Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи -Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, Комунальне підприємство ( далі КП) «Жилкомсервіс» про знесення самовільно побудованої нежитлової одноповерхової будівлі на придомовій території у дворі житлового багатоквартирного будинку по [ADDRESS] і приведення земельної ділянки у попередній стан. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] .Відповідач [PERSON] , як власник квартири 5 зазначеного будинку, влітку 2020 самочинно здійснив будівництво сараю або гаражу на місці зруйнованого сараю, збільшивши розміри нежитлової споруди, яка порушує права позивача користуватися своєю власною квартирою, оскільки самочинна будівля знаходиться у безпосередньо близькості від стіни квартири і він позбавлений можливості привести в належний вигляд зовнішню її стіну через незначну відстань від самочинної споруди. На звернення до Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс», відповідачу надавались відповідні повідомлення та приписи, але [PERSON] їх ігнорує.Численні та систематичні звернення сусідів та мешканців будинку до Харківського міського голови, міської ради та виконавчих органів жодного результату не дали, тому для відновлення своїх прав та їх захисту [PERSON] змушений був звернутися до суду. Відповідач [PERSON] , не погоджуючись з позовом,надав письмовий відзив, в якому стверджує, що він мешкає у будинку з 1980 та весь час користувався сараєм, розташованим на прибудинковій території. Крім його сараю, на земельній ділянці біля будинку розташовані також сараї інших мешканців. Як вважає [PERSON] , у зв`язку з приватизацією у 1999 квартири, допоміжні приміщення, яким є сарай, передається безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир, отже, отримавши право власності на житло, допоміжні приміщення, на думку відповідача, також перебувають у його власності. Крім того, при переході права власності на будівлю і споруду, до нього перейшло право власності або користування земельною ділянкою. Посилається на те, що позивач не надав доказів, що саме [PERSON] побудував сарай та яким чином він порушує права та охоронювані законом інтереси [PERSON] . Пояснює, що за відповідачем залишилось право власності на сарай, яким він користується більше 40 років та право користування земельною ділянкою, на якій він розташований ( а.с. 60-64). З Департаменту територіального контролю та земельних відносин виконавчого комітету Харківської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що головними спеціалістами сектору інспекційної роботи відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контрою та направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 12.12.2019 № 1248-Н здійснено планову перевірку об`єкту будівництва у дворі житлового будинку по [ADDRESS] .Візуальним оглядом виявлено споруду ( без улаштування фундаменту) у занедбаному стані. Через відсутність суб`єкта містобудування провести перевірку не видалося можливим. Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради через деякий час проведена перевірка території житлового будинку, за результатами якої виявлено тимчасову споруду ( металевий гараж). Правовстановлюючі документи на об`єкт були відсутні, тому винесено припис про усунення порушень шляхом демонтажу об`єкта біля будинку [ADDRESS] . Ці вимоги не були виконані. За результатами здійснення заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою території міста Харкова, виконавчим комітетом Харківської міської ради прийнято рішення «Про звільнення території міста Харкова від самовільно встановлених об`єктів» від 01.12.2020 № 722, яким вирішено звільнити територію міста від самовільно( незаконно) встановлених об`єктів шляхом демонтажу, у тому числі від тимчасової спірної споруди, після закупівлі таких послуг через електронний майданчик публічних закупівель ( а.с. 101-103). Представник 3 особи- КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, правом на викладення своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову не користався, пояснень або відзиву не надав. Суд, вислухавши вступне слово сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за договором купівлі-продажу , посвідченого 19.09.2019, належить квартира [ADDRESS] . Власником квартири №5 будинку є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло 60/100 частин комунальної квартири, виданого 07.09.1999 за реєстровим № 6-99-190130 Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації виконкому Харківської міської ради, договору купівлі-продажу 40/100 частин, посвідченого 10.01.2003. ( а.с. 20-23,65). Як вбачається з відповіді КП «Жилкомсервіс» 21.01.2020 на звернення [PERSON] , у дворі житлового будинку [ADDRESS] ряд господарських споруд (дерев`яні сараї), які використовуються мешканцями будинку.Розміщені сараї відповідають Генеральному плану забудови, розроблену у 1955.Господарські споруди, якими користуються мешканці кв. 5 знаходяться у незадовільному технічному стані. У 2007 власником квартири №5 прибудовано до існуючого сараю дерев`яну споруду розміром 2мх2,5м, яка у Генеральному плану відсутня. У межах наявних повноважень начальником дільниці № 43 КП «Жилкомсервіс» власнику кв. 5 надано повідомлення з питань приведення дерев`яних сараїв у належний технічний та санітарний стан, а також надання дозвільних документів на прибудовану споруду ( а.с. 25,30, 33, 36-37, 66-67). У 2020 мешканці будинку [ADDRESS] стали звертатися з колективними заявами до виконавчих органів Харківської міської ради та меру міста з приводу незаконного будівництва [PERSON] гаражу без згоди сусідів ( а.с.28). Начальником дільниці № 66 Новобаварського району КП «Жилкомсервіс» надавався [PERSON] припис щодо припинення виконання ремонтних робіт самовільно побудованої частини господарської споруди, який залишився без реагування ( а.с. 34). Спеціалістами Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради виїздом на місцевість встановили розміщення по [ADDRESS] тимчасової споруди некомерційного призначення. Відповідно до п. 5.10.6 Правил благоустрою території міста Харкова, затв. рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 № 504/11, матеріали щодо самовільно (незаконно) встановлених об`єктів малих архітектурних форм некомерційного призначення, тимчасових споруд некомерційного призначення, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, механізмів направлені до адміністрації району( а.с. 26,29). Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.12.2020 № 722 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно встановлених об`єктів» доручено Департаменту територіального контролю Харківської міської ради залучити суб`єктів господарювання до виконання робіт щодо звільнення території міста від самовільно ( незаконно) встановлених об`єктів та приведення звільненої від зазначених об`єктів території у придатний для подальшого використання стан. До вказаного переліку самовільних ( незаконних) об`єктів, що підлягають демонтажу зазначена тимчасова споруда (металевий гараж) біля будинку по [ADDRESS] ( додаток 1 до рішення Харківської міської ради) ( а.с.77-79). Допитані в судовому засіданні, за клопотанням позивача, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що на земельній ділянці біля будинку, побудованого в довоєнний час, дійсно знаходились сараї для зберігання вугілля мешканці будинку, в якому розташовано вісім квартир. Сарай [PERSON] знаходився в занедбаному, напівзруйнованому стані, оскільки після добудови до сараю споруди 2м.х 2,5м. і збільшення загальної площі у 2005-2007, ім. ніхто не користувався, відповідач в будинку не проживає.Оскільки через збільшення площі споруди відповідачем свідок [PERSON] не могла підійти до свого сараю, вона вимушена була його знести. У 2019 мешканці будинку вирішили привести прибудинкову територію в належний вигляд, відповідач не захотів в цьому брати участь і без їх згоди, на місці свого сараю став будувати споруду, що нагадує гараж розміром близько 14 кв.м. На зауваження сусідів, в тому числі позивача, не реагував, вступив з ними в неприязні стосунки і стверджував, що земля належить особисто йому і він має право її використовувати на свій розсуд. В результаті неправомірних дій [PERSON] , незадоволені жителі викликали поліцію, зверталися до органів місцевого самоврядування, адміністрації району, Харківська міськрада, на гарячу лінію з проханням припинення незаконне будівництво. Відповідач, всупереч приписам зупинити будівництво, закінчив його. В результаті до деяких сараїв доступ неможливий, свідок [PERSON] не може навіть підійти до свого сараю і відчинити двері, оскільки нова споруда та її розміри перешкоджають цьому. Позивач [PERSON] позбавлений можливості зробити фарбування зовнішньої сторони квартири, утеплити її, відремонтувати дах, тому що між стіною квартири і стіною встановленого гаража відстань невелика, вузький прохід , який не дозволяє навіть поставити драбину для робіт. Крім того, як стверджують свідки, надвірна будівля відповідача не тільки ширше і більше знесеного сараю, але і вдвічі вище, наближена до будинку, що порушує існуючі норми пожежної безпеки. Таким чином, загальний двір , за поясненнями свідків, фактично знаходиться в користуванні відповідача, а не всіх мешканців. Частиною 1 статті 376 ЦК України закріплено загальні підстави для визнання будівництва самочинним. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до положень ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідач, незважаючи на рішення Харківської міської ради від 01.12.2020 про звільнення встановленого об`єкту шляхом демонтажу, не виявив бажання провести демонтаж, вважаючи, що оскільки його квартира була приватизована, то допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. З огляду на те, що проведеним [PERSON] самочинним будівництвом порушуються права інших мешканців житлового будинку, яким належить право користування прибудинковою земельною ділянкою, відповідачем не надано висновків відповідних служб щодо можливості експлуатації самочинного будівництва, дотримання при їх будівництві державних архітектурних, будівельних, протипожежних, санітарних норм, надвірною будівлею спричинені незручності у користування позивачем своєю квартирою та проведенням ремонтних робіт щодо зовнішнього стану будинку суд вважає обґрунтованими позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво ( ч.2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, з поміж іншого, може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача вчинення дій по відновленню становища, яке існувало до порушення його права власності, зокрема знести самовільно збудовану на місці сараю надвірну споруду. Земельна ділянка біля буд. [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади в особі Харківської міської ради та належить до земель населеного пункту загального користування. На підставі ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. При цьому, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (статті 125 та 126 ЗК України). Посилання відповідача [PERSON] на те, що отримавши право власності на житло, він отримав у власність допоміжні приміщення, а також безстрокове постійне користування земельною ділянкою є помилковими. У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За положеннями ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ч. 1 ст. 368 та чч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Отже, відповідач [PERSON] , без дозволу інших співвласників будинку, самовільно здійснив будівництво на земельній ділянці прибудинкової території загального користування , тому таке будівництво є протиправним та таким, що порушує права співвласників будинку, підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, шляхом знесення самовільне побудованої надвірної споруди та приведення земельної ділянки у попередній стан, тобто без самовільно збудованого об`єкту, оскільки відповідач, скористувавшись своїм правом, зніс сарай, який перебував у напівзруйнованому стані. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.З урахуванням задоволення позову [PERSON] , сплачений ним судовий збір при звернення до суду, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved