overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позові вказала, що 23.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Позивач прохає суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, прохає стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей. Заслухавши сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 23.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач працює охоронцем на Комунальному стадіоні "Центральний" в м.Лубни Полтавської області, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить позивачку та дітей в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги матеріальний та сімейний стан сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позові вказала, що 18.07.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - Ростислава, [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає з позивачкою, являється інвалідом, перебуває на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів у добровільному порядку між ними не досягнуто. Позивач прохає суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Заслухавши сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 18.07.2009 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - Ростислава, [INFO]. Відповідач працює у ПАТ "Лубнигаз", систематично отримує заробітну плату, матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але не регулярно. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 квітня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №401. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружні стосунки спочатку складались нормально, проте в подальшому такі погіршились через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на житті та сім'ю. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Подружжя тривалий час не проживає разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Переконана, що сім"я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, спільно нажитого майна у них немає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засідання відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 квітня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №401, проте міцної сім"ї не створили. Від подружніх відносин у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом на протязі останніх п'яти років, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Ухвалою суду від 02 грудня 2014 року сторонам надавався термін для примирення строком на один місяць, проте за цей період вони не примирились. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та [PERSON] шлюб було укладено 23 листопада 2012 року та зареєстровано у виконкомі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №39. Від даного шлюбу у них дітей немає, однак відповідач відмовився розірвати шлюб в органах ДРАЦСу. Причиною розпаду шлюбу стало те, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, та те, що між ними часто виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Сімейні відносини з відповідачем припинені близько девяти місяців, і з того часу не підтримують жодних відносин. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та шлюб носить тільки формальний характер. Примирення вважає не можливим. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання є неможливим і тому на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки викликався через засоби масової інформації (газета "Новини Закарпаття" №38 (4653) від 30 травня 2017 року, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 23 листопада 2012 року у виконкомі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №39 (а.с.5). Сімейні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, причиною чого стали непорозуміння та різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 грудня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1907. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1907 (а.с. 5). Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 вересня 2005 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1152. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 вересня 2005 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1152 ( а.с.4). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 вересня 1987 року. Шлюб був зареєстрований Сасівською сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 1987 року, який зареєстрований Сасівською сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 12 (а.с. 9). Від даного шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 жовтня 2003 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис № 365. Від даного шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис № 365 (а.с. 3). Від даного шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved