Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року. Під час спільного проживання у них народився син: [PERSON], [INFO]. Вказує, що син на даний час проживає разом з нею в її матері, оскільки спільно з відповідачем вони тривалий час не проживають. Оскільки сімейні відносини не склалися вони в даний час розривають шлюб у судовому порядку. Зазначає, що відповідач добровільно відмовляється утримувати дитину і самоусувається від виконання свого батьківського обовязку утримувати дитину. Відповідач [PERSON] є працездатним, та може сплачувати аліменти на утримання їх сина, а тому вважає, що з нього слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належно через оголошення на веб- сайті Коломийського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 22 грудня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] і батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с.7-9) . Враховуючи викладене, а також, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов язаний надавати утримання свой неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття, однак беручи до уваги, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, суд вважає, що позов слід задовільнити частково та стягувати на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання позову - 28 лютого 2018 року, а в решті позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved