Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , яким заборонити йому перебувати в місці спільного проживання у будинку [ADDRESS] та заборонити наближатися до місця проживання, інших місць частого відвідування [PERSON] на відстань ближче 300 м на строк шість місяців. Заяву аргументує тим, що заінтересована особа - [PERSON] є її сином, разом з яким вона проживає у будинку [ADDRESS] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, застосовує насильство щодо неї, вимагає гроші, ріже собі вени, погрожує самогубством, має заборгованості по кредитах, а також псує домашнє майно. Вчинення щодо неї домашнього насильства підтверджується постановами Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Зазначила, що вона є особою похилого віку, має слабкий стан здоров`я, а її звернення до працівників поліції не дають дієвих результатів. В судовому засіданні заявник та її представник [PERSON] зазначили про відмову від підтримання вимоги про встановлення заборони [PERSON] наближатися до інших місць частого відвідування [PERSON] на відстань ближче 300 м на строк шість місяців. Підтримали повністю вимогу про заборону [PERSON] перебувати в місці спільного проживання у будинку [ADDRESS] та наближатися до місця проживання [PERSON] на відстань ближче 300 м на строк шість місяців. Заявник вказувала, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, проте наразі припинив це робити і працює. Регулярно її ображає, принижує, створює нестерпні психологічні умови співжиття, фізичного насильства при цьому не вчиняє. Будинок належить їй на праві власності, має два окремі входи до ізольованих приміщень, в одному з яких фактично проживає вона, в іншому - її син [PERSON] , який висловлює наміри переїхати в інше житло за наймом. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений під розписку. Суд, заслухавши думку заявника та її представника, зважаючи на скорочені строки розгляду справи (72 години з моменту надходження заяви до суду), вважає можливим розглянути справу у відсутності заінтересованої особи. Встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що заява, з урахуванням уточнення її вимог висловлених у судовому засіданні, підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , в якому спільно проживає із сином [PERSON] . Відповідно до довідок ДОП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 03 лютого 2021 року, від 05 травня 2021 року, від 02 серпня 2021 року, від 06 жовтня 2021 року, від 25 жовтня 2021 року вбачається, що до органів Національної поліції неодноразово упродовж року надходили повідомлення про конфілікти і домашнє насильство за адресою проживання заявниці, проведені бесіди профілактичного характеру про недопущення вчинення правопорушень із [PERSON] , складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП стосовно нього. Постановами Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 31 серпня 2021 року та 06 грудня 2021 року [PERSON] \~визнано винуватим\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбаченихч. 1 ст.173-2\~КУпАП. Відповідно до вказаних постанов при розгляді справ про адміністративні правопорушення судом встановлено, що 01 серпня 2021 року о 00-48 год, 20 жовтня 2021 року о 08-00 год за місцем спільного проживання по [ADDRESS] , [PERSON] вчиняв з матір`ю [PERSON] сварки, в ході яких висловлювався нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю [PERSON] . Вказані обставини враховуються судом в порядку ч.6\~ст.82 ЦПК України, відповідно до якої постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються відповідні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 вказаного Закону (далі - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або неможливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці , заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно пункту 7 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону № 2229-VIII ). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Частиною 2 ст. 26 Закону № 2229-VIII також передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. До таких обмежень, зокрема, законодавець відніс заборону перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. За своєю правовою природою обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію та направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків такого насильства. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII встановлено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведене, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, тощо. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Встановивши, що [PERSON] чинить психологічне насильство відносно [PERSON] за місцем проживання, суд вважає необхідним видати обмежувальний припис щодо зобов`язання [PERSON] усунути такі перешкоди, оскільки зазначені порушення з боку кривдника мають всі ознаки такого насильства. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для видання обмежувального припису строком на 6 місяців з урахуванням обставин справи. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved