Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися з позовом в суд до відповідача, в якому просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно, яке належало їх батьку [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на земельну частку (пай), площею 3,28 га. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їх батько, [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Чкалова, розміром 3,28 га, вартістю 6460 грн. Право на неї належало йому на підставі сертифікату серії КВ № 0110707, виданого Іванківською районною державною адміністрацією в 1997 році та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай). Після його смерті спадщину, шляхом спільного проживання, прийняла його дружина, [PERSON] , яка [INFO] померла, і не встигла належним чином оформити спадкові права. Після смерті матері позивачі прийняли спадщину (відкрита спадкова справа № 5403/2016). Інших спадкоємців немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) їм було нотаріусом відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючому документу. Вважаючи, що мають право на зазначене спадкове майно, позивачі просили позов задовольнити, визнавши їх право на спадкове майно. Рух справи 06.06.2021 позовна заява надійшла до суду. 08.06.2021 у справі відкрите провадження, підготовче судове засідання призначене на 12.07.2021. 12.07.2021 підготовче судове засідання закрите, розгляд справи призначений на 28.07.2021. Позиції сторін Позивачі у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили справу розглядати без їх участі. Крім того, подали до канцелярії аналогічні заяви 12.07.2021. Від відповідача, Іванківської селищної ради Київської області, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника. Зазначили, що не заперечують проти позовних вимог. Суд розцінює цей лист як відзив на позов. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. Встановлені судом обставини, відповідні їм правовідносини та висновки Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні факти. [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.1957 року та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.1958 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2016 ( в частині зміни прізвища) . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 22.06.2004. Після його смерті спадщину шляхом спільного проживання у будинку по [ADDRESS] прийняла його дружина, [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Свої спадкові права після смерті чоловіка не оформила. Після смерті матері позивачі прийняли спадщину (відкрита спадкова справа № 5403/2016). Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3.28 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки на місцевості, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату серії КВ № 0110707, виданого Іванківською районною державною адміністрацією в 1997 році та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай). Причиною відмови стало те, що правовстановлюючий документ (сертифікат) втрачено. У постанові № 564/02-31 від 08.07.2020 нотаріус зазначила, що за даними нотаріальної контори після [PERSON] спадкова справа не заводилася. Після смерті [PERSON] , 1937 р.н., яка померла [INFO] , спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців немає (спадкова справа № 403/2016). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що позивачі прийняли спадщину після смерті матері ( [PERSON] ), яка, у свою чергу, прийняла спадщину після смерті чоловіка ( [PERSON] ) шляхом спільного проживання на день смерті, але не оформила спадкових прав у встановленому законом порядку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), право на яку мав [PERSON] , позивачам було відмовлено, у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа (сертифікат втрачено), про що зазначено у постанові нотаріуса № 564/02-31. Відповідно до виписки з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім"я [PERSON] 12.12.1997 року зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) КВ № 0110707 на підставі рішення Іванківської РДА № 21 від 21.01.1997. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну частку (пай); реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] фактично прийняла у спадщину його дружина, [PERSON] , хоча юридично на себе його не оформила. Разом із тим, вона вважається такою, що прийняла спадщину. А отже, враховуючи викладені вище норми, до складу спадщини після її смерті увійшло і право на спадкові права, які перейшли до неї у зв`язку із смертю чоловіка, після якого вона прийняла спадщину. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). … слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Іванківської РДА № 21 від 21.01.1997, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі КСП «ім. Чкалова», розміром 3,28 га, тобто рішення, за яким [PERSON] став власником майнових прав, прийнято за його життя, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Його дружина, [PERSON] , спадщину прийняла, не оформивши спадкових прав померла. Тому, позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, мають право на спадщину у виді права на зазначену земельну частку (пай). Відповідачем позовні вимоги фактично визнані, і це визнання не порушує нічиїх прав, будь яких перешкод для визнання за позивачами права на зазначену спадщину, під час судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю". На підставі наведеного,

Outcome: approved