Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільно не проживають більше двох років, відповідач допомоги на утримання дітей не надає, а їй важко одній утримувати дітей, тому змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на їх утримання. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Але такий рівень вона одна не може забезпечити, а батько дітей будучи здоровим та працездатним має можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання їх дітей в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну житину до досягнення ними повноліття. Їй відомо, що відповідач має нерегулярний дохід. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої зменшені позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи провести без його участі. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того,ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії повторного свідоцтва про шлюб виданого 28 березня 2018 року виконавчим комітетом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 (а.с. 3) сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2005 року. Під час спільного проживання сторін у них народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 039059 (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ №126036 (а.с. 5), з яких видно, що батьком дітей є відповідач [PERSON]. Сторони більше двох років проживають окремо і відповідач добровільно допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення так як відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати утримання своїм неповнолітнім дітям до досягнення ними повноліття і, що згідний сплачувати аліменти по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 181,182,184 СК України та

Outcome: approved