Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року (справа №640/19373/17) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ), на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до розміру ј частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що судовим наказом Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року (справа №640/19373/17) стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 08.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, позивач зазначає, визначений судовим наказом Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року розмір аліментів є самим мінімальним, якого не вистачає на утримання дитини та забезпечення належного рівня життя дитини, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вказала, що відповідач має можливість забезпечувати належний рівень життя дитини, знаходиться в працездатному віці, не хворіє, не має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, він влаштувався на постійну роботу з більшою заробітною платою. Крім того вказала, що після прийнятого судом рішення від 11.01.2018 року змінилось її матеріальне становище, її дохід за період з 01.01.2021 року по 31.05.2021 року склав 43790,00 грн. Крім того, на її утриманні знаходиться ще дві доньки. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із вказаним позовом про збільшення розміру аліментів. Також просила суд стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2021 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, також не заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 року по справі № 640/18268/17. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Батьками зазначені сторони по справі. Судовим наказом Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року (справа №640/19373/17) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 08.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, та не оспорювалось відповідачем, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Національного аерокосмічного університету ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Відповідно до довідки, виданої Селянським фермерським господарством «Батьківщина» від 25.06.2021 року №6 зазначено, що [PERSON] працює у селянському фермерському господарстві «Батьківщина» з 03.05.2018 року підсобним працівником, а з 15.07.2020 року по теперішній час трактористом-машиністом с/г виробництва. З 01.01.2021 року [PERSON] було нараховано та виплачено: січень 2021 р. -10502,00 грн., лютий 2021 р.-4864,00 грн., березень 2021 р.-6000,00 грн., квітень 2021 р. 15470,00 грн., травень 2021 р.-22510,00 грн. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач зазначила, що стягуваного з відповідача розміру аліментів не вистачає на утримання дитини та забезпечення належного рівня життя дитини, коштів,\~які вона\~заробляє,\~що не\~вистачає для\~забезпечення належного\~для дитини, у зв`язку із чим, просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини за судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2018 року до розміру ј частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. \~ \~ \~ \~Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України\~мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може бути призначений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилалася на те, що грошей на матеріальне забезпечення дитини не вистачає, збільшились потреби на навчання, розвиток та інше, що ставить її у скрутне матеріальне становище, не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі. На переконання суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, є фізично здоровою особою, відомості про наявність інших дітей або непрацездатних дружини, батьків в матеріалах справи не містять. Позовні вимоги визнав. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов`язаний довести перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн. суд зазначає. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача [PERSON] здійснювала адвокат Макаренко М.І. на підставі угоди про надання правової допомоги №22-цп від 16.06.2021. Адвокатом Макаренко М.І. на підтвердженням наданих за договором послуг, надано акт №1 до угоди про надання правової допомоги №22-цп від 16.06.2021 року, квитанцію №000179 від 18.06.2021 року на загальну суму 700 грн.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн.

Outcome: approved