Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з 29 серпня 2014 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, в період шлюбу у них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Однією з основних підстав для розірвання шлюбу стало те, що з 27.11.2015 року вони фактично припинили сімейні відносини та почали проживати окремо один від одного. Також йому стало відомо, зі слів відповідачки, що вона з літа 2016 року фактично утворила нову сім'ю та стала підтримувати сімейні стосунки без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, при тому, що шлюб між ними ще не був розірваний. [INFO] року, вже після розірвання шлюбу, у колишньої дружини народилась дитина - донька [PERSON]. Однак, оскільки на час народження дитини та до розірвання шлюбу минуло менше 10 місяців, то у відповідності до положень ч.2 ст.122 СК України, батьком дитини в актовому записі про народження було зазначено його, прізвище дитини зазначено - [PERSON], по батькові - Денисівна. Таким чином, незалежно від волі та бажання його записано батьком дитини, хоча він таким не являється, а тому просить виключити запис про нього як батька дитини - [PERSON],[INFO] з актового запису про народження дитини за № 41, зробленого в книзі реєстрації народжень Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. Ухвалою від 06.11.2018 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 28.11.2018 року. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. Позивач - [PERSON], у підготовче судове засідання не з'явився, своєю заявою просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач - [PERSON], у підготовче судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, так як позивач фактично не являється батьком дитини. Третя особа - Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у підготовче судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялися, належним чином, причини неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань, сторони не заявляли. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В свою чергу, ч.3 ст. 200 ЦПК України регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом ст. 13 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.122 Сімейного кодексу України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Стаття 136 СК України регламентує, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини 1 статті 123 СК України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно Пленуму Верховного Суду України в п.11 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Як вбачається з п.п. 1.1, 2.13.1, 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON], [INFO], її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). У відповідності до ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Той факт, що між позивачем та [PERSON], 22.05.2017 року відсутнє кровне споріднення, визнала відповідач [PERSON], у поданій заяві. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved