Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 11 січня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її утримані. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їх син [PERSON] є інвалідом. Дитина часто хворіє, потребує додаткових витрат на лікування та розвиток. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на дитину-інваліда у сумі 2000 грн щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила зменшити розмір позовних вимог, а саме додаткові витрати просила стягнути в розмірі 1000 грн. В іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Окрім цього, просила судовий розгляд проводити без її участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги, з урахуванням їх зменшення, визнав, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім'ї Центру надання адміністративних послуг №17445 від 26.10.2018 дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до медичного висновку №4 від 17 лютого 2016 року, [PERSON], [INFO], хворіє на спастичний церебральний параліч, затримку стато-кінетичного, психомовного розвитку, еквінусну поставу ступнів, себорейний дерматит (а.с. 7). Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Відповідно до довідки ТОВ «Леляківське» №18/2-01/19 від 18 січня 2019 року, [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів та за період з липня 2018 року по грудень 2018 року отримав сукупний дохід у сумі 34 933,32 грн (а.с. 28). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонерного) хворого №3172/877, [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 31 липня 2016 року по 10 серпня 2016 року з діагнозом гострий панкреатит (а.с. 29). Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненні нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 2 ст. 182 СК України, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина, а тому вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір, на думку суду, буде розумним та справедливим. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Позивачем надано належні та допустимі докази понесення нею додаткових витрат на утримання сина у зв'язку із його хворобою, а саме медичний висновок №4 від 17 лютого 2016 року (а.с. 7), чеки на придбання ліків, лікарських засобів та необхідного харчування (а.с. 19-23). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, стягувати щомісяця з відповідача додаткові витрати у розмірі 1000 гривень на утримання сина до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є учасником бойових дій, та відповідно до п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є таким, що звільнений від сплати судового збору. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved