Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем її матір'ю - [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] року, за адресою: [ADDRESS] також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на земельну ділянку площею 4,4383 га, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 874, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності серії [NUMBER] від 20.01.2004 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON], особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і заява нею не була подана. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] знає добре, вона її сусідка. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], оскільки спадкодавець хворіла та потребувала стороннього догляду. Підтвердила факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її родичкою. Останні роки перед смертю спадкодавець [PERSON] хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач доглядала за нею. Підтвердила факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,4383 га, що розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 874, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.01.2004 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації № 180/А-2003 від 07 березня 2003 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-08-507, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2010 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,4383 га, що розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 874, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.01.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 52068093 від 26.05.2018 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.1966 року, виданого Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.09.1962 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. В свою чергу відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2010 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом та підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено поясненнями свідків допитаними в судому засіданні, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадковемайноі право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved