Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, в якій просила суд встановити факт того, що її вітчим [PERSON] помер 08.04.2018 року у м.Хрустальний Луганської області, де проводиться антитерористична операція. В обґрунтування заяви заявник посилалася на те, що на підтвердження факту смерті було видано лікарське свідоцтво про смерть установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оформити медичні документи та свідоцтво про смерть за місцем смерті немає можливості оскільки документи, видані органами влади на непідконтрольній українській владі території, є недійсними. Встановлення факту смерті свого батька для заявника має юридичне значення. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність та відсутність її представника [PERSON] Представник заінтересованої особи Старобільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду із задоволенням заяви про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] народився 01 жовтня 1926 року у селі Ново-Купянка Павлоградського району Омської області, зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть від 12.04.2018 року №62, [PERSON] помер 08 квітня 2018 року у м.Красний Луч Луганської області, причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ. Згідно Наказу\~Міністерства юстиції\~України від\~17.06.2014\~року №\~953/5\~"Про\~невідкладні заходи\~щодо захисту\~прав громадян\~на території\~проведення антитерористичної\~операції",\~доступ користувачів\~до Єдиних\~та Державних\~реєстрів інформаційної\~системи Міністерства\~юстиції України,\~зокрема Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян на\~території Луганської\~області,\~тимчасово припинено\~до закінчення\~антитерористичної операції\~на сході\~України.\~Тимчасово призупинено\~проведення державної\~реєстрації актів\~цивільного стану,\~внесення змін\~до актових\~записів цивільного\~стану,\~їх поновлення\~та анулювання,\~повторну видачу\~свідоцтв про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану та\~видачу витягів\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану,\~що знаходяться,\~зокрема на\~території м.Красний Луч Луганської області. Постановою ВР України від 12.05.2016р. №1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», у Луганській області перейменовано місто Красний Луч на місто Хрустальний. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи вказану копію лікарського свідоцтва про смерть, виданого установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником копія лікарського свідоцтва про смерть є підтвердженням того, що дійсно [PERSON] помер 08 квітня 2018 року у м.Хрустальний Луганської області, Україна, причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ. На підставі наведеного,

Outcome: approved