Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на проживання в жилому будинку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в селі Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області знаходиться будинок, який вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] та який належить їй на праві приватної власності на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 1620581163235. Після успадкування житлового будинку їй стало відомо, що в будинку залишились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON], яких її батько зареєстрував ще при житті в 2002 році. \~ \~ \~ \~Відповідачі не проживають в зазначеному будинку ще з 2002 року та спроби відшукати відповідачів позитивних результатів не дали. \~ \~ \~ \~Позивачу належить право володіти, користуватися і розпоряджатися будинком, а наявність реєстрації відповідачів порушує вказані права позивача, окрім цього позивач сплачує всі комунальні послуги в тім числі і за зареєстрованих відповідачів. \~ \~ \~ \~Тому [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки іншим шляхом зняти відповідачів з реєстрації неможливо. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідачі повідомлені у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно (реєстраційний\~номер обєкта\~нерухомого майна\~1620581163235) позивач являється власником будинку, що розташований по вул. Шевченка будинок №21 в с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківська область. \~ \~ \~ \~Відповідно до акту обстеження від 29 серпня 2018 року, який затверджений сільським головою, складеного депутатом Пархомівської сільської ради [PERSON] в присутності свідків - сусідів, а саме: [PERSON], [PERSON] та довідки, виданої Пархомівським сільським головою від 31.08.2018 року вихідний 02-25/1046 вбачається, що в житловому будинку №21 по вулиці Шевченка в селі Пархомівка, Краснокутського району зареєстровані [PERSON], [PERSON] та які за вищевказаною адресою не проживають з 2002 року. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права\~чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно норми ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР). На підставі викладеного та

Outcome: approved