Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Лукавецької сільської ради. Посилається на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], а також земельна ділянка, площею 1,22 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім нього, спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадковому майні немає. Він, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку, приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу йому було відмовлено в зв'язку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, на будинковолодіння позначене по плану забудови літерами «А», «Б», з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташоване в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,22 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, згідно державного акту [NUMBER] від 26.03.2001 року виданого на ім'я [PERSON], які належали померлій [INFO] року - [PERSON] До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. До початку розгляду справи від представника відповідача Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що [INFO] року померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Лукавецькою сільською радою Вижницького району 23.07.2001 року, актовий запис №29, копією свідоцтва про народження, копією паспорта. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме на домоволодіння позначене по плану забудови літерами «А», «Б», з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташоване в [ADDRESS]. Крім того, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,22 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, та належала [PERSON] згідно державного акта [NUMBER] від 26.03.2001 року виданого на ім'я, [PERSON], що підтверджується його копією. З Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/1240 від 25.12.2013 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,22, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлій [PERSON] становить 19189,49 грн. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв син померлої позивач - [PERSON], який звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №15/2013 р. З копії технічного паспорту на домоволодіння, складеного 12.07.2013 року Вижницьким РБТІ, вбачається, що житловий будинок по плану забудови під літ. «А» 1968 року побудови, вартістю 42946,00 грн. та житловий будинок по плану забудови під літ. «Б» 1990 року побудови вартістю 121249,00 грн., в [ADDRESS], оформлений на ім'я [PERSON] З довідки виданої Лукавецькою сільською радою, Вижницького району Чернівецької області №479 від 12.11.2013 року, вбачається, що згідно записів по господарської книги №10, особовий рахунок [NUMBER] сторінка 45 за 2001-2005 роки за [PERSON] числився житловий будинок, який був збудований в 1968 році з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] за життя не отримувала свідоцтва про право власності. Спадкоємців першої черги [PERSON] - крім [PERSON] немає. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно позивачу було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №190/02-31 (с/с 33/2013) від 10.09.2013 року. Крім позивача [PERSON] інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] №33/2013 р. Згідно п.1 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом". Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], якій було видано державний акт на її ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом, тобто [PERSON] Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з державного акту серії ІІ-ЧВ №007766 виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання від 26.03.2001 року Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №55, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 12.09.2001 року є дійсними на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння позначене по плану забудови літерами «А», «Б», з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташоване в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,22 га, що розташована на території Лукавецької сільської ради, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved