Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири загальною площею 31.97 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . За заповітом спадкоємцем вказаної квартири є заявниця(а.с.11). Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та було порекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною заявою. Ухвалою суду від 23.03.2020 року заперечення Управління комунальної власності міської ради м. Кропивницького залишені без розгляду. Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, представник Управління комунальної власності міської ради м. Кропивницького подав заяву, в якій заперечив проти задоволення вказаної заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка заявниці - [PERSON] . Реєстрація її смерті відбулась у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис №3167 та видано свідоцтво про смерть серія - [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири загальною площею 31.97 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Квартиру спадкодавець [PERSON] отримала разом зі своїм чоловіком [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу №13529 від 21.03.1995 року Керівника органу приватизації Мухіна В.(а.с.12). Згідно із заповітом від 17.09.1996 року посвідченого Державним нотаріусом Першої Кіровоградської нотаріальної контори Звіздуном Н.К за реєстраційним номером 3-3944 [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.11). Згідно із заповітом від 17.09.1996 року посвідченим державним нотаріусом Першої Кіровоградської нотаріальної контори Звіздуном Н.К за реєстраційним номером 3-3945 [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с.10). [INFO] помер [PERSON] , про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управляння юстиції зроблено відповідний запис №48 в книзі реєстрації актів про смерть та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2002 року(а.с.9). 19.04.2005 року Виконавчим комітетом Кіровської районної у місті Кіровоград радою Кіровоградської області винесено рішення № 83 про призначення [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] (а.с.13). Стан здоров`я [PERSON] був незадовільний, вона часто хворіла, потребувала лікування, постійного догляду та допомоги. Протягом тривалого часу починаючи з 2005 року вона проживала разом з заявницею та її родиною за адресою : [ADDRESS] . 05.06.2019 року державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори №1 Кушнір В.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та було порекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини(а.с.14). Згідно з ч. 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як зазначено у ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Глава 6 ЦПК, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі і про встановлення факту проживання однією сім`єю (ст. 256 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як зазначено в п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним та інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Підтвердженням факту проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем є довідка № 848 від 23.12.2019 року видана квартальним комітетом № 25 Фортечного району м. Кропивницького, з якої вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.42). Також, факт проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] № 198 від 05.12.2016 року, де вказано, що [PERSON] померла за адресою: [ADDRESS] ; договором-замовленням про надання ритуальних послуг від 05.12.2016 року(а.с.45-46) та письмовими поясненнями свідків [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що із наданих суду письмових доказів, а зокрема копій вищевказаних свідоцтв, довідок у їх сукупності, вбачається, що [PERSON] , [INFO] постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , .а відтак суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви.

Outcome: approved