overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 14.01.2017 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 03 та залишити проживати разом з відповідачем їхнього спільного неповнолітнього сина [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибув, до суду надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, а також позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги визнає повністю та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі " [PERSON] ". Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У підготовчому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.01.2017 року у Тетіївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 03(а.с.5). У сторін є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). У період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 31 грудня 1988 року у відділі ЗАГС Конотопського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 787. Свої вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися, втрачено почуття любові та поваги. Подружніх стосунків не підтримують з грудня 2006 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Він є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Після проходження медичного обстеження для оформлення в будинок-інтернат та згідно висновку лікувально-контрольної комісії він потребує стороннього догляду та допомоги в інтернатній установі загального типу. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, тому і звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі( а.с. 20). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 грудня 1988 року у відділі ЗАГС Конотопського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 787 (а.с.5). Спору про майно у сторін не виникло. Таким чином, суд вважає, що спільне життя та збереження сім'ї неможливі, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи і п.9 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, мотивуючи тим, що 8 серпня 2009 року він зареєстрував з відповідачкою шлюб, який розірваний рішенням Конотопського міськрайонного суду від 13 вересня 2012 року. [INFO] в них народився син [PERSON]. В теперішній час дитина живе разом з ним, відповідачка матеріальної допомоги не надає. Інших стягнень з неї не провадиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі у зв»язку із зайнятістю на роботі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити (а.с.10). Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує, пояснила, що вона згодна сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття Суд, вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивач вказаний батьком, відповідачка- матір»ю (а.с.2). Відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду від 13 вересня 2012 року шлюб сторін розірваний, син [PERSON] залишений проживати з батьком (а.с.4). З довідки, виданої 12.05.2014 КРЕП «Центральний», вбачається, що [PERSON] зареєстрований з сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.3). Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-183 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, з чим згодна сама відповідачка. З відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини було припинено з жовтня 2013, спільне господарство вони не ведуть, а подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] після наданого судом строку на прмирення надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] після наданого строку на примирення в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Оскільки позивач в письмовій не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, однак не з"явилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2008 року Відділом РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві, був повторно зареєстрований шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], про що 02 липня 2008 року зроблено актовий запис № 407. Прізвище після реєстрації шлюбу у чоловіка - [PERSON] , у дружини - [PERSON]. (а.с. 3) Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом двічі надався сторонам строк на примирення, який склав в загальній кількості 6 місяців, однак сторони не примирилися, позивач в письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач після наданого судом строку на приминення взагалі до суду не з"явилася. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сімейне життя подружжя не склалося, сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати дійсним Договір №Н-00119/97 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], укладений 30.09.1997 року між [PERSON], який діяв від себе та від імені неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони і [PERSON] з іншої сторони. При цьому позивач посилається на те, що в теперішній час не може в повній мірі користуватися всіма правами власника, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також надав газету, в якій міститься оголошення про розгляд справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.09.1997 року [PERSON], який діяв від себе та від імені неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 63,90 кв. м., корисною площею 59,70 кв. м., житловою площею 38,00 кв. м. /три кімнати/, що вбачається з Договору №Н-00119/97 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській муніципальній біржі /а.с.3-4/. Умови договору були виконані сторонами повністю, позивач передав відповідачам обумовлену суму грошей, а відповідачі передали, а позивач прийняв зазначену квартиру, де на даний час і зареєстрований позивач [PERSON] З наданого до матеріалів справи договору купівлі-продажу квартири вбачається, що 06.12.1999 року в КП "ОМБТІ" зареєстровано право власності за [PERSON]за № 267-стр.79-кн.338пр. /а.с.4 зв./. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли в 1997 році, в період дії ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач вказав, що їй на праві власності належить житловий будинк № 4 по вул. Дружби в с. Пологи Пологівського району Запорізької області. Відповідачі по справі винаймали даний будинок і з 31.01.2006 року були зареєстровані в даному будинку, але через два роки потому вони покинули даний будинок і стали проживати в іншому місці, але продовжують бути в ньому зареєстрованими. Реєстрація відповідачів в даному будинку шкодить інтересам позивача, так як вони більше ніж шість месяців не проживаєють в будинку позивача у зв'язку з чим вона не може здійснювати весь комплекс цивільно-правових угод відносно даного нерухомого майна. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Позивач надав до суду заяву в якій зазначив, що наполягає на вимогах позову, просить їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачі повторно не з'явились в судове засідання, викликались належним чином, про що свідчить оголошення у газеті "Запорізька правда" № 79-80 від 16.07.2015 року, а тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , підсобної земельної ділянки біля цього будинку, та визнати за собою право власності на ці будинок та земельну ділянку. Як зазначив позивачка у своїй позовній заяві, згідно договору від 13.12.2007 року, укладеного у простій письмовій формі, він придбав у відповідачів житловий будинок [ADDRESS] , та підсобну земельну ділянку біля цього будинку. При цьому вона домовився з представником продавців про купівлю будинку та земельної ділянки, уклав з ним договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну, проте продавці від нотаріального оформлення договору ухилилися. Враховуючи це, позивач й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко В.А. підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, але надали заяви про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що у будинку також зареєстровані відповідачі, які в будинку не проживають понад один рік, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачу в користуванні житлом. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши цивільну справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановив наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.05.1993 року, запис в реєстровій книзі №2 під №188, право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14.02.2020 року № 83 в зазначеному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які не проживають у зазначеному будинку з 2005 та 2003 року відповідно. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат вирішити в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом будинком за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Русіянова, буд. 4. В обґрунтування позову зазначає, що у будинку з 2014 року зареєстровані відповідачі, які в будинку не проживають понад один рік, ніяких прав щодо користування житлом не має, їх подальша реєстрація перешкоджає позивачу в користуванні житлом. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд розглянувши цивільну справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами встановив наступні обставини: Відповідно до свідоцтва на право власності від 04.12.2000 року та витягу про державну реєстрацію ОП ЗМБТІ від 04.12.2000 року право власності на жилий будинок № 4 по вул. Русіянова в м. Вільнянськ в цілому належить позивачу [PERSON]. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок № 4, по вул. Русіянова , в м. Вільнянськ, Запорізької області власником зазначений [PERSON] Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14.05.2018 року встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в зазначеному будинку зареєстровані, але не проживають з 2014 року. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved