Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 28.07.2020 року позивач ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування позову вказав, що 03.12.2018 року о 17:40 год. у дворі будинку № 4 на вул. 1-го Травня, у м. Чорноморськ, Одеської області відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Mitsubishi RVR» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу - автомобілю марки «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 08.012019 року винним в настанні ДТП визнано [PERSON] за ст. 124 КУпАП (а.с. 20-21). Транспортний засіб марки «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу № 207.17.2369238 від 05.09.2017 р. (а.с. 4-15). На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування шкоди у розмірі 6 100,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. Відповідач [PERSON] сповіщався належним чином, надав до суду відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити (а.с. 66-67). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін. (а.с. 2). Відповідач [PERSON] сповіщався належним чином, надав до суду відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити (а.с. 66-67). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 30.09.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі в спрощеному порядку (а.с. 58). Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу № 207.17.2369238 від 05.09.2017 р. (а.с. 4-15). Відповідно постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 08.012019 року винним в настанні ДТП визнано [PERSON] за ст. 124 КУпАП (а.с. 20-21). Згідно повідомлення про подію від 05.12.2018 р., власник транспортного засобу марки «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] [PERSON] звернулась до ТДВ «Експрес Страхування» про настання ДТП від 03.12.2018 року (а.с. 16-18). Відповідно листа № 49-52373/18 від 10.12.2018 р. ПАТ «КРЕДОБАНК» зазначено проте, що банк не заперечує проти страхового відшкодування по клієнту [PERSON] (власник транспортного засобу марки «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] ) для проведення ремонтних робіт автомобіля з орієнтовною сумою 60 000,00 грн. (а.с. 19, 22). Згідно рахунку № 0000005499 від 06.12.2018 р., заявка на ремонт з зазначенням суми 47 861,56 грн. (а.с. 23). Відповідно рахунку № 0000005500 від 06.12.2018 року заявка на ремонт з зазначенням суми 6 690,46 грн. (а.с. 24). Згідно звіту оцінювача № 599 від 04.02.2019 року зазначено вартість відновлювального ремонту КТЗ «KIA OPTIMA», д.н. [NUMBER] в розмірі 55 390,24 грн. (а.с. 26-39). Відповідно заяви № 3.18.2679 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) № 1474/3.18.2679 від 06.03.2019р. позивач звернувся до ПАТ «Страхової Групи «ТАС», що є страхувальником автомобіля «Mitsubishi RVR» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] в розмірі 752,02 грн. (а.с. 40-41). Згідно листа ПАТ «Страхової Групи «ТАС» позивачу надано відомості про перерахування в регресній вимозі суми в розмірі 46 651,21 грн. (ас.с. 42-43). V. Оцінка Суду. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] .. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає за необхідним, стягнути з відповідача витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 6635 від 21.07.2020 року (а.с. 3) позивачем було сплачено 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved