Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач 18.12.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу за період з 01.10.2012 року по 01.09.2017 року у розмірі 20605,21 грн, з яких: 1429,96 грн за послугу централізованого опалення та 19175,25 грн за послугу гарячого водопостачання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі є користувачами його послуг. Позивач, виконуючи свої обовязки, постійно поставляв відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання і виставляв рахунки відповідно до тарифів, але відповідачі, у порушення ст.67,68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в повному обсязі оплату за отримані послуги не робив, внаслідок чого їх заборгованість за період з 01.10.2012 року по 01.09.2017 року склала 20605,21 грн, з яких: 1429,96 грн за послугу централізованого опалення та 19175,25 грн за послугу гарячого водопостачання. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, на підставі якої 13.10.2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу було видано ухвалу про відмову у прийнятті заяви в звязку з наявністю спору про право. Тому позивач повторно звернувся до суду для захисту своїх прав, але у позовному провадженні, і доплатив різницю ставок судового збору, який також просить стягнути з відповідача на свою користь 20.12.2017 року судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ч. 6 ст.187 ЦПК України з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів, відповідь на які отримано 10.01.2018 року. Відповідно до наданих відповідей відповідачі значаться зареєстрованим за адресою: [INFO] /а.с.20,21/. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи /а.с.68/. Від відповідачів відзиви на позов не надходили до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 29.01.2018 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідачів. У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У даному випадку судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресатам за закінченням встановленого строку зберігання /а.с.36-38,49-51,62-64,65-67/, тому суд, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважає її врученою. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. [PERSON] підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", згідно з Законом України Про житлово-комунальні послуги, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO] (а.с.5,20,21) та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач (а.с.5). Позивачем регулярно надавалися комунальні послуги, що також підтверджується актами дослідження питання поставки гарячої води (а.с.44-46). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а також згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: «Споживач зобовязаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом», згідно зі ст. 18 постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», «плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим…» Тарифи на теплову енергію і гаряче водопостачання установлені Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України за №1844 від 14.12.2010 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та постановою Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 31.10.2014 від 06.06.2014 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачам як користувачам квартири №[ADDRESS] позивачем згідно затверджених тарифів надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2012 року по 01.09.2017 року, проте за надані послуги відповідачі не сплачували позивачу кошти, що стало причиною виникнення заборгованості у розмірі 20605,21 грн, з яких: 1429,96 грн за послугу централізованого опалення та 19175,25 грн за послугу гарячого водопостачання /а.с.6-7/. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на діючих нормах закону, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн /а.с.2,3/. На підставі викладеного та

Outcome: approved