Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 8/21 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 78,9 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті її батьків та чоловіка відкрилась спадщина за законом на частки даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подав заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору. Відповідно до довідки № 184 від 24.06.2020 року головою колгоспного двору, станом на 01.07.1990 року, був [PERSON] , 1940 року народження, а членами двору: дружина [PERSON] , 1938 року народження; дочка [PERSON] , 1964 року народження; зять [PERSON] , 1962 року народження; онук [PERSON] , 1984 року народження; онука [PERSON] , 1987 року народження; мати [PERSON] , 1912 року народження, яка померла [INFO] . Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 21.10.2020 року №1346, будинковолодіння в [ADDRESS] рахується за: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштамиу веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1970 році (копія технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за станом на 19.10.2020 року, додається), тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, всім членам колгоспного двору, якими є: [PERSON] , 1940 року народження; [PERSON] , 1938 року народження; [PERSON] , 1964 року народження; [PERSON] , 1962 року народження; [PERSON] , 1984 року народження; [PERSON] , 1987 року народження; [PERSON] , 1912 року народження, належить на праві власності по 1/7 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 78,9 км. в., з яких житлова 64,6 кв. м., який знаходиться в [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 28.01.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільської області Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 21. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/7 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , із спадкодавцем були зареєстровані: син [PERSON] , 1940 року народження; невістка [PERSON] , 1938 року народження; онука [PERSON] , 1964 року народження; зять сина [PERSON] , 1962 року народження; правнук [PERSON] , 1984 року народження; правнука [PERSON] , 1987 року народження; онук [PERSON] , 1970 року народження, про що видано довідку №28 від 01.02.2021 року. Таким чином, спадкоємцем майна [PERSON] , котра померла [INFO] є її син [PERSON] , 1940 року народження (свідоцтво про смерть видане повторно 23.07.1957 року), який вступив в управління майном - 1/7 частиною. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.02.1996 року Смиковецькою сільською Радою народних депутатів, актовий запис №3. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 2/7 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] , з яких 1/7 частина після смерті його матері [PERSON] , котра померла [INFO] та 1/7 частина - як члену колгоспного двору. На день смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , із спадкодавцем були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , 1964 року народження; зять [PERSON] , 1962 року народження; онук [PERSON] , 1984 року народження; онука [PERSON] , 1987 року народження; син [PERSON] , 1970 року народження, про що видано довідку №184 від 24.06.2020 року. Таким чином, спадкоємцем майна [PERSON] , котрий помер [INFO] є: дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 23.08.1960 року); дочка [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 08.08.1964 року та свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.11.1983 року); син [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 11.12.1970 року), які вступили в управління майном по 2/21 частині. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Смиковецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області 21.08.2013 року, актовий запис № 16. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 5/21 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] , з яких: 2/21 частина після смерті чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] та 1/7 частина - як члена колгоспного двору. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , із спадкодавцем були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1964 року народження; зять [PERSON] , 1962 року народження; онук [PERSON] , 1984 року народження; онука [PERSON] , 1987 року народження; правнука [PERSON] , 2007 року народження; правнук [PERSON] , 2011 року народження, про що видано довідку №374 від 09.10.2020 року. Таким чином, спадкоємцем майна [PERSON] , котра померла [INFO] є: дочка [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 08.08.1964 року та свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.11.1983 року), яка вступила в управління майном - 5/21 частиною. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.06.2018 Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, актовий запис № 07. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/7 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Разом з померлим [INFO] [PERSON] , на день смерті, із спадкодавцем були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1964 року народження; син [PERSON] , 1984 року народження; дочка [PERSON] , 1987 року народження; онука [PERSON] , 2007 року народження; онук [PERSON] , 2011 року народження; онук [PERSON] , 2015 року народження, про що видано довідку № 373 від 09.10.2020 року. Таким чином, спадкоємцем майна [PERSON] , котрий помер [INFO] є: дружина [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.11.1983 року); син [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 01.09.1984 року); дочка [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 25.10.1987 року та свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 06.06.2006 року, які вступили в управління майном - по 1/21 частині. У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. заведена спадкова справа № 136/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та спадкова справа №137/2020 після смерті [PERSON] померлого [INFO] за заявами [PERSON] . Крім [PERSON] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , інших спадкоємців немає. Крім [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , є інші спадкоємці, діти померлого - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, право на спадкування за законом на 8/21 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] має позивач [PERSON] , з яких: після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] - 2/21 частини; після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] - 5/21 частини; після смерті чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] - 1/21 частину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2020 року № 650/02-31 відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючих документів на належне майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 8/21 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 78,9 кв. м., житловою площею 64,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved