Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Заявник у березні 2017 року звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що її донька [PERSON], після закінчення професійного училища, на початку 2010 року, була направлена на роботу м. Севастополь. У 2001 році донька заявника вийшла заміж, а 7 жовтня 2015 року в м. Севастополь народила другу дитину - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 14.11.2015 року. Факт народження дитини також підтверджується і й медичною довідкою № 100/02185 від 10.10.2015 року. На теперішній час заявнику необхідно отримати свідоцтво про народження онуки за законами України. З метою отримання даного свідоцтва заявник звернулась до установи реєстрації актів цивільного стану та надала необхідні документи. Оглянувши документи працівники установи відмовили видати заявнику необхідний документ на дитину мотивуючи це тим, що її онука народився на території Автономної [PERSON] Крим, яка на теперішній час не підконтрольна Україні, факт народження дитини відбувся на непідконтрольній території України. Для підтвердження факту народження дитини заявником було надано копію свідоцтва про народження онуки РФ І-КМ № 531699 від 14.10.2017 року, який виданий за законами Російської Федерації. Зазначене місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України.Встановлення факту народження дитини заявнику необхідно для визнання останньою громадянкою України. Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт, що 07.10.2015 року у м.Севастополь народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву до суду, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не зявився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 20,21). Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких заяву [PERSON] підтримали, підтвердили своє батьківство відносно [PERSON], [INFO], просили розгляд справи провести без їх участі (а.с. 27,32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~ Судом установлено, що заявник є матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, [PERSON], громадянин України, та [PERSON], громадянка України, зареєстрували шлюб 03.06.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 320, остання після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Прокопович» (а.с. 9). Згідно обмінної карти (відомостей пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого) № 100/02185 від 10.10.2015 року [PERSON] у віці 26 років народила 07.10.2015 року особу жіночої статі, імя якої вказано «Софія» (а.с.11,12). Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області заявнику 28.03.2017 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав ненадання нею документу закладу охорони здоровя або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини (а.с.26). Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відділом записів актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя управлінням записів актів цивільного стану міста Севастополя видано Свідоцтво про народження серії І-КМ № 531699, видане 14.10.2015 року, відповідно до якого 07.10.2015 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], про що 14.10.2015 року складено актовий запис про народження № 1543 (а.с. 13). Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказаний документ є недійсним і не створює правових наслідків. На звернення заявника щодо державної реєстрації народження [PERSON] Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 28.03.2017 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав не надання нею документу закладу охорони здоровя або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини (а.с.26). Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідне медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), видане закладом охорони здоровя у заявниці відсутнє. Відповідно до пункту 7 частини 1статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини [PERSON] відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року. Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано розяснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Ураховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження [PERSON] дитини жіночої статі [INFO], місце народження м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Таким чином заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved