Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородської міської ради, третя особи без самостійних вимог Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування. Позовні вимоги мотивують тим, що позивач є дружиною [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на нерухоме майно - 1/3 частка житлової квартири в [ADDRESS], та 1/3 частка земельної ділянки за даною адресою площею 0.0761 га. кадастровий номер 2110100000:59:001.0007, належних померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки. Свідоцтвом про право на спадщину за законом доводиться що позивач як єдиний спадкоємець за законом що прийняла спадщину оформила у власність зазначену 1/3 частку житлової квартири в [ADDRESS]. Інший спадкоємець є спільна донька [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Натомість, підставою для звернення позивача в суд з даним позовом є наявність перешкоди в оформленні іншого спадкового майна після смерті чоловіка позивача, 1/3 частка земельної ділянки в [ADDRESS], площею 0.0761 га. кадастровий номер 2110100000:59:001.0007, придбана померлим на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, яка за життя до кінця оформлена у власність [PERSON] не була, так як він не звернувся у відповідні земельні органи та не зареєстрував перехід права власності на дану частку на своє ім'я. Оскільки за договором купівлі-продажу один із співласників помер зареєструвати його частку після смерті не можливо, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Натомість для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації, й місця його знаходження, нотаріус вимагає подання відповідних документів. Однак, померлий чоловік за життя не встиг виготовити на своє ім'я державний акт про право власності на 1/3 частку вищезгаданої земельної ділянки. Таким чином, враховуючи об'єктивність перешкоди на шляху до його отримання (за померлими державні акти на земельні ділянки не виготовляються та речове право не реєструється), єдиним можливим правомірним шляхом отримання зазначену земельну ділянку в спадщину є звернення спадкоємця до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку, як спадкоємця померлого власника. На підставі вищенаведеного позивач просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/3 частку земельної ділянки в [ADDRESS] площею 0.0761 га. кадастровий номер 2110100000:59:001.0007, належної померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, [PERSON] 22 вересня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4047 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача Ужгородської міської ради не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на розгляд справи суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи без самостійних вимог Перша Ужгородська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи без самостійних вимог Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог зазначено на розсуд суду. Згідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки від 22 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 4047, встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках по 1/3 житлову квартиру в [ADDRESS], та земельну ділянку за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 2110100000:59:001.0007 площею 0.0761 га., яка належить [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 27.07.1974 р. серії [NUMBER] виданого міським відділом РАГС м. Ужгород Закарпатської області [PERSON] є дружиною [PERSON], актовий запис №440. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились 29 липня 2004 року про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 336, після одруження прізвище дружини змінено на [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть від 27.02.2013 р. серії [NUMBER] [PERSON] помер у віці 65 року [INFO], актовий запис №216. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за №34958713 від 28.08.2013 року зареєстрована спадкова справа за № 54913777 за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON]. Згідно копії нотаріально засвідченої заяви від 21.08.2013 р., посвідченого державним нотаріусом А.В. Ластівка, зареєстрованого у реєстрі за № 462 встановлено, що спадкоємець за законом донька спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Довідкою приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу, [PERSON] № 29 від 21.08.2013 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.10.2013 р., що містяться в матеріалах справи встановлено, що оригінал акту на [PERSON], серія ЗК №017099 виданий Ужгородською міською радою Закарпатської області від 11.09.2003 року знаходиться в архіві разом із посвідчуваним договором купівлі- продажу. Згідно відповіді Управління Держземагенства в ужгородському районі від 04.10.2013 року за № 07-35, державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] не реєструвався. Натомість, прийнявши в спадщину квартиру, яка була придбана спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, у позивача виникли перешкоди в оформленні іншого спадкового майна після смерті чоловіка, а саме частки земельної ділянки в [ADDRESS], площею 0.0761 га. кадастровий номер 2110100000:59:001.0007, оскільки спадкодавець за життя до кінця таку не оформив у власність, а саме не звернувся у відповідні земельні органи та не зареєстрував перехід права власності на дану частку на своє ім'я. Згідно чинного законодавства спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину на нерухомість. Пояснюється це тим, що право власності на таке майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку спадкодавця, згідно зі ст. 126 ЗКУ, посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку, форма якого затверджена постановою КМУ від 02 квітня 2002 року № 449 (в редакції постанови КМУ від 12 листопада 2008 року № 1019) або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5. листа ВС України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Відповідно до п.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ст. 1261 цього Кодексу. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Заповіту [PERSON] не склав, тому позивач, як той з подружжя, який його пережив відповідно до ст.1258 ЦК України є спадкоємцем, оскільки інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились. Таким чином, враховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, а також наявні в матеріалах справи підтверджуючи тому докази, суд приходить до переконання про визнання позовних вимог позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved