Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2013 року у справі № 139/722/13-ц, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 363 гривні щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач, вказуючи на погіршення матеріального становища у зв'язку з тим, що дочка часто хворіє і на її лікування витрачається майже весь заробіток, а також на утриманні позивача ще знаходиться син [PERSON], [INFO], який є студентом, 29 березня 2018 року заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, попередньо подавши заяву про підтримання позовної вимоги і про розгляд справи за її відсутності (а.с. 28). З урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України та думки відповідача, який не заперечив проти задоволення такої заяви позивача, судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача. Відповідач позов визнав і суду пояснив, що він в даний час не має постійного офіційного працевлаштування, але знаходить можливість заробити гроші на утримання дитини. Так, не дивлячись на рішення суду про визначений твердий розмір аліментів, він за домовленістю з позивачем постійно додатково перераховує на утримання сина ще 200 гривень щомісяця. Заявив, що він має ще одного сина-студента, але здатен сплачувати аліменти на дочку [PERSON] у мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 12 серпня 2013 року, яке набрало чинності 22 серпня 2013 року (а.с. 7), відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 363 гривні щомісячно до досягнення повноліття. Крім того, [PERSON] добровільно сплачує позивачу на доньку ще додатково 200 гривень щомісячно, що він ствердив копіями відповідних квитанцій (а.с. 36). Відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, судовим рішенням аліменти можуть бути присудженні з іншого з батьківу частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець не пов'язує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів. Отже, вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне: У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як ствердив суду відповідач, їх спільна з позивачем дочка в даний час утримується матір'ю - позивачем за цим позовом, та за його участі у розмірі 563 гривні. Сам відповідач визнає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 12 серпня 2013 року (а.с. 7), вочевидь не може задовольнити потреби дитини та забезпечити її належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач в даний час не має офіційного працевлаштування, що він має повнолітнього сина-студента (а.с. 34, 35), а також обставину, що він визнав заявлений розмір аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.Позивач звернулася до суду з цим 29 березня 2018 року, а тому саме з цієї дати аліменти мають бути стягнені іншим способом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved