Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 30.11.2017 року з позовною заявою до Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи первісну позовну заяву та уточнену позовну заяву, позивач вказує, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Як зазначає позивач, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4, 1921 гектарів, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 27.02.2004 року № 90. Однак зазначений акт на право власності на землю було втрачено. Після смерті спадкодавця позивач звернувся до державного нотаріуса Білгород - Дністровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: -встановити факт належності земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, площею 4, 1921 гектарів [PERSON]; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, площею 4, 1921 гектарів на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав клопотання згідно якого просить розглянути справу за його відсутності. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.12.1978 року Трудівським сіль. ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 37 від [INFO], /а. с. 7/. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Кілійською районною державною адміністрацією 15.06.2011 року встановлено, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 27 лютого 2004 року № 90 є власником земельної ділянки площею 4. 1921 гектарів у межах згідно з планом на території Трудівської сільської ради Кілійського району (за межами населеного пункту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER], /а. с. 8/. Повідомленням відділу у Кілійському районі Головного територіального управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. № 179/108-18 від 18.05.2018 року встановлено, що згідно наявних у відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.06.2011 року належить [PERSON]. Земельна ділянка площею 4, 1921 гектарів розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.03.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року актовий запис № 156 від 17.03.2017 року, /а. с. 9/. Згідно заяви [PERSON] посвідченою секретарем виконкому Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 29.11.2017 року, за реєстровим № 38 встановлено, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними та розуміючи обставини, що мають для неї істотне значення, без впливу насильства (фізичного чи психологічного тиску) з боку інших осіб, за своєю волею відмовляється від прийняття спадщини за законом, /а. с. 37/. Заявою [PERSON] посвідченою секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 29.11.2017 року, за реєстровим № 37 встановлено, що [INFO] року померла його дружина [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними та розуміючи обставини, що мають для нього істотне значення, без впливу насильства (фізичного чи психологічного тиску) з боку інших осіб, за своєю волею відмовляється від прийняття спадщини за законом, /а. с. 38/. Відповідно до повідомлення Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 925/01-16 від 31.03.2018 року встановлено, що згідно спадкового реєстру спадкова справа № 362/2017 до майна померлої [INFO] року [PERSON] заведена Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 16.06.2017 року за заявою про прийняття спадщини сином померлої [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS]. Також 16.06.2017 року до нотаріальної контори надійшли заяви про відмову від прийняття спадщини від чоловіка та дочки померлої [PERSON] та [PERSON]., /а. с. 45/. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 126 ЗК України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Видати дублікат втраченого державного акту не має можливості, оскільки Інструкція Про заповнення бланків державних актів при псуванні, втраті та пошкодженні державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 р. № 537. Отже, враховуючи підтвердження факту одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, суд вважає, що, [PERSON] за життя набула право власності на зазначену земельну ділянку площею 4, 1921 гектарів, розташовану на території Трудівської сілької ради Кілійського району Одеської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.06.2011 року. В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Листом завідувача Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 2603/02-14 від 27.10.2017 року встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 4, 1921 га., що розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, неможливо в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Кілійською райдержадміністрацією Одеської області 16.06.2011 року, /а. с. 10/. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4, 1921 гектара, що розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved