Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим 20.09.2018), яким просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначити опікуном [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про поштові відправлення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], народила [INFO] сина [PERSON]. Згідно зі витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно із ч. 1 ст. 135 СК України за № 00001321174 від 08.09.2009, відомості про батька дитини записані зі слів матері дитини у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, батьком зазначено [PERSON]. Крім того, [PERSON], [INFO], народила [INFO] сина [PERSON]. Згідно зі витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно із ч. 1 ст. 135 СК України за № 00016502746 від 01.04.2016, відомості про батька дитини записані зі слів матері дитини у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, батьком зазначено [PERSON]. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від 18.09.2018 за № 612. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 20.03.2018 місце проживання матері разом із дітьми зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Згідно із відповіддю начальника Основянського ВП ГУНП в Харківській області , що направлений 22.12.2017 до Служби у справах дітей Основянського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР встановлено, що [PERSON] тривалий час не мешкає за зазначеною адресою. Встановити перебування [PERSON] не виявилося можливим. Фактично діти мешкають із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до характеристики за місцем мешкання [PERSON] остання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не бере участі у вихованні дітей, обов'язки щодо вихованні дітей переклала на свою матір [PERSON] Відповідно до довідки Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Московського району м. Харкова від 02.03.2018 № 194, родина [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] взята під соціальний супровід. Згідно із інформацією Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 25 Харківської міської ради від 01.03.2018 за № 02/05-245, мати малолітнього [PERSON], учня 2-Б класу, [PERSON], цікавилася навчанням сина лише на початку навчання. Протягом 2017/2018 року мати не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори, на телефони класного керівника не відповідає. Відповідно до довідки КЗОЗ Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом F10.2, що відповідно до Міжнародної класифікації хвороби відноситься до психічних та поведінкових розладів, пов'язаних із зловживанням алкоголю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] про своїх дітей не піклується, разом із ними не мешкає, заявляється до дітей у стані алкогольного сп'яніння, діти знаходяться на утриманні бабусі, яка повністю ними опікується. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.): «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам. З висновків, наданих органом опіки та піклування, пояснень свідка та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, [PERSON], яка є матір'ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дітей, не створює належних умов для їх проживання та матеріального забезпечення, не цікавиться їх життям, навчанням та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дітей мала місце на протязі довгого періоду часу, що було підставою для її виклику до Центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Основянського району м. харкова, на який вона не з'явилась, та в подальшому для висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яким рекомендовано позбавити її батьківських прав щодо дітей. Аналізуючи вищенаведені обставини, встановлено, що відповідач не виконує свої обов'язки по вихованню синів, а отже вона має бути позбавлена батьківських прав. Крім того, що стосується позову в частині встановлення опікуна, то слід зазначити наступне. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], відповідно до якого батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матір'ю є [PERSON], та копією паспорту [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданого Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.06.2006. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 20.03.2018 місце проживання матері разом із дітьми зареєстровано за адресою: [ADDRESS], фактично діти мешкають із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно із інформацією Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 25 Харківської міської ради від 01.09.2018 за № 02/05-246, мати малолітнього [PERSON], учня 2-Б класу, [PERSON], цікавилася навчанням сина лише на початку навчання. Протягом 2017/2018 року мати не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори, на телефони класного керівника не відповідає. Зв'язок зі школою підтримує бабуся, хлопець ходить охайний, заняття без поважної причини не пропускає. Відповідно до довідки Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Московського району м. Харкова від 02.03.2018 № 194, родина [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] взята під соціальний супровід. У відповідності зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано подання щодо доцільності встановлення опіки щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та відповідність його інтересам дітей, які залишились без батьківського піклування, згідно якого орган опіки та піклування вважає, що на [PERSON], [INFO], можна покласти обов'язки опікуна над [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку по наявність підстав для задоволення позову цій частині. Крім того, згідно із ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]. ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дітей, хоча має всі можливості брати матеріальну участь у їх утриманні, так як за віком та станом здоров'я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своїх дітей. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання її неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від її доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом береться до уваги добрий стан здоров'я дітей, відповідача [PERSON], відсутність у відповідача інвалідності. Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатною, оскільки інших доказів суду не надано. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів( з урахуванням уточнень від 20.09.2018) був поданий 20.09.2018 року, а тому за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК з відповідача та користь позивача підлягає стягненню судових збір у розмірі 1409,60 грн. Оскільки рішення по справі ві частині стягнення аліментів ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved