Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] про виділ частки, що є у спільній частковій власності в натурі. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 2/4 частин житлового будинку в м.Виноградів по вул.Достоєвського, 43 на підставі договору дарування від 16.05.1989 року. Власником іншої частини будинку є відповідачка [PERSON], яка виділила свою частку в натурі та виготовила правовстановлюючі документи на свою частку, як окрему квартиру. Даний будинок фактично розділений між співвласниками на 2 окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Рішенням Виноградівської міської ради від 21.04.2011 року 1/2 частині житлового будинку №43 присвоєно окремий адресний номер, а саме вул.Достоєвського, будинок №43/1 та визнано окремим будинком. Позивач вказує, що він не має іншої можливості, окрім як виділити свою частку у спільній частковій власності в судовому порядку. Просить суд припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння №43 по вул.Достоєвського в м.Виноградів та визнати право власності на квартиру №1 з надвірними будівлями по вул.Достоєвського, 43 в м.Виноградів. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі та про те, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Представник третьої особи, приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує відносно позовних вимог [PERSON] Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 16.05.1989 року між заявником [PERSON] та його батьками [PERSON] та [PERSON], було укладено договір дарування 2/4 частини будинку за адресою: м. Виноградів, вул. Достоєвського, 43. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2016 року у справі №299/2241/16-ц встановлено факт належності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], мешканцю [ADDRESS], правовстановлюючого документу, договору дарування, посвідченого 16.05.1989 року за реєстровим №1620 державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON], в якому він записаний як «Нечаев Валерій Митрофанович». Як вбачається з рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради №149 від 21.04.2011 року визначено 1/2 частину житлового будинку по вул.Достоєвського, 43 в м.Виноградів, власником якої є [PERSON], окремим житловим будинком та присвоєно йому адресний номер - №43/1. З висновку КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №14 від 29.09.2016 року слідує, що за технічними показниками 2/4 частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 45,3 кв.м. є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. З доказів, поданих відповідачкою [PERSON], вбачається, що остання є власником житлового будинку з надвірними побудовами в м.Виноградів, вул.Достоєвського, будинок №43/2 на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 25.10.2011 року. На звернення позивача до приватного нотаріуса з документами, які необхідні для укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу у співвласника на решту 2/4 частки цього ж будинку та рекомендовано звернутися в суд для визнання належних йому 2/4 часток житлового будинку окремою квартирою №1 в будинку №43 по вул.Достоєвського в м.Виноградів. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст.ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч.1 ст.358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ч. 1-2 ст. 367 ЦК України визначено майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Однак всупереч вказаної норми частка позивача залишилась у спільній частковій власності, що суперечить його інтересам, порушує його права та норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На даний момент позивач обмежений у праві розпоряджатися своїм майном, та не має іншої можливості виділити в натурі частку в спільній частковій власності, окрім як в судовому порядку. Згідно з роз'ясненнями постанови пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Як вбачається із поданих позивачем доказів, даний будинок вже фактично розділений між співвласниками на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обґрунтовані обставини, які є підставою для припинення права спільної часткової власності та визнання за позивачем права власності на квартиру №1 з надвірними будівлями та спорудами по вул.Достоєвського в м.Виноградів в будинку №43.

Outcome: approved