Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач 22.01.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-5), посилаючись на наступні обставини. 11.04.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . З травня 2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Їх шлюб рішенням суду було розірвано, дитина залишилась проживати з нею, проти чого відповідач не заперечував. З весни 2016 року відповідач жодного разу не відвідав доньку, її життям не цікавиться, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, не забезпечує дитину. На підставі рішення суду з відповідача стягуються аліменти, виконавчий лист перебуває на виконанні в державній службі, борг зі сплати аліментів становить 26382,92 грн. Вона самостійно забезпечує дитину, яка навчається у четвертому класі, всім необхідним, дитина часто хворіє, вона вимушена забезпечувати лікування дитині. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 02.11.2018 року відповідача визнано таким, що втратив право на проживання в квартирі [ADDRESS] . Після того як відповідач виніс з квартири все майно, вона там вимушена роботи ремонт та тимчасово мешкає у своєї матері. Вказала, що відповідач позбавлений батьківських прав по відношенню до інших його дітей - [PERSON] та [PERSON] . Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 19.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження,відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.28,29). Ухвалою суду від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.07.2019 року об 11.00 год. (а.с.65). Позивач, представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Позивач зазначила, що працює в Польщі, щоб належним чином забезпечити дочку всім необхідним. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, має заборгованість по аліментам. Він не цікавиться життям дитини, не телефонує дитині за відомим йому номером телефону, не вітає з днем народження. Після того як він виніс всі речі з квартири та вона звернулась до поліції з цього питання, він з нею не контактує. Коли вона в Польщі на заробітках, дитина проживає з бабою (її матір`ю), вона приїжджає кожні три місяці, та дочка з бабою приїжджають до неї періодично. Відповідач приходив до її матері влітку 2018 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Дитина його боїться. За ним рахується борг зі сплати аліментів та рішенням суду вона стягнула з нього пеню. Дитина не хоче з ним спілкуватися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації (а.с.27). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 11.07.2019 року об 11.00 год., як не вручений у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.70,71). Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. З огляду на положення ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.68,69). Також відповідача про судове засідання було повідомлено через SMS, доставлено 06.05.2019 року 14:53:00 (а.с.72). Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Буряк А.С. в судовому засіданні вважає за доцільне позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дочки [PERSON] . Вказала, що відповідач обізнаний щодо перебування даного позову в суді, будь-які пояснення відмовився надавати, не захотів повідомляти адресу свого місця проживання, вказав, що на засідання не з`явиться. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Вислухавши позивача, представника позивача, представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, опитавши малолітню [PERSON] , [INFO] , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.10), [PERSON] та [PERSON] з 11.04.2007 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.11 - свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Вказане підтверджується також іншими матеріалами справи (а.с.36-37 - Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00022222938 від 27.02.2019 року, а.с.38 - актовий запис про народження №309 від 21.03.2009 року). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року (а.с.12) шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] залишиться проживати разом з матір`ю. Згідно виконавчого листа №426/2892/12, провадження 2/426/2447/2012, виданого 26.03.2012 року Нікопольським міськрайсудом, з [PERSON] стягнуті аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку та доходів кожного місяця, починаючи з 05.03.2012 року, в особі матері [PERSON] (а.с.13). Як вбачається з листа Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 74485 від 14.12.2018 року (а.с.14), станом на 01.12.2018 року заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №2/426/2447/2012 від 26.03.2012 року складала 26382,92 грн. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2010 року (а.с.23-24), позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь Донецької області, відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 року (а.с.15-17) усунено перешкоди в здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] (а.с.73) встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає, [PERSON] пояснив, що не займається вихованням, утриманням дитини, відмовився називати своє місцеперебування. Відповідно до Акту від 21.01.2019 року (а.с.18), [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають без реєстрації в квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] ; [PERSON] в квартирі ніколи не проживав та не проживає, речей його у квартирі немає. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно довідки від 16.01.2019 року (а.с.190 [PERSON] , 2009 року народження, навчається в 4-а класі КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2». Відповідно Характеристики учениці 4-а класу [PERSON] , [INFO] (а.с.20), за час навчання [PERSON] в школі батько був два рази на останньому дзвонику, батька бентежило те, що донька не хоче з ним спілкуватися, але жодного разу не поцікавився навчальними досягненнями дівчинки, не відвідував батьківських зборів, не виконує виховних функцій. Забезпеченням матеріальних та побутових потреб дитини займається тільки мама й бабуся. Згідно довідки 17.01.2019 року (а.с.21) [PERSON] перебуває на «Д» обліку. Як вбачається з характеристики на [PERSON] , складену Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (а.с.22), [PERSON] самостійно займається вихованням доньки, утримує сім`ю. На виконання ухвали суду від 19.02.2019 року, служба у справах дітей Нікопольської міської ради до суду надала Висновок № 236 від 25.03.2019 року (а.с.43,44,62,63) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається наступне. Згідно із зібраними матеріалами Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановити місцеперебування [PERSON] не виявилось можливим. За інформацією КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» [PERSON] не перебуває на профілактичному обліку у нарколога. Згідно з інформацією КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня`ДОР» [PERSON] на обліку у психіатра не перебуває. Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради із [PERSON] проведено профілактично - роз`яснювальну роботу щодо відповідальності за виховання, утримання дитини. [PERSON] пояснив, що він дійсно не приймає участі у житті дитини, не надає [PERSON] ні матеріальної, ні моральної допомоги. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.46-53). Врахувавши викладене, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина України [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » №236 від 25.03.2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.42,61). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом було встановлено, що [PERSON] тривалий час не спілкується з дитиною, його вихованням не займається, не цікавиться успіхами та життям дитини, не намагається дбати про його потреби. Батько не цікавиться її внутрішнім станом, не створює умов для належного розвитку дитини. Згідно матеріалів справи відповідач не заперечує те, що він не приймає участі у житті доньки [PERSON] . Відповідач не виконує обов`язку по утриманню дитини, має заборгованість по аліментам, з нього рішенням суду стягнуто пеню по аліментам (а.с.74-77). Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] , [INFO] , обставини позову підтвердила, вказала, що батька останній раз бачила понад рік тому, вона не хотіла з ним бачитися та розмовляти, тому швидко зайшла додому. Їй не подобається поведінка батька. Він їй не телефонує, не купує нічого, з літа 2018 року вони не спілкуються. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язків по вихованню дитини судом не встановлено. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунувся від виховання дочки [PERSON] , а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті малолітньої дитини, те, що він свідомо та добровільно відмовився від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з даним позовом (а.с.6).

Outcome: approved