Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Керівникк Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Лисичаснького міського суду Луганської області від 06.08.2008 року за відповідачем визнано право власності на об`єкт нерухомості, а саме магазин, розташований з адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] . Даний об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0132 га., цільове призначення якої роздрібна торгівля та комерційні послуги та яка на праві оренди землі належить [PERSON] . попередньому власнику нерухомості, а тому у зв`язку з тим, що відповідач набув права власності на вказаний нерухомий об`єкт, який розміщено на вказаній земельній ділянці, до нього на підставі ст. 120 ЗК України перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача за договором оренди, однак він дане право у відповідності із законодавством на теперішній час належним чином не оформив. У зв`язку з вищевикладеним, керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області просив суд стягнути з [PERSON] на користь Лисичанської міської ради Луганської області грошові кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, що призводить до неповного надходження плати за землю, яка перебуває в комунальній власності у розмірі 16\~729,41 грн. Прокурор та представники позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, а також надали письмові пояснення в яких зазначили, що земельна ділянка площею 0,0132 га. кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] область, м. Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва (Леніна), 48-б на підставі п. 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до державних законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-VI є комунальною власністю Лисичанської міської ради Луганської області. Крім того відповідач є власником будівлі та користувачем земельної ділянки, а отже він не заподіяв збитки власнику земельної ділянки та також безпідставно зберігає у себе кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто дані зобов`язання є кондиційними, а до них не застосовується законодавство про відшкодування збитків, а тому позивачу не треба підтверджувати заявлену у позові суму актом комісії, затвердженим виконавчим комітетом Лисичанської міської ради. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, раніше надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав зазначивши, що позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 16\~729,41 грн. за користування зазначеної земельної ділянки, однак ніяких розрахунків у підтвердження зазначеного не надає, також вказана сума збитків повинна бути підтверджена актом комісії, затвердженим виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області. Крім того до спірних правовідносин, згідно до правових висновків Верховного суду у справі № 922/3413/17, положення ст.ст. 1212-1214 ЦК України не застосовуються, а застосуванню підлягають положення закону щодо відшкодування збитків, тобто предметом спору в даній справі є збитки у формі не отриманого позивачем доходу, а не повернення безпідставно збережених коштів. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06.08.2008 року, яке набрало законної сили, витягу про державну реєстрацію прав Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 28.12.2011 року № 32716157, відповіді Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 22.02.2018 року № 83 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.05.2018 року № 125741612, [PERSON] на праві приватної власності належить об`єкт нерухомості, а саме магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] . Д.І. Менделєєва (Леніна), 48-б на місці торгового павільйону позначеного у технічному паспорті № 20349 від 24.10.2005 року літерою «Б» (а.с.13, 14, 16, 17-19). Право оренди земельної ділянки площею 0,0132 га. кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Лисичанськ, [ADDRESS] . ім. Д [ADDRESS] І [ADDRESS] Леніна [ADDRESS] 48-б належить [PERSON] , що підтверджується інформацією державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30.05.2018 року, архівним витягом «Лисичанської міської ради двадцять четвертого скликання шістнадцятої сесії »рішення від 25.03.2004 року № 583 від 13.04.2018 року № 109/15-27, договором оренди земельної ділянки № 4-665 від 31.03.2004 року, актом виносу в натуру меж земельної ділянки від березня 2004 року, актом прийому передачі земельної ділянки від березня 2004 року (а.с. 20, 21, 22-24, 25-27, 28). Згідно інформації Управління власності Лисичанської міської ради Луганської області від 13.04.2018 року № 527/01-02, 08.05.2018 року № 653/01-02, інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 27.03.2018 року № 10-12-0.61-2028/2-18, [PERSON] не оформив за собою право користування земельною ділянкою площею 0,0132 га. кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва (Леніна), 48-б (а.с. 29, 30, 31). За період з 06.08.2008 року по теперішній час [PERSON] не надав звітності по земельному податку або орендній платі на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва, 48-б, інформація стосовно інших власників зазначеної земельної ділянки відсутня, що підтверджується відповіддю Головного управління ДФС у Луганській області від 15.03.2018 року № 168/9/12-32-13-01 (а.с.32). Управління власності Лисичанської міської ради Луганської області неодноразово зверталося до [PERSON] із вимогами про оформлення ним права оренди зазначеної земельної ділянки у відповідності до законодавства, а у разі невиконання зазначених вимог попереджався, що Лисичанська міська рада буде вимушена звернутися до правоохоронних органів щодо усунення порушення земельного законодавства України, що підтверджується вимогами від 03.08.2011 року, від 24.05.2012 року № 568-01/2, від 06.07.2015 року № 601/01-02, від 27.04.2016 року № 495/01-02, від 31.05.2017 року № 748/01-02 (а.с.34, 35, 36, 37, 38). Відповідно Розрахунку розміру безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.04.2018 року № 18-12-0,29-79/164-18 та інформації нормативної грошової оцінки земель, наданої 12.01.2017 року Держгеокадастром, заборгованість [PERSON] з орендної плати за користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року становить 16\~729,41 грн. (а.с.39, 40, 41). 01.06.2018 року Лисичанська місцева прокуратура Луганської області направила повідомлення за № 5396 Лисичанському міському голові про те, що має намір звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради до [PERSON] про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою (а.с.48-50). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 377\~ЦК України\~передбачено,\~що до\~особи,\~яка набула\~право власності\~на житловий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~будівлю або\~споруду,\~переходить право\~власності,\~право користування\~на земельну\~ділянку,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення в\~обсязі та\~на умовах,\~встановлених для\~попереднього землевласника\~(землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Згідно ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~120\~ЗК України\~у разі\~набуття права\~власності на\~жилий будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до\~ст.\~ст.\~125,\~126\~ЗК України\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З матеріалів справи вбачається, що рішенням Лисичанської міської ради Луганської області від 25.03.2004 року № 583 [PERSON] надано в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0132 га. кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] область, м. Лисичанськ, [ADDRESS] . ім. Д.І. Менделєєва [ADDRESS] Леніна), 48-б для розміщення та експлуатації магазина (а.с.21). Однак рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06.08.2008 року, яке набрало законної сили, за відповідачем визнано право власності на вказаний об`єкт нерухомості магазин (а.с.13) та до нього на підставі ст. 120 ЗК України перейшло право користування даною земельною ділянкою, на тих самих умовах та в тому ж обсязі, що були у [PERSON] , однак відповідач в супереч вимогам ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки за собою не оформив, а також не сплачує орендну плату. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1212 ЦК\~досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом п. 4 ч. 3\~ст. 1212 ЦК\~положення\~глави 83 ЦК\~застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди\~\~за пунктом 4 частини третьої\~статті 1212 ЦК\~вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином відповідач на користь Лисичанської міської ради Луганської області, відповідно до розрахунку розміру безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати (а.с.39, 110-112), повинен повернути безпідставно збережене майно, а саме кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 16\~729,41 грн. Твердження відповідача, що зазначена сума заборгованості підтверджена неналежними доказами, а саме вказана сума відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року, повинна бути підтверджена актом комісії, затвердженим виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області спростовується наступним. Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Таким чином з вище наведеного вбачається, що відповідач є власником нерухомого майна та користувачем земельної ділянки на якій вказане нерухоме майно розташоване, тобто він не заподіяв збитки власнику земельної ділянки, а лише безпідставно зберіг у себе кошти у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, користування якою в свою чергу належним чином не оформив, а тому позивачу не потрібно підтверджувати заявлену у позові суму актом комісії, затвердженим комітетом Лисичанської міської ради, оскільки до даних правовідносин не застосовується Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року. Таким чином, беручи до уваги вище викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1\~762,00 грн. у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1).

Outcome: approved