Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Лікар-психіатр 2-А відділення КП «ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева Полтавської обласної ради» Максименко О.С. 11 травня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що до КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева ПОР» 10 травня 2019 року о 15 год. 15 хв. був госпіталізований за направленням лікаря-психіатра КП «ПОНД ПОР» [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: шизофренія, загострення». Також лікар вказував, що в приймальному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева ПОР» під час огляду черговим лікарем [PERSON] [PERSON] не дав усвідомленої згоди на лікування. В своїй заяві лікар просив суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2019 року відкрито провадження в даній спар та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 13 травня 2019 року. В судовому засіданні лікар повністю підтримав вимоги заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Суд, заслухавши лікаря, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що до КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева ПОР» 10 травня 2019 року о 15 год. 15 хв. був госпіталізований за направленням лікаря-психіатра КП «ПОНД ПОР» [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: шизофренія, загострення». В приймальному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева ПОР» під час огляду черговим лікарем [PERSON] знаходився в стані психомоторного збудження, був некритичним до свого стану, висловлював маячні ідеї на адресу матері, проявляв схильність до агресивної поведінки по відношенню до оточуючих. Не надав усвідомленої згоди на лікування в психіатричному стаціонарі. Відповідно до норм ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відтак, аналіз норм ст. 14 Закону дає підстави вважати, що примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є особою, яка страждає на психічний розлад. [PERSON] , 1982 року народження, комісією лікарів-психіатрів встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Зазначений діагноз було встановлено на підставах та в порядку визначеному законом, він не спростований жодними доказами. Окрім того, за висновком комісії лікарів-психіатрів КП «ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева ПОР» від 11 травня 2019 року [PERSON] , зважаючи на наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього (відмова від їжі, стан психомоторного збудження), підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Вирішуючи питання про те, що вчиняє [PERSON] та чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, суд виходить з того, що останній вчиняв протиправні дії відносно близьких рідних, висловлює маячні ідеї на адресу матері, проявляє схильність до агресивної поведінки відносно оточуючих. Окрім того, відмова [PERSON] від лікування та його некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку і для нього самого, оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування. При вирішенні даної справи суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 лютого 2018 року в справі № 2-1/07, де суд зазначив, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. В даному випадку суд приходить до висновку про достовірність тієї обставини, що особа є психічно хворою (висновок комісії - лікарів від 11 травня 2019 року). Психічний розлад [PERSON] є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що [PERSON] може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для нього самого, так і для оточуючих. Окрім того, обґрунтованість тривалості тримання у психіатричній лікарні в залежності від стійкості захворювання особи може бути визначена лікарями виходячи із наступного протікання захворювання. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень лікаря щодо необхідності лікування [PERSON] саме в стаціонарних умовах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра 2-А відділення КП «ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева ПОР» Максименко О.С. про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved