Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак з 2000 року відповідач [PERSON] виїхав із квартири, комунальні послуги не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 16.08.2017 року позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення (вх. № 17724). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації відповідача, яка повернулась на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до приписів ч. 5 ст.\~74 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач є наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 429 від 24.01.2017 року КП «Жилкомсервіс» та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 18.04.2017 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON] /а.с. 3, 24/. Зі змісту вказаної довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 429 від 24.01.2017 року КП «Жилкомсервіс» вбачається, що квартира [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Харкова та є не приватизованою. Враховуючи, що вказана квартира на даний час не приватизована, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК). Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Згідно ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З Довідки Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області за № 5571/119/59/01-2017 від 31.07.2017 року, вбачається, що [PERSON], 1969 року народження, із заявами про перешкоджання у проживанні в квартирі за адресою: [ADDRESS], в Немишлянський ВП ГУ НП в Харківській області не звертався /а.с. 69/. Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3» № 510 від 07.07.2017 року [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], з 1998 року по травень 2017 року до поліклініки за медичною допомогою не звертався, викликів лікаря додому не було, медична документація в поліклініці відсутня /а.с. 58/. У судовому засіданні за клопотанням позивача були допитані свідки [PERSON], яка є подругою позивачки, та [PERSON], яка є сусідкою позивачки. Вказані свідки повідомили суду, що [PERSON] близько 15 років в квартирі [ADDRESS] не проживає та долею квартири не цікавиться. При цьому свідки наголосили, що позивач не чинила будь-яких перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад шість місяців. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути суму судового збору з відповідача на користь державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved