Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття заборони з майна. В обґрунтування своїх вимог вказав, що позивач [PERSON] займається оформленням спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , при цьому виникли труднощі в тому, що в державному реєстрі речових прав мається запис: «Тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження: 2984057. Зареєстровано: 18.03.2006 14:17:20 за № 2984057 реєстратором: Приватний нотаріус Бериндя А.Є., [ADDRESS] , [NUMBER] . Підстава обтяження: Архівний запис, -, 18.03.2006, Приватний нотаріус Кіровського МНО Бериндя А.Є. Об`єкт обтяження: невизначене майно, невизначене майно. Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний запис № 318879-2833 від 02.01.1971 р. Заявник: ПН Кіровського МНО Бериндя А.Є.». На даний час м.Кіровське знаходиться на території ДНР та відсутня інформація про нотаріуса. 11.12.2020 року від Донецького ОДНА була отримана відповідь, якою повідомлено, що документи приватним нотаріусом Кіровського МНО Бериндя А.Є. на зберігання не передавались. 24.12.2020 року Міністерство юстиції листом повідомило, що діяльність Приватного нотаріуса Кіровського МНО Бериндя А.Є. була припинена з 26.08.2014 року, документи до архіву не передавались. Відповідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] (чоловіком позивача) зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 2320681000:03:013:0069, площею 4,2516 га., яка відповідна увійшла до спадково о майна. Однак, оформити дане майно у спадок, неможливо в зв`язку з наявністю вищевказаної заборони у реєстрі. В даному випадку, арешт на майно чоловіка позивача, було накладено помилково, тому що відбувся збіг прізвища, імені, по батькові [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , (уродженець с.Берестове, Бердянського району) та [PERSON] . Позивачу належить земельна ділянка з часу відкриття спадщини після смерті чоловіка, у зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. Представник позивача - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач - приватний нотаріус Бериндя А.Є. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції 9м.Дніпро) 23 квітня 2020 року (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, позивач [PERSON] займається оформленням спадкового майна після смерті свого чоловіка, але виникли труднощі в тому, що в державному реєстрі речових прав мається запис: Тип обтяження: заборона на нерухоме майно Реєстраційний номер обтяження: 2984057 Зареєстровано: 18.03.2006 14:17:20 за № 2984057 реєстратором: Приватний нотаріус Бериндя А.Є., [ADDRESS] , (0622) 6-19-89 Підстава обтяження: Архівний запис, -, 18.03.2006, Приватний нотаріус Кіровського МНО Бериндя А.Є. Об`єкт обтяження: невизначене майно, невизначене майно Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис Додаткові дані: архівний запис № 318879-2833 від 02.01.1971 р. Заявник: ПН Кіровського МНО Бериндя А.Є. На даний час м.Кіровське знаходиться на окупованій території. Згідно з листа Донецького обласного державного нотаріального архіву від 11.12.2020 року за № 978/01-12 документи приватний нотаріуса Кіровського міського нотаріального округу Бериндя А.Є. на зберігання до архіву не передавались (а.с. 15). Відповідно до листа Міністерства юстиції від 24.12.2020 року діяльність Приватного нотаріуса Кіровського міського нотаріального округу Бериндя А.Є. була припинена з 26.08.2014 року, документи до архіву не передавались (а.с. 16). Згідно з інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] (чоловіком позивача) зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 2320681000:03:013:0069, площею 4,2516 га., яка відповідна увійшла до спадково о майна. Відповідно ст.\~391\~ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~р.\~№ 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. У відповідності до ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. На момент вчинення державним нотаріусом нотаріальної дії, щодо накладання заборони на відчуження вищевказаного майна, діяв Наказ Міністерства\~юстиції України\~від 14.06.1994\~року №\~18/5 про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції від 17.10.2000 року, яким повинен був керуватись державний нотаріус, відповідно до якого передбачено, що нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна, накладає заборону їх відчуження зокрема: за повідомленням банку (фінансової установи), іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири. Відповідно до вищезазначеної Інструкції накладання заборони провадиться зокрема шляхом вчинення напису про це на повідомленні установи банку, іншої юридичної особи про видачу позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлі житлового будинку, квартири. Один примірник повідомлення з написом нотаріуса про надходження заборони надсилається відповідній установі банку або іншій юридичній особі, що видали позичку, відповідному органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, а другий - залишається у справах нотаріуса. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Приписами ст.\~316\~ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317, 328\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". У листі від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України» Верховний суд України вказав, що , надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~ Частиною 2 статті 30\~ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільнихта кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від З0 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та зняття заборони з майна. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved