Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завданих збитків в порядку регресу у сумі 50 217,70 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з виплатою на користь потерпілого у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, страхового відшкодування в розмірі 49 397,70 грн., Позивач набув права регресної вимоги до Відповідача щодо виплати здійсненого страхового відшкодування, а також додаткових витрат на збір документів та визначення розміру матеріальної шкоди. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представником Відповідача [PERSON] , подано до суду Відзив на позов, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість звіту про оцінку вартості (розміру) збитків в частині, в тому числі, незастосування коефіцієнту фізичного зносу, а, відтак, неправильність визначення вартості завданих автомобілю потерпілого збитків. Представником Позивача також на адресу суду направлено Відповідь на відзив. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2019 року у справі №344/1287/19, яка набрала законної сили 25.02.2019 року, [PERSON] , 15.01.2019 року, о 08 год. 15 хв., в с.Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, провулок Гайдея, 2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП\~ транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 "Б", 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2019 року у справі №344/1287/19, яка набрала законної сили 25.02.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу марки ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] , застраховано не було. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України\~ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно з п.п. (а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно Звіту №87 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Висновок про вартість від 28.03.2019 року (а.с.24-42) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , складає 57 275,45 грн. На підставі заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування від 18.03.2019\~ року (а.с.22) Позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 49 397,70 грн. власнику транспортного засобу Опель Астра, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення № 937431 від 22.04.2019 року (а.с.45). Крім того, Позивачем понесено витрати на організацію та складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків, повідомлення телеграфом в сумі 820,00 грн. (а.с.46-47). Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, Позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до Відповідача. Доказів існування передбачених пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за завдану шкоду Суду не надано і таких обставин з матеріалів справ не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина Відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою суду від 13 лютого 2019 року у справі №344/1287/19, Суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 49 397,70 грн. та додаткові витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріального збитку у 820,00 грн., а всього 50 217,70 грн. Щодо посилання представника Відповідача у Відзиві на позов на невірність та необґрунтованість визначеного Позивачем у відповідному звіті розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу потерпілого, неврахування коефіцієнту фізичного зносу при такому експертному дослідженні, Суд звертає увагу на те, що належних доказів на спростування такого розміру матеріального збитку стороною Відповідача не надано, як і не надано інших доказів щодо визначення розміру матеріального збитку. Заяв про призначення в даній справі експертизи щодо розміру матеріального збитку Відповідачем не заявлялось, а тому відповідні покликання у відзиві є припущеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з Відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved