Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.02.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі за № 1368, на Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.03.2015 року та скасувати арешт з майна [PERSON] та заборону на його відчуження, накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії ВП № 52695343 від 04.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.02.2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.03.2015 року в розмірі 32 059,14 гривень на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Позивач має ряд заперечень до нарахованої суми заборгованості за кредитом, розміру нарахованої комісії та терміну направлення вимоги. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 29.02.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 1368, про стягнення 32 059,14 грн. з [PERSON] як заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.03.2015 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Також просить скасувати арешт з його майна та заборону на його відчуження, накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії ВП № 52695343 від 04.10.2016 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що позов не визнає. Вважає, що нотаріусом правомірно було вчинено виконавчий напис, відповідно до вимог законодавства, банк надав нотаріусу усі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, а направлення вимоги боржнику з дотримання 30-тиденного строку з моменту повідомлення останнього про заборгованість законом не передбачено, якщо виконавчий напис не стосується предмету іпотеки. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з?явилась, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, щодо задоволення заяви заперечує. Представник третьої особи виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з?явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи судовою повісткою. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріли справи та наявні докази, суд позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № НАМ9/6183066 та 19.09.2013 року Кредитний договір б/н. 17.03.2015 року між банком та позивачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до умов п. 2.1. генеральної угоди від 17.03.2015 року банк надав позивачу терміновий кредит у розмірі 24770,07 грн. на термін 24 місяці, з 17.03.2015 року по 31.03.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 24770,07 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повертати кредит, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 1239,49 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, та інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.03.2017 року. Відповідно до умов п. 2.8. генеральної угоди від 17.03.2015 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. 29.02.2016 року за заявою відповідача, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1368, відповідно до запропоновано задовольнити вимоги відповідача в розмірі 32059,14 грн., що складаються з: - поточної заборгованості по кредиту у розмірі 22790,42 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 3055,87 грн.; - пені та комісії у розмірі 5469,66 грн.; - штраф у розмірі 743,19 грн.; - сплачені відповідачем кошти у розмірі 1200 грн. за вчинення виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення з 17.03.2015 року по 20.01.2016 року. 21.04.2016 року старшим державним виконавцем Дзержинського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотіловою В.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52695343. 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Дзержинського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотіловою В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 23.05.2017 року старшим державним виконавцем Дзержинського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Молотіловою В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першоїстатті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. З оспорюваного виконавчого напису та матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім цього, як вбачається з виконавчого напису, його вчинено за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.03.2015 року, яку складено з метою створювання сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № НАМ9/6183066 від 19.09.2013 року та Кредитним договором б/н від 19.09.2013 року. Одже генеральна угода про реструктуризацію сама по собі не є кредитним договором та не містить всіх умов вказаних кредитних договорів, наприклад генеральна угода не містить вимог щодо сплати позичальником комісії, її розміру та порядку нарахувань, між тим нотаріусом у виконавчому напису вказану комісію запропоновано стягнути разом з пенею. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Крім того, відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливе за умови обов`язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця на невиконання позичальником цієї вимоги протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення. Як вбачається з матеріалів справи, вимогу про усунення порушень та сплату заборгованості направлено позивачу банком 03.02.2016 року, а виконавчий напис нотаріусом вчинено вже 29.02.2016 року, що свідчить про недотримання останнім 30-денної терміну з дня отримання позивачем як позичальником цієї вимоги. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Крім цього, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення державним виконавчем постанови про арешт майна боржника, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд вважає необхідним скасувати обтяження у вигляді арешту майна боржника, накладеного Постановою державного виконавця Дзержинського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії ВП № 52695343 від 04.10.2016 року року. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1536,80 гривень.

Outcome: approved