Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача КП "Кіровгеологія", в якому, з посиланням на ст.ст.116, 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача КП «Кіровгеологія» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16 373 грн. 95 коп., зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що в період з 23 вересня 2011 року вона (позивач) працювала за сумісництвом в геологорозвідувальній експедиції № 37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія». 31 січня 2014 року припинила трудові відносини з геологорозвідувальною експедицією №37 казенного підприємства «Кіровгеологія» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. 03 квітня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено рішення, яке набрало законної сили 14.04.2014 року, на її (позивача) користь, яким стягнуто з КП «Кіровгеологія» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату. Відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження (ВП № 49637593) на виконання зазначеного рішення суду. Позивач також вказала, що, оскільки, відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі, вона змушена була звернутися до суду для подальшого захисту своїх прав. 12 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено рішення, яке набрало законної сили 21.03.2016 року (виконавчий лист № 2/405/1964/15) на її (позивача) користь, яким стягнуто з КП «Кіровгеологія» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року. Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження (ВП № 50825173) на виконання зазначеного рішення суду. Позивач також зазначила, що заборгованість по заробітній платі була перерахована відділом ДВС Печерського РУЮ у м.Києві лише 20 жовтня 2016 року. З огляду на викладене вище, та на підставі ст.117 КЗпП України позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача КП «Кіровгеологія» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року в розмірі 16 373 грн. 95 коп., виходячи з розміру середньої заробітної плати 1 467 грн. 20 коп., та періоду затримки розрахунку при звільненні, що склав 11 місяців 16 днів за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача КП «Кіровгеологія» в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі. Крім того, в письмових запереченнях на позов (за вх.№2916 від 13.02.2017 року), які долучені до матеріалів справи, відповідач позов не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зазначивши на обгрунтування заперечень, що надані позивачем до позову копії документів не є належними доказами у справі, так як вони не завірені належним чином. Окрім того, КП «Кіровгеологія» на сьогоднішній день перебуває у дуже скрутному фінансовому становищі, сума заборгованості перед колишніми працівниками станом на теперішній час є досить значною, однак її виплата здійснюється регулярно, виплата всієї суми є неможливою для підприємства, разом з тим, підприємство добросовісно намагається сплатити правомірним стягувачам кошти по заборгованості із заробітної плати, яка виникла у звязку з недофінансуванням державою геологорозвідувальних робіт Державною службою геології та надр України, яка є замовником зазначених робіт, які здійснює підприємство. Вказав, що відповідно до проведеного головним бухгалтером КП «Кіровгеологія» розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку останній становить 16 450 грн. 20 коп. Заслухавши позивача, враховуючи письмові заперечення на позов відповідача перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 23.09.2011 року по 31.01.2014 року позивач [PERSON] працювала за сумісництвом в геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія» провідним економістом (з проектно-кошторисної документації)та 31.01.2014 року була звільнена з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 14 квітня 2014 року, та в порядку ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України є обовязковим для виконання на всій території України всіма субєктами права, позовні вимоги [PERSON] до КП «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 15 475, 03 грн., та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 14.12.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №405/1874/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 22 квітня 2014 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] коштів в розмірі 17 475, 03 грн. Крім того, встановлено, що рішеннямЛенінського районного суду м.Кіровограда від 12 січня 2016 року, яке набрало законної сили 21 березня 2016 року стягнуто з казенного підприємства «Кіровгеологія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року в розмірі 31 398 грн. 00 коп., який обрахований без утримання прибуткового податку та інших необхідних платежів. В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, - відмовлено. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 15.04.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №405/7950/15-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 05 квітня 2016 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] суму коштів в розмірі 31 398, 00 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Закон України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від21.04.1999 року № 606-XIV, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Зазначеним Законом врегульовано правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на зазначене, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а сааме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Судом також встановлено, і зазначена обставина підтверджена позивачем під час судового розгляду справи, що 20 жовтня 2016 року на картковий рахунок [PERSON], відкритий в ПАТ КБ ПриватБанк були перераховані кошти в розмірі 17 475 грн. 03 коп., як виплата відповідачем заборгованості позивачу [PERSON] по нарахованій, але не виплаченій при звільненні заробітної плати. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] мала правові підстави для звернення до суду з зазначеним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року після ухвалення на її користь 03 квітня 2014 року судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, яке було виконано відповідачем лише 20 жовтня 2016 року, крім того, відповідач, маючи рівні з позивачем процесуальні права щодо подання суду доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, не довів суду шляхом подання в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів відсутності його вини у не проведенні з позивачем розрахунку при звільненні з виплатою належних позивачу сум. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року проведений позивачем, виходячи з довідки ГРЕ №37 КП «Кіровгеологія», за якою середньомісячна заробітна плата склала 1 467 грн. 20 коп., та за яким (розрахунком), середній заробіток за час затримки розрахунку за вказаний період становить 16 373 грн. 95 коп. = 1 467 грн. 20 коп. х 11 місяців 16 днів (14.11.2015 року по 20.10.2016 року). Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 із змінами, - нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до розрахунку середнього заробітку за час затримки [PERSON], наданого КП «Кіровгеологія», за підписом головного бухгалтера КП «Кіровгеологія» [PERSON], розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 48 грн. 10 коп., який розрахований, виходячи з розміру середньомісячного заробітку позивача, який складає 1 467 грн. 20 коп. поділений на 30,5 к/днів (середня кількість календарних днів за листопад, грудень, 2013 року відповідно становить 30 к/д та 31 к/д., середній заробіток за час затримки розрахунку визначається шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів за період затримки виплат, розрахованих відповідно до розрахунку норм тривалості робочого часу тобто 48 грн. 10 коп. середньоденний заробіток х 342 робочих днів за період з 14 листопада 2015 року по 20 жовтня 2016 року становить 16 450 грн. 20 коп. За таких обставин, суд приймає до уваги зазначений розрахунок середнього заробітку за весь час затримки, за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року, наданий відповідачем КП «Кіровгеологія», вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Позивач щодо зазначеного розрахунку середнього заробітку за час затримки, а так само розміру визначеного відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку за вказаний вище період, - не заперечувала, зазначивши про те, що вона погоджується з розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку, так як він проведений спеціалістом відповідача, та відповідно підтримує позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.11.2015 року по 20.10.2016 року в розмірі 16 450 грн. 20 коп. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, та з урахуванням наведенного вище, вважає, що сума середнього заробітку за весь час затримки, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 14.11. 2015 року по 20.10.2016 року, становить 16 450 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп., за ставками судового збору, визначеними Законом України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на дату подання позивачем позову). Відповідно до ст. ст.116, 117 КЗпП України, ст.ст.15, 16 ЦК України,

Outcome: approved