Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя в порядку ст. 293 ЦПК України, де заінтересованою особою є Ванчиковецька сільська рада Новоселицького району Чернівецької області мотивуючи заяву тим, що 26.07.2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Ванчиковецькій сільській раді Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом № 5. Зазначають, що за час спільного проживання у сторін народилось донька - [PERSON] , [INFO] . Вказують, що спільне життя у них не склалось через несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя, в зв`язку з чим заявники прийшли до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Звертають увагу суду на те що, за їх спільною домовленістю 22.07.2019 року був укладений договір про визнання місця проживання дитини, умов здійснення її виховання та забезпечення умов її життя. На підставі зазначеного просять розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 26.07.2007 року у Винчиковецькій сільській раді Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом № 5. Шлюбне прізвище [PERSON] змінювати не бажає та просить залишити її прізвище " [PERSON] " після його розірвання. Заявники [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим до суду надійшли заяви з проханням справу розглянути в їх відсутність, подану заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим до початку судового засідання надійшла заява, відповідно до якої просять розглянути справу у відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення заяви про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26.07.2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Ванчиковецькій сільській раді Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 8) Від даного шлюбу у сторін народилось донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про народження № 92 частина ІІ серія В (а.с. 7) Відповідно до договору між батьками [PERSON] від 22.07.2019 року, заявниками визначено місце проживання дитини, здійснення батьківських прав, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. (а.с. 5-6) Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Заявники вважать, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Передбачено п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи те, що заявники твердо вирішили розірвати шлюб, а також те, що шлюб між сторонами існує лише формально, враховуючи наявність договору про визнання місця проживання дитини, умов здійснення її виховання та забезпечення умов її життя, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої доньки, а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved