Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач [PERSON] у підтвердження заявлених вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2000 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 22.12.1998р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 25 відсотків мінімальної зарплати щомісячно, починаючи з 26.03.2000 р. і до її повноліття. На момент призначення аліментів [PERSON] був офіційно працевлаштований, саме тому розмір аліментів був визначений у частці від усіх видів його заробітку. На даний час відповідач вже багато років ніде не працює, підробляє на тимчасових роботах, аліменти платить нерегулярно, у сумі, яка визначається чим самостійно та не відповідає потребам 16-літньої дочки. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Наведене кореспондується зі змістом статті 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Виходячи з того, що відповідач є працездатною особою з нерегулярним та мінливим доходом, джерела надходження якого їй невідомі і який витрачається виключно на його власні потреби, має змогу сплачувати на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти, визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відтак у неї виникла необхідність звернутися до суду. У судовому засідання позивач представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги свого довірителя - [PERSON], пояснила аналогічне, викладеному в позовній заяві, просить їх задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав та суду пояснив, згідно рішення Дрогобицького міського суду Львівської області та виконавчого листа від 06 квітня 2000 року (справа №АЕ-30-2000р.) присуджено стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 25 відсотків мінімальної зарплати щомісячно, починаючи з 26.03.2000 року і до її повноліття. На момент винесення вказаного рішення [PERSON], не був ніде працевлаштований. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області набрало законної сили та не оскаржувалося. [PERSON] регулярно сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] згідно рішення Дрогобицького міського суду Львівської області та виконавчого листа від 06 квітня 2000 року ( справа № АЕ-30-2000 р.) у сумі не менше 25 відсотків мінімальної зарплати щомісячно. Зазначив, що в даній цивільній справі не підлягають застосуванню норми ч.2 ст. 182 СК України, якою визначено мінімальний розмір на одну дитину, адже в абзаці 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З моменту ухвалення первісного рішення суду про призначення аліментів у його довірителя не змінився матеріальний та сімейний стан, ані стан здоровя, а у позивача натомість покращився матеріальний стан, оскільки з моменту винесення рішення заробітна плата та отримання аліментів позивача змінилися в сторону збільшення. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволені заявлених позовних вимог слід відмовити, виходячи з таких підстав: Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд повинен з»ясувати зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Із матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.03.2000 року, з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 25 відсотків мінімальної заробітної плати, щомісячно з моменту подання позову до досягненням дитини повноліття. Згідно копії паспорту серії КЛ 067019 від 26.03.2015р., [PERSON] народилася 22.12.1998 р. Перевіряючи доводи щодо визначення та зміни розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них, а оскільки в судовому засіданні не доведено факту, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, також враховуючи, що з останнього стягуються додаткові витрати на користь позивача [PERSON] на утримання доньки у зв»язку з її навчанням (стягнення проводяться у сумі 3000грн. згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 21.04.2015р.), крім того у відповідача на утриманні перебуває мати похилого віку, суд прийшов до переконання, що аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 25 відсотків мінімальної заробітної плати, щомісячно, призначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 26.03.2000р. на утримання доньки [PERSON], 22.12.1998року народження відповідають інтересам дитини, враховуючи її вік, матеріальні потреби та можливості позивача, а тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки судом взято до уваги той факт, що [PERSON] спроможний платити аліменти на утримання дитини ( з останнього проводяться стягнення згідно виконавчого документа), заборгованість по аліментах відсутня, а відтак судом встановлено наявність у відповідача надавати своїй доньці матеріальну допомогу, визначену рішенням суду. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї, а оскільки у відповідача [PERSON] не змінився матеріальний стан, має на утриманні мати похилого віку, тощо, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів. А тому на підставі наведеного та

Outcome: approved