Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] надала до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності заповіту, складеного 02.07.1993р. посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, згідно з яким її сестра [PERSON] заповіла все своє майно, яке буде належати їй на час смерті [PERSON], хоч по батькові спадкоємця насправді є «[PERSON]». Маючи намір оформити спадщину вона звернулася до нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було роз»яснино, що в документах містяться розбіжності щодо запису її по батькові в паспорті та заповіті, а саме в паспорті заявниці «[PERSON]», а у заповіті «[PERSON]». Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що в даний час вона не може іншим шляхом набути право на спадкове майно, спадкодавець померла [INFO], а тому, просила суд заяву задовольнити та встановити факт від якого залежить виникнення у неї права на спадкове майно, а саме встановити юридичний факт належності їй заповіту, складеного 02.07.1993р. [PERSON] В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала повністю. Заінтересована особа нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника , розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], дійсно отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Білоцерківським райвідділом внутрішніх справ Білоцерківського району Київської області 10.12.2002р на прізвище «[PERSON]». Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно з заповітом [PERSON], складеним 02.07.1993р., засвідченим державним нотаріусом Білоцерківської міської держнотконтори за реєстром № 5-116, [PERSON] зробила розпорядження яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на все те, що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON]. В судовому засіданні заявниця пояснила, що [PERSON] є її рідною сестрою, надала копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якої записані: [PERSON], [PERSON]. А у свідоцтві про народження заявниці - [PERSON], її батьками записані : [PERSON], [PERSON]. Тобто, доводи заявниці щодо розбіжностей її по батькові внесені до заповіту та зазначені у паспорті підтверджуються належними доказами. Відповідно до копії свідоцтва про смерть , [PERSON] померла [INFO] Відповідно до довідки, виданої Поправською сільською радою Білоцерківського району Київскої області від 18.12.2013р. № 777 - [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Крім цього, судом встановлено, що дійсно заявниця своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно з яким спадкова справа заведена в Першій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі 02.07.2012р. Також, згідно листа державного нотаріуса [PERSON] по заяві [PERSON] заведено спадкову справу № 393/2012р. В судовому засіданні заявник послалася на ті обставини, що цей факт належності їй заповіту складеного [PERSON] 02.07.1993р. необхідно встановити для оформлення спадщини. Неможливість встановлення факту належності правовстановлюючого документі іншим шляхом заявниця підтвердила роз»ясненням державної нотаріальної контори від 13.01.2014р. № 57/02-14, згідно з яким видати свідоцтво про право на спадщину ні за заповітом ні за законом, не представляється можливим із-за розбіжностей в документах щодо запису по батькові заявниці. Тобто, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що заповіт, складений [PERSON] 02.07.1993р. , в якому спадкове майно нею було заповідане [PERSON] дійсно належить заявниці - [PERSON]. Судом при вивченні документів, протиріч та інших розбіжностей у записах дати народження, імені та прізвища заявника не виявлено. Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.6 ч.1 ст. 256 цього Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім."я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім."ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності документу підлягає до задоволення.

Outcome: approved