Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

ПАТ «Перший Українськи міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованості за кредитним договором в сумі 574 872,81 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір №НД-147 від 21.12.2007 року, згідно якого, останній отримав кредит на цільове призначення у сумі 319 000,00 грн., зі сплатою процентів та зобов'язаний був повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки які визначені кредитним договором. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 05.03.2014 року у загальній сумі 574 872,81 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Заочним рішенням від 09.12.2014 року вказані позовні вимоги було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість у сумі 574 872,81 грн. та судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Ухвалою суду від 27.06.2017 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано та призначено до судового розгляду Відповідач подав до суду зустрічний позов до позивача, в якому просить визнати дії ПАТ «ПУМБ» та приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А., які пов'язані з видачою виконавчого напису № 3360 від 01.03.2017 року - неправомірними; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3360 від 01.03.2017 року приватного нотаріусу Київського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича на підставі заяви ПАТ ПУМБ. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, згідно з якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, п.1 якого зазначено, що нотаріально посвідчені Договори, які передбачають сплату грошових коштів, передачу або повернення майна , а так само право звернення стягнення на заставлене майно. Для отримання нотаріального напису подаються: нотаріально засвідчені Договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюється прострочення виконання зобов'язань. Безперечний обов'язок - це обов'язок, який визначається боржником і кредитором, і про суму якого не сперечаються. Тільки за відсутністю заперечень боржника, а це може бути його письмове підтвердження, або особисту угоду з сумою боргу, вимоги кредитора є безперечною. На адресу [PERSON] ні з боку нотаріуса, ні з боку Банку не направлялися ніяких документів, що свідчать про звернення до нотаріуса з проханням здійснити нотаріальні дії. З вищезазначеного випливає, що в обов'язки нотаріуса входить перевірка безспірності вимог боргу після надання стягувачем (документів, які встановлюють прострочення зобов'язання. У разі якщо є заперечення боржника, нотаріус зобов'язаний перевірити його аргументи на предмет безспірності. За відсутністю відомостей, що підтверджують безспірність вимог, нотаріус зобов'язаний був у вчиненні виконавчого напису відмовити. Представник позивача-відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ Перший Українськи міжнародний банк до [PERSON] Про стягнення боргу за кредитним договором .підтримала у повному обсязі,просила задовольнити . У задоволенні вимог [PERSON] до ПАТ «Перший Український Міжнародний\~Банк» і частого нотаріуса Київського міського нотаріального округа Чудовського Володимира\~Анатолійовича Про визнання дій неправомірними просила відмовити . Представник відповідача -позивача Топчийов Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ Перший Українськи міжнародний банк до [PERSON] Про стягнення боргу за кредитним договором не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності. Позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Перший Український Міжнародний\~Банк» і частого нотаріуса Київського міського нотаріального округа Чудовського Володимира\~Анатолійовича Про визнання дій неправомірними просив задовольнити . Суд , дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення представника позивача - відповідача , представника відповідача - позивоча , встановив наступне. Згідно з кредитним договором №НД-147 від 21.12.2007 року (а.с.10-11) відповідач отримав кредит в розмірі 319000,00 грн. для цільового призначення та йому роз'ясненні умови погашення кредиту та наданий графік погашення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.5-7) борг відповідача перед позивачем станом на 05.03.2014 року становить - 574872,81 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 305708,18 грн., заборгованості за несплачені відсотки в розмірі 269 164,63 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що позичальник повинен був сплачувати кредит щомісяця до 21 числа наступного місяця в розмірах встановлених у Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.12-13), а відсотки за користування кредитом - щомісяця у термін з до 20 числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13 від 06.11.2013 року. Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зі змісту кредитного договору № НД-147 від 21.12.2007 року не вбачається положень, які б свідчили про домовленість сторін про збільшення позовної давності. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 21 числа кожного місяця, а відсотків - кожного місяця до 20 числа (включно), наступного за місяцем нарахування відсотків, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду 01.04.2014 року, то з урахуванням загальної позовної давності (3 роки), яку в судовому засіданні просив застосувати відповідач до вимог позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за період з 01.04.2011 року, а саме з відповідача підлягає стягненню: частина кредиту в розмірі 225 958,10 гривень (а.с.7), відсотки в розмірі 192 853,63 гривні (а.с.5-7).,а всього 418 811,73 гривень. В решті позовних вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Щодо зустрічних позовних вимог відповідача, суд зазначає наступне. Згідно ст.87, ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" № 3425-12 від 02.09.1993 року, п.п.1,3 частини 283 Інструкції про порядок виконання нотаріальних дій нотаріусами України (№20/5 від 03.03.2004 року), для стягнення грошових сум або стягнення від боржника майна нотаріусами вчиняються виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік цих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. нотаріус робить виконавчий напис, якщо надані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-х років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більш 1 року. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, згідно з якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, п.1 якого зазначено, що нотаріально посвідчені Договори, які передбачають сплату грошових коштів, передачу або повернення майна , а так само право звернення стягнення на заставлене майно. Для отримання нотаріального напису подаються: нотаріально засвідчені Договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюється прострочення виконання зобов'язань. Безперечний обов'язок - це обов'язок, який визначається боржником і кредитором, і про суму якого не сперечаються. Тільки за відсутністю заперечень боржника, а це може бути його письмове підтвердження, або особисту угоду з сумою боргу, вимоги кредитора є безперечною. На адресу [PERSON] ні з боку нотаріуса, ні з боку Банку не направлялися ніяких документів, що свідчать про звернення до нотаріуса з проханням здійснити нотаріальні дії. З вищезазначеного випливає, що в обов'язки нотаріуса входить перевірка безспірності вимог боргу після надання стягувачем документів, які встановлюють прострочення зобов'язання. У разі якщо є заперечення боржника, нотаріус зобов'язаний перевірити його аргументи на предмет безспірності. За відсутністю відомостей, що підтверджують безспірність вимог, нотаріус зобов'язаний був у вчиненні виконавчого напису відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічний позов відповідача підлягає задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючитсь ст .ст.260,261 ЦПК України

Outcome: approved