Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати факт відповідності адресного номеру житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м.Ізмаїл, вул. Толстого, 39, до рішення Ізмаїльської міської ради від 01.12.1960 року, договору забудови від 12.01.1961 року, виданого на імя [PERSON], померлого 19.12.2009 року, визнати позивача в порядку спадкування за законом правонаступником прав то обовязків забудовника [PERSON], померлого 19.12.2009 року, за договором забудови від 12.01.1961 року. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з огляду на наявність лише непрямих доказів зміни адресного номеру житлового будинку з 35 на 39 по вул.Толстого, 39, м.Ізмаїл, та відсутності доказів наявності відповідного рішення міської ради. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі рішенням Ізмаїльської міської ради від 01.12.1960 року відведено земельну ділянку під забудову житлового будинку з надвірними спорудами, розташовану за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Толстого, 25 та 12.01.1961 року укладено договір забудови. Будівництво будинку закінчено, є самостійна адреса, однак правовстановлюючого документа не отримано. Також, згідно архівної довідки КУ «Ізмаїльський архів» Ізмаїльської міської ради №27-К від 06.05.2015 року в документах Ізмаїльського виконкому у списку будинків міста, які підпали під перенумерацію у 1965 році (додаток до рішення №322 від 10.06.1965 року) містяться відомості про перенумерацію будинку по вул. Толстого з №25 на №35. Відомості щодо перенумерації будинку по вул. Толстого з №35 на №39 в документах Ізмаїльського виконкому за 1944-1978 роки не містяться. Крім того, відповідно до листа Ізмаїльського виконкому Ізмаїльської міської ради №13/01-24-1500 від 25.06.2015 року у рішеннях виконкому Ізмаїльської міської ради, розпорядженнях виконкому та міського голови з 1979 року по 2010 року відомості про заміну номеру домоволодіння по вул. Толстого з №35 на №39 не виявлені. Дане також підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №817 від 13.07.2015року, в якій зазначено, що відповідно до матеріалів інвентарної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул. Толстого, 39, в м.Ізмаїлі Одеської області відомості щодо перенумерації з №35 на №39 відсутні. Однак як вбачається з пояснень представників позивача, остання проживала у вказаному будинку з народження та його номер змінювався з 25 на 35, та потім на 39. З паспорту позивачки вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [INFO]. У будинковій книзі на вказаний будинок міститься номер 35, який виправлений на номер 39. також У відмітках на штампах, що робилися у будинковій книзі на будинок відповідними компетентними органами, простежується, що місто проживання осіб зазначалося спочатку за номером будинку 35, потім 39. Також із оглянутої у судовому засіданні інвентаризаційної справи зазначеного будинку, вбачається, що номер будинку був 35, та його було змінено на 39. Вказана відмітка є на титульному боці, а також простежується зазначення номеру 39 на документах ближче к кінцю справи. Вказані обставини дають суду підстави вважати доведеним факт перенумерації будинку за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Толстого, 39 з попереднього номеру «35». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 210164 від 22.12.2009 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 19.12.2009 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 39. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37892514 від 16.07.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖД №484645 від 26.04.1980 року, виданим бюро записів актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих; - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР №1190707 від 27.08.1962 року, виданим 27.08.1962 року бюро записів актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих. Дружина [PERSON] померла 04.02.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №291088, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. За життя свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Листом приватного нотаріуса [PERSON] №26502-14 від 16.07.2015 року повідомлено [PERSON] щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що розташований за адресою: м.Ізмаїл, вул. Толстого, 39, Одеська область після смерті [PERSON], який помер 19.12.2009 року у звязку з тим, що він є незакінчений будівництвом. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], а саме 19.12.2009 року, постійно проживала із спадкоємцем, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толстого, 39 в м.Ізмаїлі Одеської області, тобто вважаються такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Умови набуття забудовником права власності на побудоване житло чи інші споруди передбачені ст. 331 ЦК України, яка повязує виникнення такого права із завершенням будівництва, введенням його в експлуатацію та державною реєстрацією права власності компетентним державним органом. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року за № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно із п.3.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. З наведеного слідує, якщо обєкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обовязки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництвом обєкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом обєкт; право одержати на своє імя свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved