Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачка є її рідна донька, яка має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько дітей не встановлений. Відповідач з дітьми мешкає разом з нею за однією адресою. Діти у повній мірі перебувають на повному її утриманні, так як відповідач самоусунулась від їх виховання та утримання, їх життям та здоров'ям не цікавиться взагалі. З 2007 року відповідач зловживає алкоголем та вживає наркотичні засоби. З 2017 року вона перебуває на обліку в КЛПУ «Маріупольський наркологічний диспансер», взагалі ніде не працює. На протязі останнього часу постійно зникає з дому, діти залишаються з нею. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх доньок. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягнути з неї на утримання неповнолітніх доньок аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день та час проведення судового засідання, не з'явилась, тому суд, з урахуванням наявності в матеріалах цивільної справи посвідченої згоди на позбавлення її батьківських прав стосовно її доньок, дійшов висновку, що відповідач визнає позов, і можливо розглянути справу без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого повторно 01 вересня 2015 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 613. Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 30 серпня 2017 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого повторно 01 вересня 2015 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 253. Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 30 серпня 2017 року. Згідно характеристики, наданої завідувачем дошкільного навчального закладу №160, який відвідує неповнолітня [PERSON], [INFO], мати останню приводить до садочка та забирає, але в дуже неохайному вигляді, за її зовнішнім виглядом не слідкує, на зауваження вихователів не реагує. Відповідно до акту №375 про обстеження умов проживання, складеного членами Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради від 19.12.2017, умови проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], задовільні. Відповідно акту обстеження, складеного 29.12.2017 КСН «Новий Східний», матеріально - побутові умови в квартирі [ADDRESS] задовільні. Згідно інформації Центру медико-санітарної допомоги №5 від 12.01.2018 на прийом лікаря діти приходять з бабусею, рекомендації лікаря виконують у повному обсязі. З характеристики позивачки [PERSON] з місця роботи, виданої начальником ЛПЦ-3000 ПрАТ «ММК ім.. Ілліча», остання характеризується позитивно. Згідно заяви засвідченої Службою у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, [PERSON] надала згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно її доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З висновку органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав від 05.02.2018 вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки мати не виховує, не утримує доньок, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні, не піклується про їх стан здоров'я та розвиток, проявляє байдужість до дітей. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76- 78, 81 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Оскільки, відповідач не спілкується із дітьми, не піклується про їх фізичний і розумовий розвиток, не проявляє до них батьківської турботи, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх доньок, так як протягом тривалого часу мала реальну можливість виконувати їх, але відповідних дій не вчиняла, тому з метою захисту прав та інтересів дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], має бути позбавлена батьківських прав відносно неї. При зміні свого ставлення по відношенню до неповнолітніх доньок, відповідач не позбавлена можливості поновити свої батьківські права. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов'язком батьків, і позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, на користь опікуна (піклувальника) або державної установи, куди буде влаштовані малолітні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, підлягає задоволенню, при цьому суд враховує позицію відповідача, яка позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти її позбавлення батьківських прав, що не суперечить закону та не порушує законних прав та свобод інших осіб. Згідно ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь держави підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у сумі 640 гривень.

Outcome: approved