Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Альфа-банк», треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 08 вересня 2016 року за реєстром №16509 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Альфа-банк» заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року в розмірі 47599,08 доларів США таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2007 року між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір № 1901/1107/88-288 за умовами якого банк надав їй кошти у сумі 50000 доларів США зі сплатою 11,9 відсотків річних в строк до 09.11.2017 року. На протязі тривалого часу вона вела безрезультатну переписку із позивачем щодо реструктуризації боргу. В березні 2015 року банк звернувся до суду із позовом про дострокове повернення кредиту, у якому просив стягнути з неї заборгованість за кредитом у розмірі 40252,24 долари США, заборгованість за відсотками 1005,62 доларів США, та 2032,95 грн. пені. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2015 року з позивача було стягнуто в користь відповідача борг за кредитом у сумі 892731,46 грн. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року дане рішення скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог банку. Апеляційний суд у своєму рішенні вказав, що підстави для дострокового стягнення кредиту відсутні. За касаційною скаргою ПАТ «Альфа-Банк» було відкрито касаційне провадження №6-30192ск15. У відповідь на вимогу про усунення порушень за кредитним договором, позивач надіслала банку копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про відкриття провадження за касаційною скаргою. Незважаючи на те, що між сторонами існував спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому заборгованість за договором не могла вважатись безспірною, однак відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Як зазначено у виконавчому написі нотаріуса №16509 від 08 вересня 2016 року стягненню з позивача підлягає платіж, строк якого настав за період з жовтня 2014 року по липень 2016 року у розмірі: 40252,24 долари США-заборгованість за кредитом, 7346,84 долари США заборгованість за відсотками. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати, оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача первинних документів по видачі кредиту та здійсненні його погашення, а наданий відповідачем розрахунок суми боргу не відповідає дійсності, оскільки після звернення банку до суду в березні 2015 року позивач продовжувала сплачувати кредит, однак сума боргу, вказана в заяві про вчинення виконавчого напису станом на вересень 2016 року, рівнозначна вимозі, яку пред»явило ПАТ «Альфа-Банк» при зверненні до суду із позовом про стягнення боргу за договором. Окрім цього, вказаний у виконавчому написі нотаріуса період з жовтня 2014 року по липень 2016 року частково охоплювався заявленими банком вимогами, викладеними у позовній заяві, а кінцеве рішення у даній справі було оскаржене відповідачем в касаційному порядку, що вказує на неможливість вчинення виконавчого напису з тих підстав, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірним розмір заборгованості позивача перед банком. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач подав заперечення на позов. Вказав, що на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису №16509, між сторонами не існувало судового спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року, оскільки рішення апеляційного суду Тернопільської області у справі про стягнення заборгованості за кредитом набрало законної сили 08.09.2015 року. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу був поданий повний перелік документів, відповідно до вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, а саме: оригінал договору іпотеки, копію кредитного договору; засвідчену копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов»язання; оригінал документів, що підтверджують надсилання вимог; розрахунок заборгованості, який включає в себе виписки по особовим рахункам боржника. Згідно із ч.2 п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004 року №20/5 заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. Твердження позивача про те, що заборгованість не є безспірною не відповідають дійсності, оскільки з дати надіслання вимоги про погашення заборгованості пройшло 30 днів, заборгованість погашена не була, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов»язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку. Виконавчий напис вчинено на суму тіла кредиту та відсотків у розмірі 47599,08 доларів США, без стягнення пені,що є правом банку, а період за який проведено стягнення не перевищує строку позовної давності. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про проведення судових дебатів без його участі. Треті особи-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Представник Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у судове засідання не з»явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1901/1107/88-288 в за умовами якого банк надав позивачу грошові кошти у сумі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк»,яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 1901/1107/88-288 відвід 09.11.2007 року. 15.06.2012 року ПАТ «Дельта Банк» уклало договір відступлення права вимоги із ПАТ «Альфа Банк», за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 1901/1107/88-288 відвід 09.11.2007 року перейшло до відповідача. Таким чином, усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать відповідачу ПАТ "Альфа-Банк". У відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.20015 року з [PERSON] стягнуто в користь ПАТ «Альфа Банк», заборгованість за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року у розмірі 892731,46 грн. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року вказане судове рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у достроковому стягненні з [PERSON] суми боргу за кредитним договором. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2015 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Альфа-банк» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року. 01.08.2016 року за вих.. №62602-34 ПАТ «Альфа-банк» направило позивачу вимогу про усунення порушень, в якій вимагало сплатити заборгованості за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року, яка станом на 10.07.2016 року складає 51155,96 доларів США, з яких: 40252,24 долари США заборгованість за кредитом; 7346,84 доларів США заборгованість за відсотками та 3556,88 доларів США-пеня. У відповідь на вказану вимогу позивач листом від 11.08.2016 року, який зареєстрований за вхідним №74245-23, повідомила банк про те, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ПАТ «Альфа-банк» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено. Як встановлено судом, 08.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за заявою ПАТ «Альфа-Банк» вчинено виконавчий напис за реєстром №16509 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року в сумі 47599,08 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 40252,24 долари США; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7346,84 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 10.10.2014 року по 10.07.2016 року. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та .п.п.1.1,1.2 п.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1-3.4 п.3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис. Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Положеннями пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса повинна існувати, й крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості -це обов»язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання цих документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Верховний Суд України у своєму правовому висновку, що викладений у постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 дійшов висновку про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і фактом подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем в обґрунтування поданих заперечень зазначено, що з метою вчинення виконавчого напису нотаріусу було подано наступний перелік документів: оригінал договору іпотеки; копію кредитного договору; засвідчену копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов»язання; оригінал документів, що підтверджують надсилання вимог; розрахунок заборгованості. Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 08.09.2015 року відмовлено у задоволенні вимог ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року, що утворилася станом на 10.02.2015 року у розмірі: 40352,24 долари США-борг по кредиту; 1005,62 долари США-борг за відсотками та 81,84 долари США-пеня. Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його у касаційному порядку і на момент розгляду даної справи, касаційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» Верховним Судом не розглянута. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, тобто станом на 08.09.2016 року між сторонами існував спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. У відповідь на вимогу банку усунути порушення, позивач відмовилась погашати кредиту, з посиланням на рішення апеляційного суду від 08.09.2015 року, а тому у відповідача відсутні підстави стверджувати, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором є безспірною. Також суд звертає увагу на те, що розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі нотаріуса станом на 10.07.2016 року та розмір боргу, вказаний ПАТ «Альфа-Банк» при зверненні до суду в березні 2015 року є ідентичними, незважаючи на те, що позивач після ухвалення рішення апеляційним судом Тернопільської області продовжувала вносити платежі за кредитом. Вищенаведені обставини в сукупності, свідчать про те, що на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису від 08.09.2016 року за реєстром №16509 вказана у ньому заборгованість позивача за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року не могла вважатись безспірною. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 08.09.2016 року за реєстром №16509 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості за кредитним договором №1901/1107/88-288 від 09.11.2007 року за період з 10.10.2014 року по 10.07.2016 року в сумі 47599,08 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 40252,24 долари США; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7346,84 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача ПАТ «Альфа-банк» слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved