Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки [PERSON] проживає окремо від неї та сина, не надає допомогу на його утримання в добровільному порядку, хоча має нерегулярний дохід і можливість її надавати, а вона не працює, то в неї склалось тяжке матеріальне становище щодо утримання сина, а тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання останнього в розмірі 2 000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Суддя своєю ухвалою позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати за її відсутності (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с.29-30). Відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 12 серпня 2021 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Турійського районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року розірвано (а. с. 6). Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 2014 року виконавчим комітетом Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин першої, третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведена вище норма закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З довідки Турійської селищної ради Турійського району Волинської області від 09 червня 2021 року № 278 видно, що позивач [PERSON] проживає окремо від відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні (а.с. 22). Однак, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач інших дітей на утриманні немає, є здоровою працездатною особою і спроможний надавати на утримання дитини матеріальну допомогу, а позивач не працює. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 липня 2021 року - 2510 грн та постійно змінюється у бік збільшення. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООНПро права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі по 2 000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття, що відповідає вимогам статей 182, 184, 191 СК України. Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави 840 гривень 80 копійок судового збору, так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved