overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що 10 грудня 1977 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Синьківським відділом ЗАГС Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом №20, про що було видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ №327090. Від шлюбу мають дітей, які вже є повнолітніми. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок відсутності довіри та взаєморозуміння, несумісності характерів.\~Спільно подружжя не проживають більше 20 років. На пропозицію розірвати шлюб через відділ реєстрації актів цивільного стану, відповідач не дає згоду, тому позивач вимушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 1977 року, який був посвідчений Синьківським відділом ЗАГС Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом №20 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 327090 (а.с.4). Від шлюбу подружжя мають дітей, які вже є повнолітніми. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що\~ між сторонами\~ втрачено\~ почуття любові одне до одного,спільно в шлюбі не проживають близько 20 років. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя\~ і збереження\~ шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що на прохання відповідача позивач надавав [PERSON] позику : 01.03.2015 року - 10000 грн. 26.04.2013 року - 9500 грн., 09.09.2013 року - 15000 грн. про що позикодавцем власноручно написані розписки. Своїх зобов'язань відповідач не виконав по теперішній час, позику позивачу не повернув, на неодноразові звернення позивача повернути позику не реагує. Позивач прохає стягнути з відповідача 34500 грн. заборгованості по позики та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити у повному обсязі, підтверджуючи суду, що по теперішній час відповідач не повернув йому взяті ним суми позики , на його неодноразові звернення повернути позику не реагує. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, звернувшись до суду з письмовою заявою згідно якої прохає розглянути справу без його участі, позов визнав повністю. Дослідивши обставини, докази справи, заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Встановлено, що на прохання відповідача позивач надавав [PERSON] позику : 01.03.2015 року - 10000 грн. 26.04.2013 року - 9500 грн., 09.09.2013 року - 15000 грн. про що позикодавцем власноручно написані розписки, що підтверджується копіями розписок. (а.с.5-7). Своїх зобов'язань відповідач не виконав по теперішній час, на неодноразові звернення позивача повернути суми позики останній не реагує, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики, чого не виконує відповідач. Згідно ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми такий договір сторони укладали 01.03.2013р, 26.04.2013р, 09.09.2013 року у письмовій формі ( розписки), що підтверджується їх копіями (а.с.5-7 ). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, чого не виконав відповідач по теперішній час. Як встановлено судом відповідач взагалі не повернув позивачу всю суму позики , що ним підтверджується в заяві наданої суду . Враховуючи те що відповідач не виконав своїх зобов"язань по поверненню позики у встановлений термін, борг не повернув по теперішній час, на звернення позивача повернути борг не реагує, що відповідач повністю визнав позовні вимоги суд визнає вимоги позивача законними , правомірними, які підлягають задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів відповідає умовам ст. 16 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, Буринської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай), що залишилася після смерті матері [PERSON], яка померла 15 січня 1997 року, мотивуючи тим, що не може оформити спадщину, через видачу сертифікату після смерті спадкодавця. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, поскільки іншого шляху для належного офрмлення спадщини крім звернення до суду немає. Відповідачі [PERSON] сільська рада Буринського району Сумської області та Буринська районна державна адміністрація Сумської області в судове засідання не з»явились, але надали листи в яких позов визнають , не заперечують щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просять розглядати справу в їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 15 січня 1997 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах на території [PERSON] сільської ради Буринського району ,що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0258434 від 14.09.1999 року. Позивач є спадкоємцем за законом, а тому має право на зазначене майно. Інших спадкоємців немає, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, копією паспорта позивача, довідкою [PERSON] сільської ради. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому пояснив , що сертифікат на ім.»я спадкодавця виданий 14.09.1999 року, а спадкодавець померла 15.01.1997 року,за таких обставин нотаріус не може оформити спадщину, що підтверджується роз»ясненням нотаріуса за №51/01-16 від 21.01.2014 року. Як вбачається з державного акту на право колективної власності на землю колгоспу "Перше травня" с.Воскресенка його громадянам- членам колективу передано у колективну власність 2958,0 га. землі. Згідно цього списку за № 434 як власник на земельну ділянку значиться [PERSON], яка проживала в [INFO]. На підставі викладеного та дослідивши пояснення позивачки і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивач має право на спадкове майно, а тому за ним необхідно визнати право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки під цим будинком площею 0,1004 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, та визнати за собою право власності на будинок та земельну ділянку. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, у червні 2016 року він згідно договору, укладеного у простій письмовій формі, придбав у відповідачів житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку під цим будинком, призначену для обслуговування житлового будинку. При цьому він домовився з продавцями про купівлю будинку, уклав з ним письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, проте продавці від нотаріального оформлення договору ухилилися. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, згідно поданої заяви, просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявили про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки під цим будинком, та визнати за собою право власності на будинок та земельну ділянку. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, на початку 2019 року він з відповідачами досяг домовленості про продаж йому житлового будинку [ADDRESS] , який вони успадкували від попереднього власника [PERSON] 01.08.2019 року позивач та відповідачі у простій письмовій формі у вигляді розписки оформили продаж будинку та земельної ділянки під ним за 50000 гривень; при цьому позивач домовився з відповідачами про продаж будинку, уклав з ними письмовий договір (розписку), вселився у будинок разом зі своїми речами та членами своєї сім`ї; відповідачі видали ключі від будинку та правовстановлюючі документи, проте від нотаріального оформлення договору стали ухилятися. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовчому засіданні заявили про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову у зв`язку із визнанням його відповідачами. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку № 4 по вул.Виробничій в с.Задорожнє Вільнянського району Запорізької області, земельної ділянки під цим будинком, та визнати за собою право власності на цей будинок та земельну ділянку Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору від 23.05.2015 року, укладеного у простій письмовій формі, він придбав житловий будинок № 4 по вул.Виробничій с.Задорожнє Вільнянського району Запорізької області. При цьому він домовився з продавцями про купівлю будинку, уклав з ними письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну 20000 гривень, проте продавці від нотаріального оформлення договору ухилилися. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, але надали заяви про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає визнати за собою право власності на житловий будинок № 46 по вул.Зарічній в смт.Кам'яне Вільнянського району Запорізької області, та житловий будинок № 56 по вул.Жовтневій в с.Новософіївка Вільнянського району Запорізької області. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала заявлений позов, просить його задовольнити, пояснивши, що позивач був знайомий із [PERSON], який позичив у нього певну суму грошей; поручителем повернення цієї суми виступила відповідачка [PERSON] Проте [PERSON] помер 19.08.2013 року, не повернувши борг; в рахунок погашення боргу відповідачка [PERSON] спадкоємець померлого запропонувала передати успадкований нею житловий будинок № 46 по вул.Зарічній в смт.Кам'яне Вільнянського району Запорізької області, а відповідачка [PERSON] ще один житловий будинок № 56 по вул.Жовтневій в с.Новософіївка Вільнянського району Запорізької області, з доплатою на її користь з боку позивача у розмірі 3000 гривень. Станом на лютий 2014 року позивач здійснив доплату необхідних коштів [PERSON], але відповідачки від оформлення договору ухиляються, у зв'язку з чим позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, але подали заяву про визнання позову, просять розглядати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Правовідносини та підстави набуття права власності, зазначені позивачем, відповідають межам здійснення цивільних праві, встановленим ст.13 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою та відповідачкою [PERSON] в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на 1/3 частину за кожним житлового будинку в с.Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, а також земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 6,6857 га, розташована на території Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач та відповідачі належним чином прийняли спадщину, при цьому відповідачі претендують на усю спадщину в цілому. У зв`язку з цим позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Жманков В.Є. підтримав заявлені вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, але надали заяви про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає здійснити поділ в натурі житлового будинку [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивачки адвокат Сашков М.В. підтримав позов про розділ житлового будинку, просить здійснити його поділ згідно варіанту, викладеному у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні заявила про визнання позову, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, проте подав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, з документів, доданих до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Будинок перебуває в їх спільній частковій власності, кожній зі сторін належить по 1/2 його частини. Відповідно до чч.1, 2 ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком [ADDRESS] , знявши відповідачів з реєстрації у цьому будинку. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У будинку також зареєстровані відповідачі, але вони протягом тривалого часу, починаючи з 2015 року, у будинку не проживають, ніяких прав щодо користування житлом не мають, їх подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що у будинку зареєстрована неповнолітня донька відповідачів [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.04.2017 року, яке набрало законної сили і на даний момент не скасовано, було припинено право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на, відповідно, 2/45 частини та 2/45 частини житлового будинку [ADDRESS] , та право власності на ці частини було визнано за позивачем [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] став єдиним власником житлового будинку, а відповідачі втратили право користування цим будинком. Крім того, жоден з відповідачів не заперечив того, що вони з 2015 року у будинку не проживають, при цьому зустрічних позовних вимог про вселення у будинок жодним з них не заявлено. Доводи представника відповідача про те, що у будинку зареєстрована ще й неповнолітня дитина відповідачів, спростовані довідкою Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-30/0796 від 19.07.2019 року, з якої вбачається, що донька відповідачів [PERSON] у житловому будинку не зареєстрована. Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Доказів того, що відповідачі мають законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved