Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її сина [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В підтвердження своєї заяви посилається на те, що в травні 2006 року син заявниці [PERSON] поїхав на заробітки до РФ. З того часу жодних відомостей від нього не надходило, на звязок він ні з ким не виходив. Заявник є наймачем у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. ЇЇ син також зареєстрований у вказаному приміщенні, проте, фактично з травня 2006 року по даний час в зазначеній квартирі [PERSON] не проживає та не зявляється. Тому заявниця змушена кожного місяця сплачувати додаткові суми комунальних платежів, що нараховуються також і на її сина, тому задоволення вказаної заяви дозволить заявникові зняти з реєстрації в квартирі її сина, де мешкає заявник. В березні донька заявниці [PERSON] з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] звернулась до Київського ВП ГУ НП в Харківській області. Відповідно до висновку від 11.04.2017 року, затвердженого начальником Київського ВП ГУ НП в Харківській області встановлено, що [PERSON] з травня 2006 року на територію України по теперішній час не повертався, та встановити його місце перебування не вдалося, місце мешкання на теперішній час не відоме. Тому заявник змушена звернутись до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Департаменту реєстрації ХМР в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Суд, вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та є матірю [PERSON] Відповідно до висновку від 11.04.2017 року за фактом звернення гр. [PERSON], затвердженого начальником Київського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON], під час розгляду матеріалу була здійснена перевірка по міжвідомчій базі "Шлюз-Аркан", в ході якої встановлено, що гр. [PERSON] з травня 2006 року на територію України по теперішній час не повертався, крім того було здійснено виїзд за останнім місцем мешкання [PERSON], де зі слів мешканців останнього не бачили близько 10 років, та його місце мешкання на теперішній час невідоме. У звязку з чим перевірку було припинено. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс», дільниці №17 від 15.05.2017 року №1385, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона є донькою заявниці, та сестрою [PERSON], та вказала, що останнього вона не бачила з травня 2006 року, їй відомо, що він поїхав на заробітки до РФ, та до України не повертався, на звязок зі своєю родиною не виходить. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. Порядок обчислення зазначеного строку залежить від того, чи можливо встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи. Якщо такий день можна встановити (отримання листа; телефонна розмова; від'їзд з місця постійного або тимчасового проживання тощо), початок перебігу річного строку починається з дня, наступного за днем одержання таких відомостей (ст. 253 ЦК). У випадку можливості встановити місяць одержання останніх відомостей про зниклу особу, річний строк починається з першого числа наступного місяця. Якщо і місяць залишається невідомим, цей строк починає спливати з 1 січня наступного року. Однак, наявність цих обставин є недостатньою для визнання особи безвісно відсутньою. Необхідно також, аби місце перебування особи неможливо було установити за допомогою застосування заходів для встановлення місце знаходження цієї особи зацікавленими особами та державними органами. Згідно ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнання фізичну особу безвісно відсутньою або оголошення її мерлою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставин, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу пропускати її загибель від певного нещасного випадку. Задоволення заяви про визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявникові для зняття його з реєстрації в квартирі, де заявник є наймачем. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved