Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.06.2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 476. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 23.03.2013 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Спору про батьківство немає. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2013 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.12.2012 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2018 року у справі змінено розмір аліментів стягнутих рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.02.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі з 500 грн щомісячно на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до 22.02.2026 року. Виконавчий лист № 711/1091/18 знаходився на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої сили у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У зв`язку із наявністю у [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів відносно нього державним виконавцем 01.03.2018 року винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а 06.09.2018 року - про накладення штрафу. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої держвиконавцем 20.02.2020 року № 24793 станом на 17.02.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем по аліментам на утримання неповнолітнього сина складає 41 688 грн 20 коп. Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній син [PERSON] залишився проживати із позивачем. Спору щодо місця проживання дитини та порядку його виховання між сторонами не виникало. Позивач вказує, що з жовтня 2012 року самостійно виховує сина, забезпечує його матеріально, сприяє фізичному та духовному розвитку дитини. Із початку 2017 року відповідач із сином взагалі не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, духовним та моральним розвитком, успіхами, не відвідує батьківські збори у школі та не цікавиться його навчальним процесом, жодного разу не був присутній на урочистих шкільних заходах та спортивних змаганнях, тобто самоусунувся від дитини. Жодних перешкод у спілкуванні відповідача із дитиною позивачка не створювала. Відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та не вживає заходів для спілкування із ним. Позивач зазначає, що на даний час неповнолітній син [PERSON] самостійно не виявляє бажання знайти батька, зустрітись із ним або навіть зателефонувати йому. Враховуючи вказані обставини, позивач вважає поведінку відповідача відносно свого сина [PERSON] нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася але на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, щодо постановлення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечував, розгляд справи просив провести без його участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява головного спеціаліста сектору з роботи з дітьми, які потрапили в складні життєві обставини відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Черкаської міської ради Яковлєва А.О. про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, який рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 23.03.2013 року. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 15.10.2008 року [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] . Спір щодо батьківства [PERSON] відносно [PERSON] відсутній. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2013 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.12.2012 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2018 року у справі змінено розмір аліментів стягнутих рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.02.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі з 500 грн щомісячно на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до [INFO] . Відповідно до довідки Центрального відділу державної виконавчої сили у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.02.2020 року №24793 станом на 17.02.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина становить 41 688 грн 20 коп. Згідно акту відвідання неповнолітнього [PERSON] , посвідченого директором ЗОШ №10 В.І. Хвилько від 29.01.2020 року, учень 5-А класу [PERSON] проживає із матір`ю [PERSON] у власній однокімнатній квартирі у [ADDRESS] . Хлопчик забезпечений всім необхідним, має власгне ліжко, письмовий стіл. Мати забезпечує його матеріально, займається його духовним та фізичним розвитком. Батько із сином не проживає. Факт належного виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується позитивними характеристиками [PERSON] , наданих ЗОШ №10 Черкаської міської ради, Черкаською обласною федерацією кікбоксингу від 04.02.2020 року №3 та комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою « Вілкан » від 03.02.2020 року №15. Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає, разом із матір`ю [PERSON] , яка забезпечує його матеріальний добробут, займається його духовним та фізичним розвитком. Між сином і матір`ю доброзичливі та довірливі стосунки, дитина оточена турботою та любов`ю із боку матері. Батько [PERSON] з 2013 року із сином не проживає, життям та здоров`ям сина не цікавиться. Згідно характеристики Ради адвокатів Черкаської області від 06.02.2020 року №15/0/2-20 [PERSON] по місцю роботи як адвокат, характеризується позитивно. Згідно характеристики з місця проживання [PERSON] у [ADDRESS] , посвідченої секретарем ОСН комітету «Припортовий» [PERSON] характеризується позитивно. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.03.2020 року №158/30-03-03 вбачається за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про життя та здоров`я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток, тобто свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. У зв`язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям дитини та виконувати свій батьківський обов`язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, та оздоровленні. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов`язку по їх вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved