Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Кредитна спілка "Вигода" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії у розмірі 349122,57 грн. тіло кредиту, 111107,06 грн. процентів за користування кредитом та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 04 серпня 2020 року між кредитною спілкою «Вигода» та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 423367/FC/1. Відповідно до заяв позичальника про одержання кредитних коштів йому було видано грошові кошти (транші) 04.06.2019 року на суму 250000 грн, 06.06.2019 100000,00 грн, 19.12.2019 1000 грн., 11.03.2020\~- 500 грн., що підтверджується відповідними видатковими касовими документами. Відповідач спочатку здійснював платежі без порушення графіків платежів, що були погодженні сторонами та оформлені як додатки до Кредитного договору, проте з 04.01.2021 року відповідач почав порушувати строки та суми, передбачені до сплати графіком платежів. За заявами позичальника, йому було змінено графік платежів. Відповідно до останнього погодженого сторонами графіку платежів №4 від 11.03.2021 відповідач зобов`язався 04.01.2021 сплатити основну суму (тіло) кредиту в розмірі 349\~122,57 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 91517,94 грн., а разом 440\~640,51 грн. Разом з тим, 04.01.2021 відповідач грошові кошти не сплатив, кредит не погасив. 09.03.2021 кредитна спілка «Вигода» надіслала відповідачу вимогу за вих. № 44 від 09.03.2021 про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом до 09.04.2021. Відповідач вимогу не виконав, грошові кошти у вказаний строк не сплатив. 09.03.2021 позивачем було зупинено нарахування процентів за кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 460\~229,63 грн, а саме: 349122,57 грн. основна сума (тіло кредиту) та 111107,06 грн. проценти за користування кредитом, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України\~викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 11.08.2021 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. На адресу суду не повернувся конверт від [PERSON] , у якому містилась ухвала про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2021 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Вигода» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 42336/FC/1 від 04.06.2019, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом у сумі 350000 грн. Строк дії договору складає 60 (шістдесят) місяців. Так, позичальнику видано грошові кошти (транші) 04.06.2019 року на суму 250000 грн, 06.06.2019 100000,00 грн, 19.12.2019 1000 грн., 11.03.2020\~- 500 грн., що підтверджується відповідними видатковими касовими документами. За заявами позичальника, йому було змінено графік платежів. Відповідно до останнього погодженого сторонами графіку платежів №4 від 11.03.2021 відповідач зобов`язався 04.01.2021 сплатити основну суму (тіло) кредиту в розмірі 349\~122,57 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 91517,94 грн., а разом 440\~640,51 грн. Разом з тим, 04.01.2021 відповідач грошові кошти не сплатив, кредит не погасив. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 460\~229,63 грн, а саме: 349122,57 грн. основна сума (тіло кредиту) та 111107,06 грн. проценти за користування кредитом. Окрім цього, відповідно до п. 8.1 вищевказаного договору відновлювальної кредитної лінії кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, інших платежів, передбачених договором, у повному обсязі та дострокового повернення кредиту і сплати процентів. У зв`язку з наведеним позивач скористався своїм правом щодо звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредиту і сплати процентів. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою за вих. № 44 від 09.03.2021 про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом до 09.04.2021, проте така залишилась без належного реагування. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] свої зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору на спеціальних умовах. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.527 Цивільного кодексу України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В постанові Великої палати Верховного Суду від 27.03.2019 в справі № 521/21255/13-ц зазначено, що направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано заяви про отримання кредиту та відповідні платіжні документи, що підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів, розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником кредиту, тобто вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 460\~229,63 грн, а саме: 349122,57 грн. основна сума (тіло кредиту) та 111107,06 грн. проценти за користування кредитом. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 6900 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved