Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач в листопаді 2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.02.2017 він позичив відповідачу 92000 грн., строк повернення - до 01 квітня 2017 року, про що була підписана відповідачем розписка. Однак борг відповідач не повертає, просить стягнути вказану заборгованість з відповідача. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити (а.с. 111). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судова кореспонденція, яка направлялась [PERSON] повернулась до суду з відміткою поштового працівника "за закінченням строку зберігання" (а.с.96, 108) враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 23.05.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 15.06.2017 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 21.09.2018 доручено Соснівському районному суду м. Черкас забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 22.11.2018 без виходу до нарадчої кімнати постановлено відкласти розгляд справи для повторного виклику відповідача. Ухвалою суду від 19.08.2019 продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.08.2019 ухвалено провести заочний розгляд справи. 19.08.2019 року ухвалено заочне рішення, ухвалою суду від 04 листопада 2020 року скасоване заочне рішення справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в судове засідання 15.04.2021 відповідач не з`явився, розгляд справи відкладено, 20.05.2021 від представника позивача - адвоката Юрченко Віктора Олександровича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, ухвалою суду від 21.05.2021 клопотання задоволено, доручено Придніпровському районному суд м.Черкаси забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 24.02.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с. 52). Відповідно до умов розписки [PERSON] взяв у борг в [PERSON] 92000,00 грн. та зобов`язувався повернути йому в строк до 01.04.2017, про що розписується. З настанням строку повернення боргу відповідач кошти не повернув, на зв`язок не вийшов, на телефонні дзвінки не відповідав. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 24.02.2017 слідує, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] протягом визначеного строку. Судом враховується, що розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 1046, 1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved