Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2019 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що з 1996 року по 2005 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.06.2009 року №2-189/09 з відповідача присуджено сягувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа, виданого судом 30.06.2009 року відділом ДВС Воловецького РУЮ було відкрито виконавче провадження. Однак рішення суду відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконував, у зв`язку з чим за період з 01.05.2009 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 26 211, 22 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 26 211, 22 гривень. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку, суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.06.2009 року №2-189/09 з відповідача присуджено сягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). На підставі виконавчого листа, виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області, відділом ДВС Воловецького РУЮ було відкрито виконавче провадження. У відповідності до листа начальника Воловецького РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 29.05.2019 року №14.4-28/6605 виконавче провадження №13886900 згідно автоматизованої системи виконавчого провадження закінчено на підставі п.6 ч.1 ст.49 ЗУ "Про виконавче провадження" (в ред. 1999 р.), матеріали виконавчого провадження знищено 15.01.2019 року на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Биркович О.В. та затвердженого начальником відділу ДВС Воловецького РУЮ Палей М.М. заборгованість по сплаті аліментів боржника [PERSON] за виконавчим листом №2-189/09 за період з 01 травня 2009 року по 05.12.2015 року становить 26 211 гривень 22 копійок (а.с.7-9). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Матеріали цивільної справи містять розрахунок про розмір заборгованості у сумі 26 211 гривень 22 копійок. Даний розрахунок був складений державним виконавцем, відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано. Згідно із частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Положенням частини 3 ст. 194 Сімейного кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України. Позивачем надано суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01.05.2009 року по червень 2019 року, розрхований за формулою: пеня = сума боргу х 1% х кільксть днів. Таким чином, загальна сума пені становить 272 212, 14 гривень (а.с.10-12). Однак, визначаючи розмір пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст.5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Тобто, загальна сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за виконавчим листом, яка може бути стягнута, складає 26211, 22 гривень що становить не більше 100% заборгованості по аліментах. Отже, виходячи з наведенного, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена за законом від сплати судових витрат, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved