Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що не можливо визначити частки померлих у спадковій квартирі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивача його дружина. На прикінці 90 х років [PERSON] виїхала проживати до м. Києва. За спадкодавцем потрібен був стороній догляд, оскільки остання перебувала в похилому віці і тому позивач [PERSON] стала проживати разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Підтвердив факт постійного проживання однією родиною [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] проживала разом із бабусею [PERSON] однією родиною. Підтвердила факт постійного проживання однією родиною [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно необхідно задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 27.01.1993 року за № 1175, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 62а 51 від 05.02.1993 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.03.2019 року за № 418. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 28.08.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 4-86, [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що на день смерті він матиме право за законом заповів [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Так, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 \~цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є: - дружина [PERSON] , що підтверджено посвідкою про шлюб за № 14, виданого відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР; - донька [PERSON] , що підтверджено посвідкою про народження за № [NUMBER] , виданого відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР та свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] від 04.08.1961 року, виданого Болградським районним бюро РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вже було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадкову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до заповіту від 19.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2560, 2561, [PERSON] все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. У зв`язку із чим, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , що підтверджено посвідкою про народження за № [NUMBER] , виданого відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ УРСР та свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] від 04.08.1961 року, виданого Болградським районним бюро РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вже було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців другої та третьої черги після смерті [PERSON] немає. Згідно ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON] є позивач по справі та онука спадкодавця [PERSON] , оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Факт постійного проживання однією родиною [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] був встановлений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаними в судовому засіданні, а тому позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже для встановлення факту проживання однією сім`єю враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарство закріплені у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року. Отже, домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь яких з цих стосунків або бути і в тих, і в інших стосунках. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved