Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач в особі свого представника - адвоката Гаврильченко Ю.О., що діє на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ХВ №1816 від 04.09.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , яким просив розірвати договір купівлі-продажу гіроскутеру Ninebot S, серійний номер 20048/00010714, укладений 20.06.2020 року з ФОП [PERSON] , стягнути на його користь грошову суму сплачену за товар у розмірі 9 999, 00 грн, а також покласти на відповідача відшкодування витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 20.06.2020 року у магазині «Цитрус», розташованому за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 8/А-6 року було придбано гіроскутер Ninebot S, вартістю 9 999 грн шляхом укладання договору купівлі-продажу за попередньо розміщеним замовленням на офіційному сайті мережі магазинів «Цитрус». Вказує, що рішення щодо придбання товару було прийнято позивачем на підставі поточної на дату придбання інформації в електронній (цифровій) формі про товар, згідно з якою придбаний позивачем гіроскутер має високий клас захисту від пилу та вологи IP54, що дає можливість використовувати гіроскутер при будь-яких погодних умовах. При цьому продавцем не надавалась будь-яка інша інформація чи правила експлуатації ні перед, ні після придбання товару, а відтак і перед початком експлуатації товару. В подальшому при нетривалому використанні позивачем придбаного товару виключно за цільовим призначенням, в т. ч. за умов одноразового використання при настанні короткочасного невеликого дощу, що відповідало умовам, заявленим в інформації про товар, при використанні придбаного гіроскутера з`явились суттєві збої в роботі у вигляді некоректного та неналежного функціонування, що в результаті призвели до виходу товару з ладу. Відповідно до даних фіскального касового чеку, гарантійний термін на товар складає 365 днів. Позивач звернувся до сервісного центру мережі магазинів «Цитрус» та передав товар для здійснення гарантійного ремонту. Вказує, що 17.07.2020 року він отримав телефонний дзвінок від співробітниці магазину, яка повідомила, що інформація на офіційному сайті мережі магазинів «Цитрус» щодо будь-яких погодних умов використання гіроскутера є помилковою і буде видалена. 18.07.2020 року позивачем було отримано Акт технічного стану №0000132962 сервісного центру мережі магазинів «Цитрус», відповідно до змісту якого гіроскутер Ninebot S не підлягав гарантійному обслуговуванню у зв`язку з порушенням правил експлуатації. У зв`язку з наведеним позивач був змушений 30.07.2021 року звернутись з письмовою заявою до адміністрації магазину «Цитрус» за адресою придбання товару з вимогою про здійснення гарантійного ремонту придбаного гіроскутера або заміни його на новий аналогічний товар, на що 05.08.2021 року отримав відповідь про неможливість здійснення гарантійного обслуговування товару з ознаками водного пошкодження, у зв`язку з порушенням останнім гарантійних зобов`язань. Зазначає, що станом на дату звернення до суду з позовом офіційний сайт не містить інформації в електронній (цифровій) формі про можливість використання товару за будь-яких погодних умов через її безпосереднє видалення, а придбаний товар зберігається в сервісному центрі «Цитрус». Відповідачем надано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що з урахуванням роз`яснень офіційного представника, твердження позивача про те, що інформація про продукцію та про виробника, розміщена на офіційному сайті магазинів «Цитрус», а саме «гіроскутер має високий клас захисту від пилу та вологи IP54, що дає можливість використовувати гіроскутер при будь-яких погодних умовах» є недоступною, недостовірною, неповною або несвоєчасною та те, що йому не надавалось будь-яка інша інформація чи правила експлуатації , викладені виробником в документації на товар ні перед, ні після його придбання, а відтак і перед початком експлуатації не відповідає реальним обставинам. Вказує, що вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплаченої суми суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності, оскільки за інтернет посиланням в розділі «Характеристики» було розміщено «Інструкцію користувача гіроскутер Ninebot S», що згідно з п.3 Розділу «Запобігання небезпечному водінню» інструкції користувача на гідроскутера Ninebot S визначено застереження щодо використання в дощову погоду, а саме заборонено кататись по калюжах глибше 2-х см, що дублюються у гарантійному талоні гіроскутера. При цьому зазначає, що жодних запитів зі сторони позивача про надання роз`яснень умов та правил використання товару до початку використання товару не надходило. Таким чином вважає, що позивачеві було надано усю необхідну та доступну інформацію щодо правил експлуатації гіроскутеру NinebotS. Посилається на те, що сервісний центр не є авторизованим виробником гіроскутера NinebotS для більш детальної діагностики гіроскутер було направлено до сервісного центру офіційного представника виробника на території України - компанії «Іноземне підприємство «І-АP-CІ», від якого 14.07.2020 року було отримано висновок про те, що в здійсненні гарантійного ремонту відмовлено через виявлення пошкоджень рідиною, в зв`язку з перевищенням заявленого ступеню захисту IP-54, а саме корозії внутрішніх компонентів електропристрою, що пов`язана з потраплянням рідини під тиском та у великій кількості внаслідок порушення позивачем (його сином) вищезазначених правил експлуатації, що стало підставою для Акту технічного стану №0000132962 від 18.07.2020 року, де зазначено, що вказаний гіроскутер не підлягає гарантійному обслуговуванню. При цьому відповідно вищенаведеного висновку порушень засобів захисту встановлених виробником не виявлено, гумовій ущільнювач знаходиться на відповідному місці. Вказує також і на те, що твердження позивача щодо інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті магазинів « Цитрус » про те, що «гіроскутер Ninebot S» має високий клас захисту від пилу та вологи IP54, що дає можливість використовувати гіроскутер при будь-яких погодних умовах є припущенням позивача, оскільки його пошкодження сталось внаслідок правил експлуатації пристрою та перевищення ступеню захисту IP54. Зазначає, що станом на 07.07.2020 року позивач не скористався можливістю відремонтувати свій гіроскутер та не забрав його з сервісного центру, ігноруючи повідомлення гарячої лінії. Згідно з відповіддю на відзив від 21.01.2021 року, позивач відхиляє письмове твердження відповідача стосовно належного надання позивачеві всієї необхідної інформації щодо правил експлуатації товару через інтернет-посилання, за яким було розміщено інструкцію користувача оскільки на момент придбання товару зазначене гіперпосилання на правила експлуатації фактично було відсутнє, та з`явилось тільки після звернення до суду з позовом. Зазначає, що відповідач всупереч вимог закону під час безпосереднього продажу товару не отримував від позивача згоди на доведення до нього інформації про продукцію, у т.ч. правил його експлуатації, за допомогою засобів дистанційного зв`язку у вигляді інтернет -посилання та не надав жодної супровідної документації, що мала б додаватись до товару. Посилається на те, що позовні вимоги позивача засновані на фактичних обставинах, а також виявлення позивачем протягом гарантійного терміну не застережених продавцем недоліків у вигляді недостовірності інформації продавця про можливість використання придбаного товару при будь-яких погодних умовах. Зазначає про неприпустимість взяття до уваги при розгляді справи письмового висновку «Іноземного підприємства» №16562-1 від 14.07.2020 року як доказу, оскільки вважає, шо вказаний висновок носить замовний характер, зважаючи на те, що Акт технічного стану, який за твердженням відповідача був складений на підставі висновку, не містить жодного посилання на характер потрапляння рідини до гіроскутеру. Ухвалою судді від 14.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами суду від 04.06.2021 та 07.06.2021 року судове засідання призначено проводити у режимі відеоконференції з Приморським районним судом міста Одеси для забезпечення участі представника відповідача ФОП [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності б/н від 27.01.2021 У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, надані на їх підтвердження, що були викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись зокрема на пропуск позивачем строків позовної давності при зверненні до суду, що є підставою для відмови у позові. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з інформацією, що міститься у копії фіскального чеку №22977/2, виданого ФОП [PERSON] (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №25530000000015309 від 12.04.2018 року) підтверджується факт придбання 20.06.2020 року позивачем гіроскутеру Nineboot S Black вартістю 9999 грн, гарантійний термін товару становить 365 днів. Згідно з інформацією в електронній (цифровій формі) станом на 19.07.2020 року у пункті «Всесторонній захист» зазначено, що «Ninebot S отримав високий клас захисту від пилу та вологи ІP54, який дозволяє використовувати гіроскутер за будь-яких погодних умов. Згідно з копією квитанції №ПР 000594098 від 06.07.2020 гіроскутер Ninebot S(black) ІMEІ 20048/00010714 із заявленою несправністю «некоректна робота, пристрій світиться, ні на що не реагує/мимовільно їздить, крутиться, рідина на стику корпуса і акб з пошкодженнями у вигляді слідів експлуатації та подряпинами на корпусі» прийнято в ремонт ФОП [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) з вказівкою про те, що сервісний центр залишає за собою право за результатами діагностики зняти виріб з гарантійного обслуговування, якщо виявлено порушення умов експлуатації. Відповідно до акту технічного стану №0000132962 в результаті технічного огляду виробу гіроскутер Ninebot S виявлено водне пошкодження, виріб не підлягає гарантійному обслуговуванню, в зв`язку з порушенням правил експлуатації. Згідно з відповіддю адміністрації «Цитрус» на заяву [PERSON] №1146 від 05.08.2020 року позивачем порушено гарантійні зобов`язання щодо придбаного товару -гіроскутеру Nineboot S(BLACK), s/n : 20048/00010714 в результаті технічного огляду виявлені ознаки водного пошкодження. Гарантійні умови компанії «Цитрус» не передбачають гарантійне обслуговування товару з ознаками водного пошкодження, у зв`язку з чим позивачу запропоновано звернутись в магазин, де була здійснена покупка товару з метою проведення ремонту за рахунок споживача. Згідно з висновком сервісного центру за вих.№16562-1 від 14.07.2020 року виявлено численні пошкодження рідиною, характер яких вказує на те, що тиск потрапляння рідини та її кількість перевищила заявлений ступінь захисту ІР54 (захист від капель) та відмовлено в гарантійному ремонті Згідно з відповіддю на запит Іноземного підприємства «І-АP-CІ» №17347 від 27.11.2020 року щодо технічної характеристики гіроскутерів Ninebot S ступінь захисту IP54 забезпечує захист від води та інших рідин тільки у вигляді капель і не захищає від струменів води, що передбачає обмеження щодо використання останнього у дощову погоду по калюжах глибше 2-х см згідно з п.11Інструкції користувача NinebotS. Згідно з Міждержавним стандартом ГОСТ 14254-2015 ІEC 60529:2013) ступені захисту, що забезпечуються оболонками (код IP) ступінь захисту IP54 передбачає захист від цілковитого оббризкування: вода, що потрапляє у вигляді бризок на оболонку з будь-якого напрямку не повинна здійснювати шкідливий вплив. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори) (статті 202 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 628 Цивільного України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 01.08.2021 року) гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Згідно з п.15 ч.1 вказаної статті недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); Відповідно до п.3 ч.1 ст.4 споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної". Згідно з ч.3 вказаної статті споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації;4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Згідно з ст. 6 вказаного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Згідно з ст. 7 Закону виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором.Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Відповідно до частини 2, 3 статті 13 Закону перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: основні характеристики продукції. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. Згідно зі статтею 15 вказаного Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію, серед інших умов, повинна містити назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку. У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків;2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. При цьому суд наголошує, що необхідно розмежовувати права споживача, які відносяться до категорії товарів, що мають недоліки (право на безоплатне усунення недоліків товару) та до категорії товарів, що мають істотні недоліки (право на обмін товару чи розірвання договору). Тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар. З урахуванням того, що предметом розгляду у даному випадку виступає саме порушення відповідачем права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо умов експлуатації гіроскутеру Ninebot S, при придбанні якого позивач керувався тільки інформацією, отриманою в електронній (цифровій формі), розміщеній в місці реалізації товару, що призвело до його неналежного функціонування, належним способом захисту порушеного права виступатиме саме розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошової суми, що передбачено пунктом ч.7 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що інформація про товар за допомогою засобів дистанційного зв`язку може доводитись до споживача тільки за його згодою, та відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що ним була отримана згода позивача про ознайомлення з інструкцією, розміщеною за інтернет-посиланням для отримання необхідної інформації щодо товару, у тому числі щодо умов його правильної експлуатації, суд приходить до висновку, що порушення правил експлуатації гіроскутеру стало наслідком саме невиконання відповідачем обов`язку, передбаченого ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів». Стосовно твердження представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності слід звернути увагу на те, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, згідно д ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу). З урахуванням того, що договір купівлі-продажу товару було укладено 20.06.2020 року, а позивач звернувся до суду із позовом 07.09.2020 року, заява про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 справа № 826/1216/16. Так, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. При цьому, ч.2 ст.137 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Враховуючи, що представником позивача при подачі позову було здійснено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що дорівнює сумі судових витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження понесення яких було заявлено своєчасно та у належній формі, зокрема шляхом надання детального опису наданих послуг, зміст та умови оплати яких визначені додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №04/09 від 04.09.2020 року та підтверджені актом надання послуг від 09.03.2021 року, витрати на професійну правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі, заявленому позивачем. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з урахуванням ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням положень постанови КСЦ ВС від 25.11.2020 року у справі №761/46977/18 про те, що стаття 5 Закону «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, а відтак не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 3, 16, 207, 208, 509, 628, 651, 655 ЦК України, ЗУ «Про захист права споживачів»,

Outcome: approved