Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач вернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 2002 році між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак шлюб було розірвано у 2005 році. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON]. Позивач також зазначила, що батько дитини з 2004 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини не бере, протягом тривалого часу ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим станом на 01.10.2016 року заборгованість по аліментах становить 15159,31 грн. крім того відповідач неодноразово відмовлявся надати письмовий дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, чим порушує права та свободи вільного волевиявлення та пересування, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Ухвалою суду від 05.04.2017 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду на 25.05.2017 року. Відповідачем по справі була отримана вказана ухвала з позовною заявою та доданими до неї документами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39). Проте, в судове засідання 25.05.2017 року відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 12.06.2017 року. В судове засідання відповідач повторно не з'явився та подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неналежним його повідомленням про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 21.06.2017 року. В дане судове засідання відповідач знову не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неналежним його повідомленням про час та місце розгляду справи. Також, зазначив, що не мав можливості прибути у попереднє судове засідання, оскільки перебував за межами міста. Однак, суд вважає, що відповідач не з'являвся в судові засідання без поважних причин, оскільки ним не надано жодного доказу в підтвердження причин поважності неявки в судові засідання викладених у клопотаннях від 12.06.2017 року та 21.06.2017 року, повістки направлені на адресу відповідача повертались за закінченням терміну зберігання, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, вказав про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, а також покази свідків в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 - Розділ ІІІ сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності до ст.164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Згідно п.16 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 8 (а.с. 5). За час перебування у шлюбі сторони мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Відповідно до довідки КП «Гарне місто» Овруцької міської ради № 2238 від 13.03.2017 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає: мати - [PERSON], та діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували намагання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки, піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини підготовку до самостійного життя, забезпечувати дитину матеріально. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 529 від 07.06.2017 року, з якого вбачається, що упродовж тривалого часу [PERSON] участі у вихованні своєї дочки не бере, матеріальної , будь-якої іншої допомоги не надає, за місцем постійного проживання дитини не відвідує, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, відповідно до довідки-розрахунку Корольовського відділу ДВС м. Житомира від 18.10.2016 року № 28/9859, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини складає 15159 грн., у зв'язку з чим, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Факт ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини також підтверджується довідкою відділу освіти Овруцької райдержадміністрації Житомирської області «Навчально-виховний комплекс «Овруцька гімназія Андрія Малишка-загальноосвітня школа І ступеня Овруцького району Житомирської області» № 28 від 09.03.2017 року , відповідно до якої вихованням дитини займається лише мама, а батько не бере участі у вихованні дитини (а.с. 11). Відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Управління державної виконавчої служби від 21.10.2016 року та довідки- розрахунку Корольовського ВДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 28/9859 від 18.10.2016 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 15159,31 грн. (а.с. 12, 13). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що наведені вище обставини підтверджують свідоме ухилення (самоусунення) відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема щодо виховання та піклування про свою дитину. В зв'язку з наведеним суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідачів обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved