Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 15 червня 2017 року в суд з цим позовом, та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 25 січня 2005 року виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, за актовим записом №01; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення донькою повноліття. \~Підставою цьому вказувала те, що\~ 25 січня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, за актовим записом №01. Від спільного шлюбу мають дитину: донька [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї та примирення є не можливим. Матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач добровільно не надає, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність та на позові наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши відповідача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 січня 2005 року виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області, за актовим записом №01. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: донька [PERSON], [INFO]. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд приходить до такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 15.06.2017 року. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved