Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові посилається на те, що 01.09.2021 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 168 256 гривень. Правовідносин між позичальником та позикодавцем опосередковані укладеним договором позики від 01.09.2021 року. Факт укладення договору між [PERSON] та [PERSON] підтверджується борговою розпискою, власноруч складеною та підписаною відповідачем, оригінал даної розписки наявний у позивача та у разі необхідності буде пред"явлений у судовому засіданні. Пунктом 2 укладеного Договору встановлено, що відповідач зобов"язаний повернути позику 15.10.2021 року. Тим не менш, відповідач, у встановлений договором строк, свого зобов`язання так і не виконав, а неодноразові нагадування позивача з приводу повернення боргу останнім ігнорувались. Просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість за договором позики від 01.09.2021 року в сумі 168 256 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обс`язі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про визнання позовних вимог. Згідно ст.200 ЦПК України встановлено, що у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до розпискою від 01.09.2021 року, встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 168, 256 гривень, що становить 6 400 доларів США та зобовязався повернути до 15.10.2021 року (а.с.10). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позикодавець з своєї сторони виконав всі умови договору, надав позичальнику грошові кошти, а тому має право вимагати їх повернення.

Outcome: approved