п.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.8). 15.09.2020 року Наказом №05-Л Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» Наказ №04-л від 08.09.2020 року про звільнення позивача було скасовано (а.с.9). Також 15.09.2020 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» наказом №17 оголосила догану [PERSON] за порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання трудових обов`язків, у частині порушення порядку ведення податкового обліку податку на додану вартість. Підставами оголошення догани відзначено службове звернення виконавчого директора [PERSON] , Акт службового розслідування ДСК «ЧМП» від 07.09.2020 року. [PERSON] ознайомилася з наказом 21.09.2020 року та написала, що не згодна з ним (а.с.7). Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Суд виходить із того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення. В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган. Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення себе достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення. В оспорюваному наказі відзначено, що догану оголошено за результатами проведення службового розслідування на встановлення факту наявності порушень у веденні бухгалтерського та податкового обліку, а саме факту службової недбалості при веденні обліку та поданні звітності з ПДВ, що призвело до суттєвої заборгованості ДСК «ЧМП» перед ГУ ДПС в Одеській області. Конкретної винної діяльності [PERSON] , порушення посадової інструкції чи правил внутрішнього трудового розпорядку, чинного законодавства України в наказі не наведено. Так, згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Службове розслідування призначено 04.06.2020 року в той час як дисциплінарне стягнення до [PERSON] застосовано 15.09.2020 року. До того ж, стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як відзначає позивачка пояснення в неї не відбиралися, доказів зворотного відповідач не надав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. За таких обставин та правових підстав, зважаючи що доведення правомірності своїх рішення лягає на роботодавця, зважаючи на не дотримання вимог притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано доказів порушення [PERSON] своїх тпосадових обов`язків щодо ведення бухгалтерського та податкового обліку, тож позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved