overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2.53 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, грошові кошти на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому відповідно до договору №SAMDNWFD0070080196200, вказуючи, що спадкове майно належало померлій [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на вказане майно, оскільки втрачені правовстановлюючі документи. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, розміром 1,00 га, надану для ведення особистого селянського господарства, вказуючи, що земельна ділянка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідач [PERSON] про визнання його втратившим право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований, проте з квітня 2014р. не проживає [PERSON], який не знятий з реєстраційного обліку, що перешкоджає позивачці вільно розпоряджатися вказаним будинком, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому понад 6 місяців. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом розміщення в засобах масової інформації оголошення про виклик до суду (газета "Рідне Прибужжя", №5 від 29.01.2015р.). Зі згоди позивача суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з копій Договору купівлі-продажу від 19.11.1991р., технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач у вказаному будинку зареєстрований з 26.01.2004р., проте з квітня 2014року та на час розгляду справи в суді, в будинку не проживає, що підтверджується довідкою Зеленоряської сільської ради Доманівського району №939 від 20.11.2014р., Актом обстеження житлового будинку від 17.11.2014р., поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні підтвердили, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS], не проживає з квітня 2014року. Таким чином, суд вважає, що позивачка надала достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних на те причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати на суму 293,60грн., з них: 243,60грн. - судовий збір, 50 грн. - витрати, пов'язані з публікацією оголошення, що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, у них різні погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння. На протязі останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, примирення між ними не буде, а тому вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Малолітній син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб та малолітнього [PERSON] [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив відносно місця проживання малолітнього сина [PERSON] спільно із матір'ю [PERSON]. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 01.06.2013року, про що свідчить свідоцтво про шлюб І-ИД № 098009 видане Відділом РАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №626. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина син [PERSON], 10.08.2011р.н. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сімї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин, разом не мешкають з вересня 2013 року. У зв'язку з тим, що відповідач мешкає на тимчасово окупованій території за адресою: [ADDRESS], позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Викликалася належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «не підконтрольні». Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. У зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 09 жовтня 2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с. 12). Від даного шлюбу дітей не має. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб носить формальний характер та збережений бути не може. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якої немає. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій позов підтримала та просила його задовольнити повністю, справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином завчасно судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України" , причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд спарви в його відсутність не надходило. За нормою ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 21.05.2014 року між сторонами по справі укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні, про що зроблено відповідний актовий запис № 138. Вiдповiдно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами суперечить iнтересам обох, оскiльки існуючий шлюб носить формальний характер. У такому випадку відновлення сім`ї неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн. при поданні позову про розірвання шлюбу підлягає стягнення на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селі Залужжя по вулиці Вербицького, 102, Яворівського району Львівської області покликаючись на те, що вона є власником житлового будинку за названою адресою. У згаданому житловому будинку є зареєстрований також [PERSON] - відповідач по справі, який фактично не проживає у цьому будинку близько п"ятнадцяти років. Їй самій приходиться оплачувати всі комунальні послуги, в тому числі і за відповідача, який зареєстрований у спірному житлі, але фактично проживає в іншому місці. До суду позивач [PERSON] подала письмову заяву в якій підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі і просить також справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявок суду не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народилася 07 серпня 1977 року в селі Залужжя Яворівського району Львівської області. Судом встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO]. На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2014 року, за [PERSON] визнано право власності на 9/10 частини на житловий будинок №102, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Вербицького в селі Залужжя Яворівського району Львівської області. Також даним рішенням суду, за [PERSON] визнано право власності на 1/10 частину на будинковолодіння №102, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Вербицького в селі Залужжя Яворівського району Львівської області. Як вбачається з Договору дарування від 23 квітня 2015 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар, 1/10 частку житлового будинку №102, що знаходиться в селі Залужжя по вулиці Вербицького Яворівського району Львівської області. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], не зважаючи на те, що свою частку він подарував, надалі є зареєстрований в [INFO]. Акт обстеження за 2015 рік підтверджує факт тривалого непроживання відповідача [PERSON] в житловому будинку №102, по вулиці Вербицького в селі Залужжя Яворівського району Львівської області. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що так як відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації близько п"ятнадцяти років не проживає, до спірного приватного житла позивача він вже не має жодного відношення, тому його слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селі Залужжя по вулиці Вербицького, 102, Яворівського району Львівської області.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 10 вересня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя. Спільне життя між подружжям припинено з лютого 2015 року і на примирення вона не згодна, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є не можливим і суперечать інтересам позивачки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що дала відповідні пояснення та уточнила, що з її боку є подружня зрада з ішим чоловіком та вказує, що ппісля розірвання шлюбу бажає залишити собі дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] не заперечив проти розлучення, про що дав відповідні пояснення в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного управління ючтиції Чернігівської області 10 вересня 2010 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 328 (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області в книзі записів актів громадянського стану про народження 04 січня 2011 року зроблено відповідний запис за № 03 (а. с. 7). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що обоє наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сторони довели в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам з підстав названих позивачкою в судовому засіданні. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачки «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved