Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідача за вироком Лубенського міськрайонного суду від 04.01.2017 р., який набрав законної сили, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що 29.04.2016 року близько 23 год. 30 хв., поблизу підїзду №3 житлового будинку №2 по вул. Першотравневій в м. Лубнах Полтавської області, між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у [PERSON] виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] шляхом нанесення удару гострим предметом в область грудної клітки. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON], тримаючи гострий предмет, що мав колото-різані властивості, у руці на рівні грудної клітки [PERSON], із достатньою фізичною силою наніс один удар по передній поверхні грудної клітки останнього, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа з ушкодженням 6-го ребра справа та міжреберних судин справа, що супроводжувалось гемопневмотораксом справа (наявність в плеврарній порожнині геморагічного випоту - крові і вільного газу - повітря) та геморагічним шоком 2-3 ступеню (розвивається в результаті гострої крововтрати), що згідно висновку судово-медичної експертизи №216 від 30.06.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у заподіянні [PERSON] умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України. [PERSON] 29.04.2016 року госпіталізовано до комунальної Лубенської центральної міської лікарні до хірургічного відділення, де він перебував на лікуванні з 29.04.2016 року по 11.05.2016 року. Згідно довідки розрахунку комунальної Лубенської ЦМЛ від 14.12.2017 року на лікування потерпілого [PERSON] за період з 29.04.2016 року по 11.05.2016 року витрачено 3300,12 грн. На підставі викладеного, позивач прохав суд стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради 3300,12 грн. витрат за стаціонарне лікування потерпілого. В судовому засіданні прокурор Савинський С.Г. позов підтримав, прохає його задовольнити, обґрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради в інтересах якого заявлено позов [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Ухвалою суду від 28.02.2018 року розгляд справи за позовом першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, призначено в режимі відеоконференції з ДУ „Полтавська виправна колонія №64, однак проводити судове засідання в режимі відеоконференції не надалося можливим, оскільки ДУ „Полтавська виправна колонія №64 не вийшла на звязок. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.09.2017 року даний вирок залишено без змін. Даним вироком суду встановлено, що 29.04.2016 року близько 23 год. 30 хв., поблизу підїзду №3 житлового будинку №2 по вул. Першотравневій в м. Лубнах Полтавської області, між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у [PERSON] виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] шляхом нанесення удару гострим предметом в область грудної клітки. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON], тримаючи гострий предмет, що мав колото-різані властивості, у руці на рівні грудної клітки [PERSON], із достатньою фізичною силою наніс один удар по передній поверхні грудної клітки останнього, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа з ушкодженням 6-го ребра справа та міжреберних судин справа, що супроводжувалось гемопневмотораксом справа (наявність в плеврарній порожнині геморагічного випоту - крові і вільного газу - повітря) та геморагічним шоком 2-3 ступеню (розвивається в результаті гострої крововтрати), що згідно висновку судово-медичної експертизи №216 від 30.06.2016 року по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно довідки розрахунку комунальної Лубенської центральної міської лікарні №01-8/2514 від 14.12.2017 року на лікування потерпілого [PERSON] в період з 29.04.2016 року по 11.05.2016 року витрачено 3300,12 грн., з яких витрачено медикаментів лікарні на суму 829,56 грн., харчування 42.96 грн., та за 12 ліжко дні 2427,60 грн. (вартість 1 ліжко дня 202,30 грн. х 12 ліжко дня). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання". Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до довідки комунальної Лубенської центральної міської лікарні від 14.12.2017 року [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з 29.04.2016 року по 11.05.2016 року з діагнозом проникаюче ножове поранення грудної клітки справа з/перелом VІ ребра та гемо-пневмоторекс справа, геморагічний шок і на його лікування було витрачено 3300,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи викладене, наявний причинний зв'язок між встановленими вироком суду злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позов задоволено, а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved