Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) в сумі 78958,38 грн.. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.06.1993 року вона уклала шлюб з [PERSON], у якому проживала з останнім до 31 липня 2007 року, після чого вони розлучилися. У шлюбі сторін [INFO] року народилася донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір'ю. На підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08.06.2012 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки в сумі 1600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 19888,76 грн.. За розрахунком позивача за період з 24 січня 2011 року по 06 лютого 2012 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 78 958,38 грн. (19888,76 грн. : 100 % х 397 днів прострочення). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлену вимогу з наведених підстав. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити через безпідставність вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18.06.1993 року сторони у справі перебували у шлюбних відносинах до 31 липня 2007 року, після чого розлучилися. У шлюбі сторін [INFO] року народилася донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачкою. На підставі рішення Корольовського райсуду м. Житомира від 08.06.2012 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки в сумі 1600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки наданої відділом виконавчої служби (а.с.6) вбачається, що заборгованість по аліментам у відповідача станом на 09.08.2012 року складає 1988876 грн.. За правилами ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки судом встановлена заборгованість по сплаті аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти. В підтвердження неспроможності сплачувати аліменти відповідач належних і допустимих доказів не представив. І викладена у запереченні на позов підстава виникнення боргу - відсутність заробітку, як обставина сама по собі не звільняє платника аліментів від відповідальності, передбаченої ст.196 СК України. Будь-яких доказів наявності об'єктивних причин неможливості виконувати обов'язок по утриманню батька в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не надав. Позивач пред'явив вимоги про стягнення неустойки за період з 24 січня 2011 року по 06 лютого 2012 року. Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Неустойка за прострочення сплати аліментів за пред'явлений позивачем період складає 78958,38 грн.. У відповідності до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, проте таких даних і вимоги про це відповідач до суду не подав. Суд також приймає до уваги, що правова природа санкції, передбаченої ст. 196 СК України, загальні положення про відповідальність. Санкція у вигляді стягнення пені спрямована на забезпечення виконання платником аліментів своїх зобов'язань, визначених ст.ст.203,205 СК України. На підставі викладеного, суд вбачає можливим задовольнити позовні вимоги і стягнути пеню за прострочення відповідачем сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі.

Outcome: approved