Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Мукачівської міської ради Закарпатської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзних документів без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2012 року, шлюб між нею ([PERSON]І.) та відповідачем [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу, у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею. У зв'язку з важкими життєвими обставинами, а саме те, що після розірвання шлюбу, на території м.Луганськ ведеться антитерористична операція, вона з дитиною приїхали до Закарпаття у м.Мукачево, а чоловік залишився на території, де ведуться бойові дії. На сьогоднішній день, зв'язок з батьком вони підтримують, спілкуються в телефонному режимі та інколи при можливості через скайп. У зв'язку з тим, що дитина потребує оздоровлення, їй потрібен дозвіл батька на виїзд за кордон, а нотаріально оформити такий неможливо по тій причині, що відповідач не може виїхати до найближчого підконтрольного населеного пункту, щоб оформити такий дозвіл. Листи через пошту не доходять. У свою чергу, чоловік [PERSON] власноруч написав заяву, в якій просить уповноважений орган надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Так, вона [PERSON] має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці за межами України по путівці, що дасть змогу підвищити рівень світогляду дитини, покращить стан її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів за кордон без згоди батька [PERSON]. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 листопада 2012 року, Жовтневим районним судом м.Луганськ по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено: -2- Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Гостенко), зареєстрований 30 серпня 2002 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №483, розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити шлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.5). З копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 238254 виданого 17 червня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції вбачається, що 05 травня 2003 року у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії Довідки №21010100963 від 18 червня 2015 року виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою : [INFO], кв.№82, разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.12). 14 вересня 2016 року [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], кв.№112, склав заяву, в якій зазначає, що дає свою згоду на виготовлення відповідних документів (відкриття візи, проїздні документи) та тимчасові поїздки за кордон з України в період з 14 вересня 2016 року по 14 вересня 2021 року, його неповнолітній доньці [PERSON], [INFO] (а.с.10). 10 грудня 2013 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Бюкчекмедже, Турецька Республіка, про що свідчить копія міжнародного свідоцтва про укладення шлюбу Серії О 01 №116193 видане реєстратором шлюбу Бюкчекмедже, Турецької Республіки. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Як убачається зі статті 11 Закону України Про охорону дитинства батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статті 2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 22 частини 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. -3- Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на оформлення проїзного документу та на виїзд за кордон - її доньці [PERSON], [INFO], яка не досягла 16-річного віку без згоди батька [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростованго та визнано, що ненадання дозволу на виїзд за кордон доньки для її оздоровлення суперечить Конвенції про права дитини, якою встановлено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку, рости здоровим в умовах свободи і гідності. Також, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення - мати право на здоровий ріст під опікою і відповідальністю батьків; гармонійний розвиток особистості; рости матеріально забезпеченим. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзних документів без згоди батька до досягнення дитиною повноліття - необхідно задоволити. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved