Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, [INFO] року відповідач народила сина [PERSON], відносно якого [PERSON] є матір'ю одиначкою. Малолітній [PERSON] з 24.11.2016 року перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Вважає, що внаслідок асоціального способу життя відповідач не забезпечує дитині належного догляду та піклування та створює загрозливу ситуацію для її життя та здоров'я. А тому, малолітній [PERSON] був відібраний від матері та направлений у Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки на підставі рішення ВК ЛМР від 24.01.2018 року № 61-1 «Про відібрання малолітньої дитини». На підставі наведеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд, позбавити [PERSON] батьківський прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO], передати малолітнього [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого його влаштування, стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини в ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10002/003 (№ рахунку [NUMBER]). Ухвалою суду від 15 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 18 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву, уточнені позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у заявах. Крім того, суду пояснила, що від часу подання позову, відповідач не намагалася налагодити відносини з сином та за три місяці лише один раз навідалася в будинок дитини. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог покладалась на розсуд суду. Також пояснила, що згідна з тим, що не створювала належних умов для сина, були випадки, що перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Зазначила, що не відвідує сина в будинку дитини, тому що, не хоче його травмувати. Середній дохід на місяць у неї становить 2500-3000 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON]О, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.15, 12-14). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні сина. Із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 13 від 19.01.2018 року, випливає, що [PERSON] [INFO] року народила сина [PERSON] Працівника служби у справах дітей неодноразово відвідували громадянку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з матір'ю проводилась профілактична робота, у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків. Відповідно до інформації від 17.01.2018 № 49/01-09 з Волинської обласної інфекційної лікарні з 30.12.2017 по 04.01.2018 малолітній [PERSON] перебував на лікуванні, 09.01.2018 року [PERSON] був доставлений працівниками поліції в лікувальний заклад у зв'язку з тим, що дитина була хвора та в занедбаному стані. З 09.01.2018 до 19.01.2018 мати жодного разу до дитини не приходила, за адресою проживання відсутня, на телефонні дзвінки не відповідає. Оскільки, матір дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не забезпечує дитині піклування та догляду, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Із рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.01.2018 року № 61-1 «Про відібрання малолітньої дитини» вбачається, що малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано від матері та направлено у Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки (а.с. 10). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом вживалися заходи щодо мирного врегулювання спору, шляхом неодноразового оголошення перерви, щоб відповідач встановила контакт зі своїм малолітнім сином [PERSON], однак за це час, [PERSON] не вчинила будь яких дій для встановлення такого контакту. Також в судовому засіданні, свідок [PERSON] (співмешканець [PERSON]) суду пояснив, що проживає з відповідачем останні три місяці. За цей час, [PERSON] жодного разу не відвідувала сина, хоча не було таких обставин, які б перешкоджали їй у можливості відвідати сина у будинку дитини. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення її батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач працює неофіційно, отримує дохід у розмірі 2500 грн. щомісячно. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі ј частки з усіх видів її заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого на для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 13.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, нарахунок малолітнього [PERSON] в ПАТ «Державний ощадний банк». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 2114,40 грн. (704,80 грн. х три позовні вимоги) судового збору. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved