Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи - публічне акціонерне товариство «Сведбанк», [PERSON] з вимогою про скасування виконавчого напису. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 13 лютого 2007 року третя [PERSON] уклала договір з ПАТ «Сведбанк» та отримала кредит на суму 45 000 доларів США. П. 5.1.1. забезпеченням виконання зобов'язання за вищеназваним договором зі згоди [PERSON] було надано в іпотеку квартиру іпотекодержателю ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», що є власністю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Її квартира оцінена у вартості 65986 доларів США. Згідно п. 1.3.2. кредитного договору строк повернення кредиту з датою повного - звернення настає 12 лютого 2012 року. Так, 17.01.2012 року на адресу [PERSON] надійшла Постанова державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про поновлення виконавчого провадження щодо стягнення грошової суми шляхом звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS]., що є власністю [PERSON] Постанова державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито на підставі виконавчого напису відповідача від 30.05.2011 року, який запропонував звернути стягнення на квартиру [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З вищевказаним виконавчим написом відповідача від 30.05.2011 року, щодо стягнення грошової суми шляхом звернення стягнення на квартиру [PERSON] не згодна, вважає його незаконним та не обґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до п. 1. ст. 631 ЦПК України Строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Також згідно п.4. ст. 631 ЦПК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Враховуючи те, що ПАТ «Сведбанк» неправомірно та передчасно виконує дії, щодо стягнення грошової суми шляхом звернення стягнення на квартиру [PERSON], оскільки, строк дії договору від 12 лютого 2007 року ще не настав, він настає 12 лютого 2012 року, тому, ПАТ «Сведбанк» у разі часткової заборгованості [PERSON] повинен робити все можливе, щодо стягнення з боржника [PERSON] грошових коштів - часткової заборгованості. Разом з тим, [PERSON] ні відповідач ні виконавча служба, а ні ПАТ «Сведбанк» не сповістили її про те, що [PERSON] відмовляється від своїх прямих зобов'язань, щодо виконання умов за кредитним договором або не в змозі більше виконувати свої зобов'язання по сплаті кредиту. У договорі від 12.02.2007р. ні де не вказано, що ПАТ «Сведбанк» у разі часткового не виконання [PERSON] умов оговору, або до настання строку дії договору 12.02.2012 року може звернути стягнення на майно [PERSON] у виконання зобов'язань по договору. Більш того, ПАТ «Сведбанк» має право у разі не своєчасного повернення кредиту - нараховувати проценти та штрафні санкції на [PERSON], у цьому разі, до настання строку дії договору 12.02.2012 року. Зі слів [PERSON], вона намагалася скористатися своїм правом та просила ПАТ «Сведбанк» оформити [PERSON] реструктуризацію кредиту на пів року, в зв'язку з тяжким фінансовим становищем. Вона приносила до ПАТ «Сведбанк» довідку про заробітну платню і те, що Страхова компанія встановила на пів року ставку на 50% зарплати у зв'язку з тяжким фінансовим становищем компанії. На той час [PERSON] працювала в компанії «Народна», є лист з вхідним номером ПАТ «Сведбанк», про те ПАТ «Сведбанк» письмово їй не відповіла. Також, [PERSON] розповіла [PERSON] про те, що вона складала договір з ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», котре знаходилось за іншою адресою ніж ПАТ «Сведбанк», але її ні хто не сповіщав про те, що був замінений кредитор на ПАТ «Сведбанк». На підставі п. 8.2. кредитного договору від 12.02.2007 року за вимогою ПАТ «Сведбанк» про дострокове повернення кредиту, воно має бути повернено у 10 денний термін, дана вимога направляється [PERSON] письмово, але зі слів [PERSON] вона ніякої вимоги не отримувала, і тільки у разі не виконання п. 8.2. кредитного договору, на підставі п. 8.3. договору може бути накладено стягнення на заставлене майно. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заперечення на позов та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник третьої особи - ПАТ «Сведбанк» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач, вважає виконавчий напис нотаріуса був вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, як наслідок порушує її права у зв'язку з чим звернулася за захистом своїх прав. Визначивши спірні правовідносини та вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як було з'ясовано судом кредитний договір № 34/15-Ф від 13 лютого 2007 року не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Ні відповідач, а ні ПАТ «Сведбанк» - не надали жодного доказу в розумінні ст. ст. 57-60 Цивільно-процесуального кодексу України, стосовно того, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Слід зазначити, що порядок звернення стягнення на нерухоме майно регулюється спеціальним законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року №1255-IV. Відповідно до ст. 26 закону України «Забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до зазначеною статті одним з видів є реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 24 закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 24 закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяжування. Але, жодного доказу додержання вимог закону представником ПАТ «Сведбанк» не було надано суду. Відповідно до ч. 1 ст. 27 закону України «Забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначає, що обтяжував, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку (тобто шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса) зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Але, доказів повідомлення та направлення на адресу Позивача зазначеного переліку документів надано не було. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved