Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, та уточнивши позовні вимоги просить скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] від 20.08.2015 року, яка винесена в межах виконавчого провадження № 46508178 на підставі виконавчого листа № 755/26710/14-ц виданого 22.12.2014 року. В обґрунтування поданої позовної заяви останній покликається на те, що 02.09.2015 року він дізнався про те, що на майно, яке належить йому на праві приватної власності накладено арешт із подальшою забороною його відчужувати. Дану інформацію йому повідомив його батько, надавши змогу ознайомитись з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2015 року виданої на підставі примусового виконання виконавчого листа № 755/26710/14-ц від 22.12.2014 року. Згідно даної постанови накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 20,2 кв. м., яка знаходиться у м. Дрогобичі, вул. Пилипа Орлика, 12 А, Львівської області. Дане нерухоме майно належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 15.08.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу [PERSON] У п. 11 вказаного договору вказано, що право власності на нежитлову будівлю у обдаровуваного, виникає з моменту прийняття подарунка. В силу обєктивних обставин йому по сьогоднішній день не вдалося зареєструвати вказане нерухоме майно у Комунальної підприємстві Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», а тому вважає, що постанову державного виконавця про накладення арешту необхідно скасувати, у звязку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак при подачі позовної заяви зазначив, що просить суд справу слухати у його відсутності. Водночас, подав суду клопотання про зменшення позовних вимог у якому вказав, що вимогу щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, кіоск, який знаходиться за адресою: м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області, загальною площею 20,2 кв. м. просить не розглядати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву у якій просить дану справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала суду заяву у якій просить дану справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивача, покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] від 20.08.2015 року по виконавчому листі за № 755/26710/14-ц виданого 22.12.2014 року накладено арешт на майно боржника [PERSON], зокрема на нежитлову будівлю, що за адресою м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області, власником якої він не являється. У відповідності до наявного у матеріалах справи договору дарування нежитлової будівлі від 15.08.2012 року вбачається, що власником нежитлової будівлі, що за адресою м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області, являється [PERSON] Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом (п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"). Згідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Як з'ясовано судом, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі, що за адресою м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області. Водночас, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] від 20.08.2015 року по виконавчому листі за № 755/26710/14-ц виданого 22.12.2014 року накладено арешт на нежитлову будівлю, що за адресою м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області, що на думку суду є порушенням права позивача [PERSON] у користуванні та розпоряджанні вищевказаною нежитловою будівлею. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При таких обставинах, державний виконавець має право накладати арешт виключно на те майно, що належить на праві власності боржнику. Однак в постанові про накладення арешту, не повністю зясовано дані про майновий стан боржника, накладення арешту на нежитлове приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності є незаконним, а винесення такої постанови порушує вимоги ст. ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує конституційне право позивача, зокрема володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, зняття арешту на майно, якщо особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що власником нежитлової будівлі, що за адресою м. Дрогобич, вул. П.Орлика, 12А, Львівської області, на яку накладено арешт постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] від 20.08.2015 року по виконавчому листі за № 755/26710/14-ц виданого 22.12.2014 року є позивач [PERSON] з 15.08.2012 року, який не є стороною у вищевказаній справі, а тому суд вважає, що у даному випадку порушено право користування та розпоряджання позивача вищевказаним майном, у звязку з чим, заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved