Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Свій позов мотивує тим, що згідно рішення Лубенського міськрайонного суду (виконавчий лист № 2-2202/2009 від 14.12.2009 року) з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів. Станом на 01.05.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 49 682 грн 74 коп. В зв'язку з порушенням строків сплати аліментів позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 49 682 грн 74 коп. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзив до суду не надав. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на виконанні ЛМУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2202/2009 від 14.12.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 20.11.2009 року і до повноліття дітей. Станом на 01.05.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 49 682 грн 74 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано суду доказів існування обставин, які б перешкоджали відповідачу вчасно сплачувати аліменти. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Судом здійснено перевірку розрахунку позивача (а.с.7) та встановлено, що він здійснений з арифметичними помилками. Позивачем взято неправильну базу для нарахування пені, неправильно визначено строк нарахування, а тому позивач дійшов помилкового висновку, що заборгованість по пені складає 211 876 грн 47 коп. Остаточно позивач просить стягнути пеню в межах 100 % заборгованості - 49 682 грн 74 коп. Здійснивши розрахунок пені відповідно до роз'яснень, викладених в постанові ВС від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц (по кожному місяцю, в якому виникла заборгованість, за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості), суд дійшов висновку, що її розмір складає 49 682 грн 74 коп. Вказана сума заборгованості повністю відповідає сумі пені, яку заявив позивач, а тому незважаючи на неправильний розрахунок, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved