Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 18 березня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 286 нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Сікорською Н.У.. Відповідач по справі є колишнім чоловіком її дочки [PERSON] і колишній власник вказаної квартири. З 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі і відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76. Після відбуття покарання відповідач шлюбні стосунки з дочкою розірвав і став проживати окремо. В 2013 році згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано. Фактично з 2013 року відповідач житловою площею не користується і не несе витрат на утримання квартири. Їй відомо, що він перебуває у шлюбі з іншою жінкою і ніякого відношення до її сім`ї немає. Усі витрати з утримання, ремонту і експлуатації квартири вона несе самостійно. З відповідачем відсутні будь-які домовленості відносно користування житлом, а тому, приймаючи до уваги, що відповідач не користується житлом біля семи років, то він втратив право користування житлом в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користуванням квартирою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву, в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що за Договором купівлі-продажу квартири від 18 березня 2010 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Як зазначала позивач, відповідач по справі є колишнім чоловіком її дочки [PERSON] і колишній власник вказаної квартири. З 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі і відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76. Після відбуття покарання відповідач шлюбні стосунки з дочкою розірвав і став проживати окремо. В 2013 році згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано. Фактично з 2013 року відповідач житловою площею не користується і не несе витрат на утримання квартири. Усі витрати з утримання, ремонту і експлуатації квартири вона несе самостійно. Відповідач [PERSON] з 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року не проживав у квартирі [ADDRESS] , так як відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76, а з 01 червня 2013 року по даний час за вказаною адресою також не проживає, що підтверджується Актами депутата Боярської міської ради УІ і УІІ скликання Києво-Святошинського району Київської області від 15 липня 2013 року і 11 лютого 2020 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Враховуючи те, що відповідач понад встановлений законом строк не проживає у квартирі [ADDRESS] , та доказів, які б підтверджували його відсутність у будинку з поважних причин, суду не надано, суд вважає за можливе задовольнити позов та слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користуванням за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене та

Outcome: approved