Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з заявою, про скасування щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Заяву мотивує тим, що рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області від 26.12.2005 року у справі № 2/3852/2005р. з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.11.2005 року до досягнення дитиною повноліття. Шосткинським міськрайсудом Сумської області було 26.12.2005 року видано виконавчий лист № 2-3852/2005р., який направлено стягувачем [PERSON] на виконання до відповідача - Шосткинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області. Він своєчасно не сплачував аліменти і врезультаті цього утворилася велика заборгованість внаслідок чого йому тимчасово заборонено виїзд за межі України. Так як він працює в Росії, то це має для нього суттєве значення. На сьогоднішній день він сплатив всю заборгованість за аліментами і просить суд скасувати раніше встановлене щодо нього обмеження повязане з несплатою аліментів. В судове засіданні позивач не зявилася, але надав суду заяву в який зазначив, що позов підтримує та справу просить слухати без його участі. Відповідач, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просять справу розглядати без їх участі, покладаються на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2016 року за цивільною справою № 589/278/16-ц [PERSON] тимчасово обмежений у праві виїзду з території України у звязку з несплатою аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], які зареєстровані в [INFO], б. 36 кв.19. Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з п.2 ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Відповідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Згідно довідки ВДВС (а.с.13) у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Згідно копії заяви стягувача [PERSON] (а.с.17) вбачається, що вона ніяких притензій, по сплаті аліментів, до позивача не має. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що зобовязання зі сплати аліментів на сьогоднішній день позивач [PERSON] виконує в повному обсязі, та заборгованість з їх сплати - відсутня, а тому підстави для обмеження у виїзді за кордон позивача на даний час відсутні, а тому наявні підстави для скасування тимчасового обмеження відносно заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved