Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про визнання батьківства, у відповідності до ст. ст. 128, 180, 181, 182 СК України, уточнивши свої позовні вимоги 18.02.2019 року остаточно просить суд: визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1000 грн. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2015 року почала зустрічатись з відповідачем [PERSON] . Вказує, що з відповідачем вона мала інтимні стосунки. Коли дізналась про вагітність одразу повідомила [PERSON] , однак останній жодним чином не відреагував. Надалі стосунки значно погіршали та [PERSON] взагалі припинив спілкуватись та зустрічатись з [PERSON] . Вказує, що [INFO] від стосунків з [PERSON] у них народився син [PERSON] . Стверджує, що неодноразово зверталась до відповідача зареєструвати їх спільну дитину за взаємною згодою батьків згідно ст.126 СК України, однак останній відмовився. Тому, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено на підставі ч.1 ст. 135 СК України /»за вказівкою матері»/. Разом з тим, позивач вказує, що 20.12.2018 року за взаємною згодою з відповідачем було проведено ДНК-тест на батьківство. Висновки показали, що батьківство не виключено /У передбачуваного батька та дитини 18 загальних аллель/. З ймовірністю [NUMBER] % передбачуваний батько є батьком дитини. Навіть після висновку ДНК відповідач дитину не визнає, участі у житті сина не приймає,матеріально його не забезпечує. Позивач вказує, що на даний час [PERSON] є військовослужбовцем, працює в ВПС «Старокозаче» Білгород-Дністровського загону, отримує заробітну плату і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. З урахуванням вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. 05 лютого 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду на 05 березня 2018 року о 08.30 годину. 11 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі призначена судово - генетична експертиза та провадження було зупинено. 05 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було поновлено та вона призначена до підготовчого судового розгляду на 08 жовтня 2019 рік о 14.40 годину. 08 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та вона призначена до судового розгляду по сутті. Відповідач 18 березня 2019 року надав до суду письмовий відзив, відповідно до якого не погоджуються з тим, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , яку народила [PERSON] . Вказує, що в 2015 році він був знайомим з [PERSON] , але будь-які інтимні стосунки між ними були відсутні. Вони зустрічались як хлопець та дівчина, а тому дарували один одному подарунки та ходили в гості до знайомих. Проте, вони ніколи не планували стати чоловіком та жінкою і жити разом. В 2016 році їх стосунки «похолоднішали», вони почали рідко зустрічатись та в подальшому зовсім перестали спілкуватись. Стверджує, що причиною розірвання їх спільних відносин стало те, що позивач [PERSON] , крім відповідача [PERSON] зустрічалась з іншими чоловіками. Про народження дитини відповідач дізнався від знайомих. Позивач мешкала з чоловіком на ім`я [PERSON] , який бажав зареєструвати дитину на своє ім`я. Відповідач не погоджується з результатами ДНК тесту, так як достовірно знає, що не є батьком малолітнього [PERSON] . В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами погодилися частково, в частині визнання відповідача батьком дитини погодилися, в частині стягнення аліментів погодилися частково, просять суд при визначені розміру аліментів врахувати стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. Третя особа в судовому засіданні залишила вирішення питання на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача та представника третьої особи, допитавши в якості свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] у позивача народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с.3/. Згідно витребуваного судом актового запису про народження [PERSON] , [INFO] № 397 від 09.06.2017, складеного Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відомості про батька вказані згідно ч.1 ст. 135 СК України. /л.с.35/. У відповідності до довідки № 140, виданої Старокозацькою сільською радою 30.01.2019 року, гр. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] /знаходиться на повному утриманні матері. /л.с.8/. У відповідності до приєднаного до матеріалів справи копії звіту по тесту на батьківство [PERSON] , складеного ПП«Genorama», результати тесту ДНК показали, що батьківство не виключено. /у передбачуваного батька - [PERSON] та дитини [PERSON] 18 загальних аллель/. З вірогідністю 99,996650876% передбачуваний батько є біологічним батьком дитини. /л.с.4-5/. Відповідач у своєму відзиві вказував, що проведення даної експертизи було зроблено приватною фірмою, яку він знайшов по інтеренету, де зі слів працівників фірми було попереджено,що тест буде проведений в державі [PERSON] . Відповідач не визнає вказаних результатів тесту. У зв`язку з вищевикладеним, та задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 11.04.2019 року було винесено ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи, у відповідності до якої клопотання відповідача [PERSON] про призначення судово - генетичної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставлено питання: - чи є кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ? - чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ?/л.с.48-51/ Згідно Висновку експерта № 93 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з імовірністю 99,99999%; таким чином батьківство практично доведено. У судовому засіданні також було заслухано свідка [PERSON] , яка підтвердила, що дійсно [PERSON] та [PERSON] зустрічались, ходили як хлопець та дівчина, жили деякий час разом, потім відносини припинили. Стверджує, що все село бачило, як [PERSON] ходив до [PERSON] . Дитина дуже схожа на відповідача. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як вище зазначено, державна реєстрація народження сина позивача, здійснена відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Судом встановлено, що достовірність даних встановленого батьківства підтверджено Висновком ДНК-екпертизи по тесту на батьківство ІD23804, складеного ПП«Genorama», висновком експерта Одеського обласного бюро судово-генетичної експертизи № 93 та показами свідка [PERSON] . Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач надала достатнього доводів батьківства відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народженої позивачем дитини [PERSON] , [INFO] , доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку, а тому слід внести відповідні зміни до Книги реєстрації народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , вказавши відомості про батька [PERSON] . Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Судом при визначенні розміру аліментів враховуються приєднані згідно ухвали суду від 08.10.2019 року докази, а саме довідка онкологічного диспансеру про хворобу [PERSON] від 07 червня 2019 року; довідка про проходження лікувальної терапії від 21 грудня 2011 року; довідка про проходження місцевої терапії від 23 січня 2012 року; довідка про проходження терапії від 23 грудня 2012 року; довідка центру зайнятості № 308 від 08.10.2019 року; довідка Старокозацької сільської ради № 244 від 12 лютого 2019 року про склад сім`ї; довідка про хворобу матері № 46 від 15 лютого 2019 року; довідка про хворобу матері № 316 від 04 жовтня 2017 року; довідка про хворобу матері № 317 від 04.10.2017 року; довідка ПФУ № 770 від 14 лютого 2019 року про пенсійне забезпечення; довідка ПФУ № 771 від 14 лютого 2019 року про пенсійне забезпечення. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». Таким чином, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, а також той факт, що наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є, а отже суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2019 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, обґрунтованість позовних вимог, суд вважає що їх стягнення підлягає з відповідача на користь держави. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача слід стягнути також витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн, що позивач понесла згідно квитанції №33 від 31.01.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved