Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулася 27.12.2016 року в суд з цим позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 26.02.2011\~ року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції,\~ за актовим записом № 151, також просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], уродженця [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення повноліття дітьми, оскільки питання сплати аліментів між ними у добровільному порядку не врегульовано. \~\~\~\~\~\~ \~ Підставою цьому зазначала, що 26.02.2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час якого у них народились діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї є не можливим. Шлюбні відносини між ними припинені в 2014 році, відповідач проживає окремо та від виконання свого батьківського обовязку щодо утримання дітей ухиляється. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Дашкова». В ході розгляду справи позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився без пояснення причин. Заперечень до позову не представив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Тому за згоди позивача справу розглянуто у її відсутність у порядку заочного провадження. Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO], який вони зареєстрували 26.02.2011\~ року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції,\~ за актовим записом № 151. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно цей шлюб слід розірвати. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.\~ При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, на утриманні відповідача не перебувають інші діти або непрацездатні особи, тому з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 27.12.2016 року. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів на дітей негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved