Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] народилася його мати [PERSON]. З грудня 2005 року мати позивача страждає психічними розладами, які з кожним роком все більше посилювалися. У зв'язку з цим вона неодноразово проходила лікування у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я з часом тільки погіршувався. Внаслідок хронічного психічного розладу мати позивача нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і у зв'язку з цим вона визнана недієздатною. Саме в такому стані 28.07.2006 року [PERSON] підписала договір дарування на користь гр. [PERSON], не усвідомлюючи, що вона робить. Згідно договору дарування житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] перейшов у власність до відповідача [PERSON]. [PERSON] підписала у приватній нотаріальній конторі договір, тексту якого не читала. Оскільки вона хотіла поділити будинок між братами й не мала наміру дарувати її відповідачу, не пам'ятає обставин, за яких було вчинено цей правочин, та перебувала у хворобливому стані, що позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій, а за станом зору не могла бачити зміст підписаного документа. Тож позивач вважає, що його мати вчинила спірний правочин в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до рішення Запорізького районного суду гр. [PERSON] визнано недієздатною, у відповідності до даного рішення було встановлено факти які не потребують додаткового доказування. Позивач вважає, що договір дарування є недійсним з моменту його укладення. З метою захисту права приватної власності на вищезгаданий об'єкт нерухомості, необхідно в судовому порядку визнати права приватної власності на нерухомість, а саме житловий будинок [ADDRESS] яке належало гр. [PERSON] на підставі свідоцтва №573 на право приватної власності від 20.12.1994 року яке реєстровій книзі №283 та реєстраційний номером 39103. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. Просить розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу. Третя особа - Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, заперечень до суду не надала. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON]. З грудня 2005 року мати позивача страждає психічними розладами, які з кожним роком все більше посилювалися. У зв'язку з цим вона неодноразово проходила лікування у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я з часом тільки погіршувався. Внаслідок хронічного психічного розладу мати позивача нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і у зв'язку з цим вона визнана недієздатною. Відповідно до рішення Запорізького районного суду від 16.01.2012 року гр. [PERSON] визнано недієздатною та призначено [PERSON] її опікуном, у відповідності до даного рішення було встановлено факти які не потребують додаткового доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Саме в такому стані 28.07.2006 року [PERSON] підписала договір дарування на користь гр. [PERSON], не усвідомлюючи, що вона робить. Згідно договору дарування житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] перейшов у власність до відповідача [PERSON]. [PERSON] підписала у приватній нотаріальній конторі договір, тексту якого не читала. Оскільки вона хотіла поділити будинок між братами й не мала наміру дарувати її відповідачу, не пам'ятає обставин, за яких було вчинено цей правочин, та перебувала у хворобливому стані, що позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій, а за станом зору не могла бачити зміст підписаного документа. Тож позивач вважає, що його мати вчинила спірний правочин в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" в якому роз'яснено, що для визначення наявності у особи стану, коли вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.), на момент укладення спірної угоди суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення вона не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та постановити рішення

Outcome: approved