Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 травня 2018 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 04 квітня 2015 року у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий №343. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу дітей немає . Їх із відповідачем сімейне життя не склалося, тому він вирішив розірвати шлюб. Проти примирення категорично заперечує, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам , що мають істотне значення. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив задоволити у повному обсязі. Вказав, що з початку 2018 року із відповідачем разом не проживає , не веде спільного господарства та не підтримує подружніх стосунків , їх сім»я розпалася, тому категорично настоює на розірванні шлюбу, оскільки не бажає та не буле перебувати із нею в шлюбі . Зазначив, що відповідач [PERSON] щодо розірвання шлюбу в органах РАЦС заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату,час та місце судового засідання, до суду не прибула , про причини неявки суд не повідомила . Попередньо у підготовчому судовому засіданні заявлених позовних вимог не визнала, відзиву на позов не подавала. Судом установлено, що сторони : позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 04 квітня 2015 року про що зроблено актовий запис за № 343 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, та 26 квітня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , повторно, видане Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторін дітей немає. З початку 2018 року сторони разом не проживають , не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідачем будь-яких доводів на спростування наведеного до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати в розмірі 704,80 гривень сплаченого судового збору при зверненні із позовною заявою до суду. На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 141, 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved