Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] міської ради, де третьою особою є [PERSON] Посилається на те, що 09 березня 2013 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в с.Мілієве по вул.Підлужній, 17, Вижницького району Чернівецької області. За життя батько склав заповіт, який не був змінений чи скасований на момент його смерті, відповідно до якого все своє майно заповів йому. Спадкоємцями за законом першої черги крім нього була його матір [PERSON] та брат [PERSON] Його матір, як непрацездатна вдова, успадкувала право на обовязкову частку у спадщині після смерті батька, що становила 1/6. Він, як спадкоємець за заповітом, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї, таким чином після смерті батька, як спадкоємець за заповітом фактично успадкував 5/6 частки спадкового майна, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. 06 червня 2016 року його матір [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/6 частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Мілієве по вул.Підлужній, 17, Вижницького району Чернівецької області, яке вона успадкувала, однак не оформила своїх спадкових прав, після смерті батька [PERSON] За життя його матір склала заповіт, який не був змінений чи скасований, на момент її смерті, відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті заповіла йому. Він, як спадкоємець за заповітом фактично успадкував 1/6 частки спадкового майна, що розташоване в с.Мілієве по вул.Підлужній, 17, Вижницького району Чернівецької області, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Мілієве по вул.Підлужній, 17, Вижницького району Чернівецької області, 5/6 частки якого належало померлому 09.03.2013 року [PERSON], та 1/6 частки якого належала померлій 06.06.2016 року [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В судове засідання тертя особа [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09 березня 2013 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №118712, виданого 11.03.2013 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12, копією свідоцтва про народження, Серія V-УР №1331444, виданого 30.06.1966 року в с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Мілієве по вул.Підлужна, 17, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Мілієве по вул.Підлужна, 17, Вижницького району Чернівецької області, 1969 року побудови, вартістю 185703,00 грн. За життя 22.11.2012 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 20 грудня 2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі №141. З довідки Міліївської сільської ради №1137 від 04.06.2014 року вбачається, що [PERSON] проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [INFO] з 1968 року по 09.03.2013 року, тобто по день його смерті. На день смерті [PERSON] з ним в одному будинку зареєстровані та проживали: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] онука, [PERSON] онук. Судом також встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 16.02.1957 року був зареєстрований Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №04, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого повторно 23 листопада 1961 року в с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області. З матеріалів спадкової справи №153/2014 року стосовно майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON]Д, звернувся [PERSON], як спадкоємець за заповітом та дружина померлого [PERSON]. 06 червня 2016 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №160152, виданого 07.06.2016 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18, копією свідоцтва про народження, Серія V-УР №1331444, виданого 30.06.1966 року Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/6 частки житлового будинку, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами,що розташований в с.Мілієве по вул.Підлужна,17, Вижницького району Чернівецької області, яку вона успадкувала як обовязкову частку після смерті [PERSON] За життя 28.12.2015 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 28 грудня 2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі №88. Судом також встановлено, що крім позивача [PERSON], спадкоємцем за законом є [PERSON], який у встановлений термін спадщину не прийняв та на спадкове майно не претендує. Інших осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №20/2017 від 15.02.2017 року. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок йому було в цьому відмовлено, що підтверджується копіями постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №77/02-31 від 15.02.2017 року та №78/02-31 від 15.02.2017 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1969 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved