Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В своїй позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно. Спадкове майно було поділено згідно договору про поділ майна від 14.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1425 між ним та відповідачем, який являється його рідним братом. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. від 14.04.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на будинок, який належав спадкодавцю [PERSON] . У зв?язку із зазначеною відмовою нотаріуса, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який він успадкував за законом після смерті батька [PERSON] ,\~ який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про можливість слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, просив суд слухати справу у його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Згідно відповіді Третьої маріупольської державної нотаріальної контори № 1774/01-16 від 08.07.2021 року, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відсутня. Як вбачається з відповіді Начальника ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість» від 09.09.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 06.02.1965 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] являється рідним сином [PERSON] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв його син [PERSON] , оскільки на момент його смерті був зареєстрований та проживав з ним за однією адресою, проте не переоформив правовстановлюючі документи на будинок. Як стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Приморського райвиконкому м. Жданов від 02.03.1982 року, позивач по справі [PERSON] являється сином покійного [PERSON] , а отже належить до першої черги спадкоємців за законом. Як вбачається з договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від14.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1425, позивачу по справі [PERSON] у приватну власність перейшло спадкове майно, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS] . Згідно постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. від 14.04.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на будинок, який належав спадкодавцю [PERSON] . Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] ,\~ оскільки визнання відповідачем пред?явленого позову\~ не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved