Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2016 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме кв. [ADDRESS] . Спадкоємницею другої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач, його рідна сестра. Інші спадкоємці , які б мали право на спадкування за законом, відсутні. Раптова смерть брата стала для позивача тяжким моральним потрясінням, вона постійно нервувала, в неї піднявся тиск та значно погіршився стан здоров`я та самопочуття. 05.01.2014 року позивач невдало впала, пошкодивши ногу, та потрапила до лікарні, де був поставлений діагноз закритий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. На стаціонарному лікуванні позивач перебувала з 05.01.2014 року до 05.02.2014 року та ще 2 місяці після виписки лежала в гіпсі, не маючи можливості навіть встати на ногу. Коли стан позивачки поліпшився, вона звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата, проте нотаріус в усному порядку роз`яснив їй, що вона пропустила встановлений законодавством строк про прийняття спадщини та їй необхідно зібрати всі документи та звернутися до суду. Зібравши всі документи для звернення до суду з позовною заявою про поновлення строків для подання заяви про прийняття спадщини, позивач ще раз звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право власності в порядку спадкування або письмову відмову в його видачі. 19.04.2016 року нотаріусом повідомлено про те, що у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування відмовлено, оскільки її брат 10.10.2013 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О., яким кв. [ADDRESS] , розташовану [ADDRESS] , заповів його знайомій [PERSON] [PERSON] вважає, що зазначений заповіт є недійсним, оскільки в момент складання заповіту та його посвідчення в лікарні нотаріусом, її брат [PERSON] за станом здоров`я не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; при складанні та посвідчені заповіту не було додержано вимоги законодавства, зокрема ст.ст.1257, 1248 ЦК України; через хворобу та як наслідок поганий зір, знаходячись у лікарні після інсульту, [PERSON] не міг власноручно написати заповіт або прочитати заповіт, складений нотаріусом на його прохання. Проте, всупереч вимогам законодавства, заповіт був складений без приступності свідків та вголос не зачитувався. Зазначені обставини свідчать про недійсність оскаржувального заповіту. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 10.10.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О.; визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю 1 місяць з дня набрання рішення законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.08.2017 року призначено за справою посмертну судово-психіатричну експертизу та провадження за справою зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 28.03.2019 року поновлено провадження за справою. Ухвалою суду від 14.01.2020 року , постановленою протокольно, з врахуванням позиції сторін визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні зі стадіїї судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.Зазначили, що заповіт посвідчений з порушенням вимог щодо його форми та не відповідав внутрішній волі заповідача. Причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки за станом здоровя позивач не могла реалізувати свої спадкові права. Крім того, про існування вказаного заповіту позивачу стало відомо тільки 19.04.2016 року. Одночасне звернення з позовом про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для прийняття спадщини є доцільним, оскільки у випадку визначення додаткового строку позивачка позбавлена можливості на реалізацію свого права на спадкування, оскільки є заповіт та тільки у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом можуть реалізувати свої спадкові справа. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Зазначили, що права позивача не порушені, оскільки вона з заявою про прийняття спадщини не зверталася, та об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для [PERSON] на вчинення дій для прийняття спадщини після смерті брата не встановлено. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Також вважали, що висновок експерта є недопустимим доказом (одержаний з порушенням встановленого законом порядку), оскільки він складений недержавною установою в порушення вимог Закону України «Про судову експертизу». Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ведмідська М.О. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. Представник третьої особи - Третьої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є братом позивачки [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження [PERSON] №265, зробленого 17.01.1954 року, актовим записом про народження [PERSON] №105, зробленого 02.03.1949 року, актовим записом про одруження [PERSON] №1018, зробленого 05.07.1969 року, довідкою про укладення шлюбу матері позивача та спадкодавця №79 від 03.03.2016 року. Згідно актового запису про смерть №433, зробленого 15.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до листа КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР від 17.06.2016 року №2330 станом на 31.12.2012 року, та згідно матеріалів інвентарної справи власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно листа КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради від 04.05.2016 №609/01-10 повідомлено, що 30.09.2013 року о 12-09 год. на єдиний телефонний номер екстреної медичної допомоги «103» надійшов виклик до [PERSON] з приводу: «Інсульт». Бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги викликали сусіди. Після медичного огляду хворому встановлено попередній діагноз: «Церебральний атеросклероз. Гостре порушення мозкового кровообігу. Лівобічна геміплегія. Симптоматична артеріальна гіпертензія. Алкогольне сп`яніння». Згідно листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» від 28.04.2016 року №498/2-6 повідомлено, що після госпіталізаціїї 30.09.2013 року [PERSON] до відділення анестезіології та інтенсивної терапії з попереднім діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу, 02.10.2013 року він був переведений до Міського інсультного центру з діагнозом гіпертонічна хвороба III ст., дисциркуляторна енцефалопатія III ст, ішемічний інсульт 30.09.2013 року в басейні правої середньо-мозкової артерії з лівостороньою геміплегією, порушенням рухливих функцій лівих кінцівок у значному ступені. Стан пацієнта був тяжким з моменту госпіталізації та прогресивно погіршувався протягом всього перебування у стаціонарі. 10.10.2013 року стан хворого стабільно важкий, знаходився у свідомості - оглушення, по шкалі [PERSON] 14-15 б. Смерть [PERSON] [INFO] наступила в результаті набряку головного мозку, ішемічного інсульту в басейні правої середньо-мозкової артерії на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ст. Згідно листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» від 24.06.2016 року №749/2-6 повідомлено, що 10.10.2013 року у хворого [PERSON] відмічалося порушення рухових функцій у лівих кінцівках, порушення свідомості до ступеня оглушення, ШГ-14 б. Порушення зору перевірено не було, тому що окулістом хворий не оглядався. 10.10.2013 року хворий оглядався лікарем [PERSON] та черговим невропатологом, тому що стан хворого був тяжким і він знаходився під наглядом лікарів цілодобово. [PERSON] отримував судинну, протинабрякову, антибактеріальну, метаболічну терапію, яка на поведінку, психічну сфери та свідомість не впливала. З матеріалів спадкової справи №169/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою, вбачається, з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , 15.04.2014 року зверталася [PERSON] . Згідно копії заповіту від 10.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О. з виїздом до лікарні до заповідача [PERSON] у звязку з його хворобою з 11 години до 12 години, [PERSON] на випадок своєї смерті квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] . Зазначений примірник заповіту для відкриття спадкової справи Третьою Херсонською нотаріальною конторою наданий [PERSON] . В графі підпис оспорюваного заповіту, де заповідач перед своїм підписом на заповіті повинен зазначити «Заповіт прочитано вголос і власноручно підписано» відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, запис заповідача є незрозумілим та підписано « [PERSON] » (а.с.69), також зазначено, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і врасноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Листом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 19.04.2016 року [PERSON] у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування відмовлено, оскільки її брат 10.10.2013 року склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О., яким квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] . З копії другого примірника оспорюваного заповіту, який наданий приватним нотаріусом Відмідською М.О. (а.с.122), в графі підпис оспорюваного заповіту, де заповідач перед своїм підписом на заповіті повинен зазначити «Заповіт прочитано вголос і власноручно підписано», зазначено нерозбірливий текст та нерозбірливий підпис. З пояснень свідка [PERSON] вбачається,що відвідувала [PERSON] у лікарні 2-3 жовтня 2013 року, хворий присутніх не взнав, мова його була нерозбірлива, щось шептав, а 10.10.2013 року стан здоров`я хворого був такий, що він не відповідав на запитання, лежав, мовчав, на запит чи взнає, мовчав, видавав якісь звуки. За станом здоров`я не тільки читати, але й взнати її був не здатен. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 06.10.2013 року при відвідуванні хворого разом з [PERSON] він взнав сестру, намагався щось сказати, на запитання відповідав «да, ні». Відвідувала його 09.10.2013 року вдень, хворий спав, тяжко дихав. 10.10.2013 року був у масці. Обличчя опухле, намагалися його розбуркати, він навіть не зрозумів хто перед ним стоїть, знову закрив глаза, заснув, був на штучному годуванні. Зазначені показання свідків підтверджуються медичною документацією щодо стану здоров`я [PERSON] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №110 від 07.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , на момент укладання ним заповіту 10.10.2013 року перебував у стані порушення (виключення) свідомості оглушені та за своїм психічним станом він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. У [PERSON] на момент укладення заповіту 10.10.2013 року були наявні виражені порушення психічних процесів, порушення психічного стану, які виключали його здатність розуміти фактичний характер своїх дій, керувати ними. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті\~\~16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Виходячи зі змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частинами першою, другою статті 1257\~ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст. 1261-1265 ЦК України, а саме почергово спадкоємці за законом. Тобто, у разі наявності заповіту, складеного спадкодавцем, спадкування відбувається за заповітом, спадкоємці за законом, не залежно від черги спадкування усуваються. Однією з підстав відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину було те, що був складений заповіт на ім`я [PERSON] , а отже спадкування має відбуватись на підставі заповіту, а відтак, спадкоємці за законом до спадкування не закликаються. Отже, позивачка позбавлена можливості на реалізацію свого права на спадкування у випадку продовження строків для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року, справа №6-2981 цс 15, невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Тому, до компетенції суду входить усунення перешкод у здійсненні невизнаного права. Тобто, невизнання цивільного права особи іншою особою підлягає захисту у суді навіть на майбутнє незважаючи на те, що на день розгляду справи спору щодо цього права ще не існує. Наявність спірного заповіту порушує передбачені законодавством права позивачки на спадкування. При визначенні додаткового строку на прийняття спадщини, позивачка буде позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, оскільки є заповіт та у результаті визнання заповіту недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені. З цих підстав суд вважає безпідставним доводи сторони відповідача, про те, що оспорюваним заповітом інтереси позивача не порушені та вона не має права на оспорювання заповіту. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. З виписного епікрізу від 05.04.2014 року вбачається, що [PERSON] з 05.01.2014 року по 05.02.2014 року перебувала на лікуванні у травматологічному відділені КУ "Міська клінічна лікарня ім.Тропіних" у м.Херсоні у зв`язку з переломом лівої ноги, їй була проведена хірургічна операція, після виписку їй було рекомендовано продовження лікування у полікліниці за місцем проживання, ходьба на милицях, імобілізація 7-9 тижнів (фіксація, знерухомленням ноги), а після зняття гіпса курс ЛФК. Суд вважає, що позивачем пропущено 6-місячний строк для прийняття спадщини з поважних причин за станом здоров`я, оскільки вона перебувала протягом місяця у лікарні з переломом ноги та після виписки з лікарні була обмежена у русі, потребувала відновлення свого здоровя відповідно до рекомендації лікарів, що підтверджує наявність об`єктивних, істотних труднощів для [PERSON] на вчинення дій для прийняття спадщини після смерті брата. А тому її вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги щодо визнання заповіту недійсним суд також вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як на час посвідчення заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У [PERSON] на момент укладення заповіту 10.10.2013 року були наявні виражені порушення психічних процесів, порушення психічного стану, які виключали його здатність розуміти фактичний характер своїх дій, керувати ними. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] , перебуваючи у лікарні, був у свідомості, просив привезти нотаріуса, бажав усе своє майно залишити [PERSON] , суд не приймає до уваги, так як їх показання спростовуються медичною документацією щодо стану здоров`я [PERSON] під час перебування у лікарні та висновком експертизи. Доводи сторони відповідача про те, що висновок експертизи є недопустимим доказом, суд до уваги не приймає, оскільки проведення експертизи було здійснено відповідно до вимог законодавства, до скасування 17.07.2019 року наказу МОЗ України від 29.06.2017 року №722, яким було затверджено перелік установ, в яких проводяться судово-психіатричні експертизи.

Outcome: approved