Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Заявник генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі\~ КНП ТОКПЛ ТОР) Шкробот В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON] , [INFO] , р.н., обґрунтовуючи вимоги достатніми підставами для госпіталізації, передбаченими законом. В судовому засіданні представник КНП ТОКПЛ ТОР Бойчак О.Л., заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] страждає на важкий психічний розлад, що обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби і суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Вказала, що [PERSON] хворіє з дитинства, є інвалідом І групи, раніше лікувалась стаціонарно в відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР, під час госпіталізації у неї виявлено пневмонію, вона страждає на судоми, самостійно лікування не приймає, залишилась без догляду, оскільки її матір, з якою проживає, перебуває на стаціонарному лікуванні з пневмонією, зважаючи на її стан, вона не може надати усвідомленої згоди на лікування в умовах стаціонару. Прокурор висловив думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Представник залученого до участі у справі управління соціальної політики Тернопільської міської ради Бісовська С.Я. пояснила, що [PERSON] не перебуває під опікою та не визнана недієздатною, вважає, що з урахуванням стану здоров`я [PERSON] є доцільним надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. [PERSON] у судовому\~засіданні не заперечила щодо її госпіталізації у психіатричний заклад. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Громадянка [PERSON] , [INFO] поступила на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 31.01.2020 року о 16 год. 00 хв. за направленням лікаря амбулаторно-поліклінічного відділення ТОКПЛ. [PERSON] \~була оглянута\~комісією лікарів\~та за\~наслідками огляду Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на вроджене слабоумство, хронічне психічне захворювання: помірна розумова відсталість з судомним синдромом, супутній діагноз лівобічна пневмонія. Комісія прийшла до висновку, що згідно ст.14 «Закону України про психіатричну допомогу», [PERSON] потребує стаціонарного\~обстеження та\~лікування без\~її усвідомленої\~згоди у\~зв`язку з\~наявністю у\~неї психічного\~розладу,\~внаслідок якого\~неспроможнасамостійно задовольняти основні життєві потреби і суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Стаття 14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Закон України «Про психіатричну допомогу»\~виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Даною статтею встановлено, що при затриманні особи, як душевнохворої повинні бути дотримані вимоги, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Аналізуючи в сукупності вищенаведені пояснення лікаря-психіатра, думку учасників справи, письмові докази, суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що [PERSON] хворіє важким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби і суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, лікування можливе лише в умовах стаціонару, особа вже проходила таке лікування в умовах стаціонару, а тому суд вважає, що заяву слід задовольнити та госпіталізувати [PERSON] без її згоди у примусовому порядку на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved