Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ДП "Проектний інститут Укрметротунельпроект", які збільшила під час судового розгляду та просить стягнути з відповідач на її користь інфляційні витрати за кожен місяць прострочення фактичної виплати заробітної плати в розмірі 3989,25грн. та середньомісячну заробітну плату за час затримання фактичного розрахунку в розмірі 19 566,89грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з часу постановлення судового рішення до його фактичного виконання пройшов значний час , у зв'язку з цим позивачу було завдано збитків. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] вимоги визнав частково, а саме не заперечуючи про право позивача на виплату належних сум, зазначив про те, що їх затримка дійсно мала місце, проте не з вини відповідача, оскільки на рахунки були накладені арешти під час здійснення виконавчого провадження, що перешкоджало проведенню розрахунків. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ДП «ПІ Укрметротунельпроект» з 18.12.2006 року на посаді інженера 1 категорії з охорони праці. 31.10.2014 року була звільнена з займаної посади наказом за № 126ос від 31.10.2014 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 34 календарні дні. На час звільнення у відповідача перед позивачем вже мала місце заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2013 року та по день звільнення - 31.10.2014 року загальна сума заборгованості склала 32422, 16 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року ( цивільна справа №757/1937/15-ц) з ДП «ПІ Укрметротунельпроект» на користь [PERSON] було стягнуто нараховану але не виплачену заробітну плату в розмірі 32 422 грн. 16 копійок, збитки за час невиплати заробітної плати у розмірі 22032, 02грн. та з урахуванням індексу інфляції у розмірі 27078,06 грн., а всього стягнуто 81532,23 грн. Рішення суду набрало законної сили та було виконано в примусовому порядку ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві -27.11. 2015 рок. Таким чином фактичний розрахунок був здійснений лише 27.11.2015р. Відповідно до ч.І ст. 115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним і договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним оргаганом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.» Частиною першої ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від )8.02.1995 №100 (в редакції від 03.02.2012 р.) «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Під час розгляду справи Печерським райсудом м. Києва представник відповідача позов визнав, рішення набуло законної сили. Відповідно до положень ч. 3 ст.61 ЦПК України: «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.» Таким чином розмір середньомісячного заробітку, який підлягає стягненню за період з часу постановлення рішення Печерським районним судом м. Києві - 05 червня 2015 року по час фактичного розрахунку - 27.11.2015року складає 19 566,89грн. виходячи з встановленого судовим рішенням розміру середнього заробітку позивача . Загальний розмір інфляційних втрат, відповідно до розрахунку що доданий до збільшених вимог позовної заяви, становить 3 989,25грн. Відповідач в особі представника [PERSON] заперечень щодо розміру вказаних вимог заперечень не подав, а тому вони приймаються судом як належні. Вказані суми суд визначає без утримання податку та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння та сплата останніх є обов'язком роботодавця та працівника. На підставі викладеного, відповідно до положень ст.ст. 115, 116,117 КЗпП України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved