Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 23.03.2001 по день смерті [INFO] . [PERSON] мешкає та зареєстрована за зазначеною адресою з 23.03.2001 по теперішній час, [PERSON] мешкає та зареєстрована за зазначеною адресою з 29.03.2016 по теперішній час. Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] , інша Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Мелітопольського районного суду від 05.12.1983 року, справа № 2-750/1983, яке зареєстровано в Семенівській сільській раді 03.01.1984 року, однак право власності на зазначений житловий будинок за [PERSON] не зареєстровано. Рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради № 69 від 17.08.2017 надано адресу фактичного місця розташування житлового будинку, який належить по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за зазначеною адресою була зареєстрована з 03.01.1984 року по день смерті [INFO] . [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв спадщину за фактом сумісного проживання та реєстрації з померлою на час відкриття спадщини. Крім того, [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті батька та після, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований у спадковому будинку. Кожен рік робив поточні та капітальні ремонти будинку, обробляв город, сад, користувався та розпорядився особистими речами померлого, тобто вступив в управління спадковим майном. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились. [PERSON] , який помер [INFO] , будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків, прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак під час життя не встиг оформити спадщину у встановленому законом порядку. 26 червня 2019 року [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , звернулась до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові зазначено, що підстав для видачі їй свідоцтва про право на спадщину немає у зв`язку з тим, що документів, які б підтверджували право на спадщину після померлого [INFO] чоловіка та батька [PERSON] - [PERSON] на нерухомість не представила, також відповідно до довідки виданої КП «ММБТІ» від 31.08.2017 року № 2780, право власності на нерухомість не зареєстроване. Окрім того, як вбачається з матеріалів наданих спадкоємицею, вказаний житловий будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син [PERSON] , за фактом сумісного проживання та реєстрації з померлою на час відкриття спадщини, а факт прийняття спадщини після [PERSON] його сином [PERSON] відсутній. Отже, іншим чином [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не можуть оформити спадщину і тому за захистом своїх порушених прав вони вимушені звернутись до суду. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Позивачі у судове засідання не з`явились, від [PERSON] , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача Семенівської сільської ради - Єрмоленка А.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, просять вирішити питання на розсуд суду, не заперечують проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18/. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.1976 року, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій під 39, [PERSON] продав, а [PERSON] купив належний [PERSON] на праві особистої власності будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] а.с.25/. Відповідно до копії з виписки з рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 05.12.1983 року, справа № 2-750/1983р., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в с. Тамбовка Мелітопольського району Запорізької області і виділено їй в натурі кімнати №№ 1-6, 1-7, 1-8 і Ѕ частина 1-9, зобов`язавши її за власний рахунок виконати пристрій виходу в кімнаті № 1-8 у вікно, з пристроєм тамбура, зробити вхід з кімнати № 1-9 в кімнату № 1-8. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в с. Тамбовка Мелітопольського району Запорізької області і виділено йому в натурі кімнати №№ 1-1, 1-3, 1-4, 1-5 і Ѕ частина 1-9, сарай Б, вбиральню, свердловину, зобов`язавши відповідача за власний рахунок виконати перегородку в кімнаті № 1-9, розділивши кімнату навпіл, заклавши двері з кімнати № 1-1 в кімнату № 1-8, стягнуто з відповідача на користь позивачки 120,00 руб. - різницю за частки в будинку. Рішення набрало законної сили 15.12.1983 року. Зазначене рішення суду зареєстровано Семенівською сільською радою 03.01.1984 року в господарській книзі а.с. № 7./а.с.13/. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 69 від 17.08.2017 про надання адреси фактичного розташування житлового будинку за зверненням [PERSON] , спадкоємиці після померлого [INFO] , чоловіка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.1976, помилково записаний за № 1, а в рішенні Мелітопольського районного суду Запорізької області відвід 05.12.1983 року, зазначений житловий будинок прописано без номеру. Рішенням сесії Семенівської сільської ради від 08.04.1999 року № 06 «Про затвердження списків та власників житла» було затверджено списки житлового фонду та його власників на території Семенівської сільської ради. Зазначеному вище житловому будинку, який належить по одній другій частині кожному, [PERSON] та [PERSON] (батьки померлого [INFO] [PERSON] ) в [ADDRESS] було присвоєно номер 181. До теперішнього часу адреса цього житлового будинку не змінювалась. Вирішено надати адресу фактичного місця розташування житловому будинку, який належить по одній другій частині кожному, [PERSON] та [PERSON] , розташованого в [ADDRESS] .с.9/. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.06.2019 /а.с.10/. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.06.2019 /а.с.11/. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно. Постановою державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори у Запорізькій області Володіної О.С. було відмовлено в оформленні спадщини на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка та батька [PERSON] - [PERSON] /а.с.12/. Згідно інформації КП «ММБТІ» від 31.08.2017 № 2780, станом на 01.01.2013, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. До інвентарної справи КП «ММБТІ» залучені рішення виконавчого комітету Мелітопольської районної Ради народних депутатів від 20.08.1987 за № 289 та від 08.04.1999 № 06 «Про реєстрацію жилищного фонду та затвердження списків власників житла», відповідно яких було вирішено оформити право власності на вказаний вище житловий будинок за фізичною особою [PERSON] , але власник на реєстрацію права власності зазначеного вище житлового будинку до КП «ММБТІ» не звертався, право власності станом на 01.01.2013 не зареєстровано /а.с.20/. Згідно інформації Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 21.06.2019 № 0942 про надання відомостей реєстрації місця проживання та інших персональних даних, що містяться в картотеці реєстраційного обліку: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.03.2001 року та по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.03.2016 року та по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.03.2001 року та по час смерті; [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.01.1984 року та по час смерті; [PERSON] , [INFO] , на час смерті не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (вибув 18.05.1990 року до с. Терпіння); [PERSON] дійсно після смерті [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном та розпорядився особистими речами померлої /а.с.19/. В ході судового розгляду було встановлено, що дійсно [PERSON] , [INFO] , по день смерті [INFO] , був зареєстрований з 23.03.2001 та проживав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно після смерті своїх батьків - матері [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , фактично вступив в управління спадковим майном, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та розпорядився особистими речами померлої. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року). Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства, що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] . померли до [INFO] , відповідно спадкування здійснюється за правилами ЦК УРСР 1963 року, отже спадщину після їх смерті фактично прийняв їх син, [PERSON] , хоча й не оформив це в установленому законом порядку. Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, позивачі не мають можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки в них відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на зазначене майно у зв`язку з тим, що він при житті не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на вказаний житловий будинок, хоч і прийняв спадщину після померлих батьків. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved