Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Горохівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав відносно двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також просить стягувати з [PERSON] аліменти в користь органу опіки та піклування Горохівської міської ради на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Малолітнього [PERSON] просить передати на опікування органу опіки та піклування Горохівської міської ради для вирішення питання його подальшого влаштування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухилялася від виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком якої раніше спільно проживала. 12 липня 2019 року [PERSON] написала заяву в якій вказала, що залишає дочку в сім`ї біологічного батька [PERSON] , відтоді участі у її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, веде розгульний спосіб життя, з липня 2019 року по травень 2021 року відвідувала доньку лише однин раз. Син [PERSON] з 18 червня 2020 року перебуває на повному державному утримані в КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. Відповідач перебуваючи на обліку в службі у справах дітей жодного разу сина не відвідувала, не цікавилася його станом здоров`я, не проявляла батьківської турботи та піклування, у службу не зверталась та долею сина не цікавилась. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини неявки суд не повідомила будь-яких клопотань, заяв, заперечень, відзиву на позов від неї на адресу суду не надходили. Дослідивши матеріали справи оцінивши додані до неї письмові докази, приходжу до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00026193334 від 22 квітня 2020 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Із довідки КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради №141/2.10/21 від 03.06.2021 року вбачається, що 18 червня 2020 року у комунальне підприємство поступив [PERSON] , [INFO] , який знаходиться в закладі на повному державному утриманні із діагнозом інші уточнені ураження головного мозку, синдром затримки статокінетичного розвитку внаслідок перинатально-гіпоксичного ураження ЦНС, відкрите овальне вікно. За час перебування дитини у закладі мати [PERSON] жодного разу сина не відвідувала, не цікавилася його станом здоров`я, не проявляла батьківської турботи та піклування (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Матеріали справи містять копію письмової заяви [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей [PERSON] в якій заявниця вказує, що залишає свою дитину [PERSON] [INFO] в біологічного батька [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до акту обстеження проведеного 26.05.2021 року органом опіки та піклування вихованням [PERSON] займається баба [PERSON] . Батько [PERSON] перебуває за кордоном. Мати від народження дитини не бере участі її вихованні. Дитина має окреме спальне місце, забезпечена речами першої необхідності, створені задовільні умови проживання (а.с.15). Комісією з питань захисту прав дитини Горохівської міської ради 16 червня 2021 року за №5/6 було рекомендовано органу опіки та піклування виконавчого комітету Горохівської міської ради видати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Горохівської міської ради №147/03-32/2-21 від 18 червня 2021 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с.5, 6). Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідач [PERSON] будь-яких заперечень чи фактів, які спростовують обставини викладені у позовній заяві позивачем, дослідженими судом доказами не надала. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] маючи можливість дбати про своїх дітей, щоб забезпечити їх належне харчування, піклуватись про фізичний і духовний розвиток, оскільки є працездатною особою, молодого віку, хронічними чи іншими важкими захворюваннями не страждає, тобто не маючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до дітей. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення матері до дітей має місце вже протягом тривалого часу. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] жодного разу у судові засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про час, дату і місце їх проведення, відзиву на позовну заяву з запереченнями щодо його задоволення до суду не подавала, що свідчить про те, що вона не проявляє інтересу до дітей. Таким чином, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджень того, що її поведінка щодо дітей може змінитися у кращу сторону, в судовому засіданні не здобуто, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 та 3 ст.166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 248 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншому дитячого закладу, прийомної сім`ї, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи обставини справи, суд на підставі наданих доказів, доводів і заперечень, що не спростовуються відповідачем, надавши доказам належної правової оцінки за своїм внутрішнім переконанням, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач звернулася 24 червня 2021 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. На підставі ст.ст.7, 164, 165, 166, 180, 182, 184, 248 СК України,

Outcome: approved