Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Вона є його спадкоємцем за законом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна частка (пай) площею 2,9 га, розташована на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала йому як особі, яка прийняла спадщину за заповітом після померлої [PERSON], якій належала зазначена земельна ділянка на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вказану земельну частку (пай) вона не має можливості успадкувати через те, що померлий не оформив свої спадкові права після [PERSON], у зв'язку з чим приватний нотаріус Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 2,9 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Відділом РАЦС виконкому Комсомольскої міської ради Полтавській області 24 червня 1999 року (а.с. 64). Як вбачається із заповіту, посвідченого 10 вересня 1997 року секретарем виконавчого комітету Бугаївської сільської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області, реєстровий № 45, [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповідала [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із довідки Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Горішньоплавнівської міської ради від 06.04.2017 року, [PERSON] на день смерті - [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті за вказаною адресою зареєстровані: дочка - [PERSON], зять - [PERSON] ( а.с. 101). Згідно відповіді Градизької державної нотаріальної контори №524 від 25 квітня 2017 року, за даними відомостями зі Спадкового реєстру та даними з Алфавітної книги спадкових справ за 1999-2008 роки, після померлої [INFO] [PERSON], спадкова справа не заведена. ( а.с. 97). Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON], прийняв спадщину після померлої [PERSON], оскільки на час смерті проживав з нею та фактично вступив у володіння спадковим майном. За життя, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розташовану на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області серії [NUMBER], зареєстрованого за № 578 від 02.03.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) як член АФ «Маяк». Зазначене підтверджується довідкою № 34-1609-99.6-152/0/26-17, виданою 07 березня 2017 року Відділом у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 8, 24). Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Сертифікат виданий на ім'я [PERSON] було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров'я», випуск № 43 від 14 червня 2014 року було опубліковано оголошення, в якому зазначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Глобинської райдержадміністрації від 24.03.1997 року за №127, на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с. 102). Як встановлено судом, [PERSON] прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай) після померлої [PERSON] із земель КСП «Маяк», членом якого вона була та отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай), проте не оформив свої спадкові права на неї. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Відділом ДРАЦС Комсомольского МУЮ у Полтавській області [INFO] (а.с. 4, 49,50). У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №29/2016, заведеної після померлого [INFO] [PERSON], наданої приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г., спадщину померлого прийняла його донька - [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Спадкоємці за законом - [PERSON] та за заповітом- [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.41-70). На підстави викладеного суд дійшов висновку, що [PERSON] (позивач) є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого [PERSON], інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved