Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]О.) з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 13 лютого 2010 року. Від данного шлюбу у них народилися дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні позивача. Натомість, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає. На даний час одна дитина навчається у школі, а друга відвідує ДНЗ, що потребує додаткових фінансових витрат. Позивач сама не в змозі утримувати належним чином малолітніх дітей, оскільки вони ростуть, а разом з цим ростуть і потреби на їх утримання. У звязку з наведеним, позивач і звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. У своїй заяві просила змінити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу). Змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] - 13 лютого 2010 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №39 та підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №141260, виданного повторно 03 серпня 2016 року (а.с.8). Від данного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №172065, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 03 серпня 2010 року (а.с.9) та [PERSON], [INFO], згідно копії Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №273118, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 24 жовтня 2013 року (а.с.10). -2- Згідно Довідки про доходи №40/2483/1 від 03 листопада 2017 року, виданій в тому, що військовослужбовець [PERSON] з січня по жовтень 2017 року отримав дохід у розмірі 61007,30 гривень. Так, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 Сімейного кодексу України та пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, офіційно працевлаштований, а отже, і має матеріальну можливість сплачувати аліменти, суд приходить до висновку щодо задоволення змінених позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved