Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 31 березня 2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] та зроблений актовий запис за № 527. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.06.2019 року шлюб було розірвано. З вересня 2017 року сторони проживають окремо один від одного за різними адресами. Донька фактично проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. На сьогодні позивач не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Допомога по догляду за дитиною, яку отримує позивач, складає 860,00 грн., що є недостанім для нормального існування. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дружини, яка доглядає за дитиною у розмірі 1/6 своїх доходів. Оскільки добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. 30 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (Вх.№28904 від 25.11.2019 року). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 червня 2019 року по справі № 645/1005/19 (провадження №2/645/1013/19) було розірвано. Встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 20.04.2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 527. Відповідно листа від 07.10.2019 року в.о. головного лікаря КНП ХМР «Міська дитяча поліклініка №15» Остапенко Н.В. вбачається, що за інформацією лікаря-педіатра [PERSON] , з якою мати [PERSON] уклала декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу та відповідно до записів в історії розвитку дитини (форма №112/о), [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] знаходиться під наглядом КНП ХМР «Міська дитяча поліклініка №15» з народження. Обслуговування викликів вдома здійснюється за адресою : [ADDRESS] (а.с.7). За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживає з дитиною окремо від відповідача і постійно потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, хоча має до того матеріальну можливість, так як є працездатною особою. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Суд вважає доведеним факт матеріальної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дружині на період догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх його доходів щомісячно з моменту звернення з цією заявою до суду і до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved