Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до Криничуватської сільської ради про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивуються тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового засідання у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. У судове засідання представник відповідача Криничуватської сільської ради Синяк В. не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового засідання у відсутність представника, заперечення проти позову відсутні, визнає позовні вимоги [PERSON] до Криничуватської сільської ради про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. У судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений, заяви про відкладення судового засідання, проведення у відсутність представника чи про причини неявки не подано. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Згідно ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У справі за заявою прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою судом постановлено судове рішення, яке набрало законної сили в установленому законом порядку. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року визнано спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельну ділянку, площею 5.78 га на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області - відумерлою. Спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] передано у власність територіальної громади в особі Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №19-р від 20 січня 2010 року, відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року, земельну ділянку, площею 8.31 га на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області передано у власність територіальної громади в особі Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Статтею 125, ч.1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підставі розпорядження Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №19-р від 20 січня 2010 року, Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 14 березня 2011 року Криничуватській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ, №109780, про право власності на земельну ділянку площею 5.78 га, розташованої на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року. В задоволенні заяви прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Таким чином, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Абзацом 2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). [PERSON] , як дочка [PERSON] , є першої черги спадкоємцем за законом, так як відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, [PERSON] є першої черги спадкоємцем за законом на спадкове майно матері [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до ст.1217 ЦК України, так як спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, особа вправі бути юридично необізнаною. ' Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року. В задоволенні заяви прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Таким чином, на підставі судового рішення апеляційної інстанції та відповідно до ст.1225 ЦК України, [PERSON] в порядку спадкування за законом набуває право власності на земельну ділянку, яка переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представник відповідача Криничуватської сільської ради Синяк В. подала до суду письмову заяву про відсутність заперечень проти позову, визнає позовні вимоги [PERSON] до Криничуватської сільської ради про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Таким чином встановлено, що [PERSON] , право спадкування за заоном якої було порушено, скористалася конкретним способом захисту свого права та на підставі чого судом проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав шляхом визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним способом поновлення порушених прав у судовому порядку (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15). Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що уразі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1. п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] у справі судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: approved