overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, він добровільно залишив спірну квартиру, квартирою не цікавиться. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання тричі не з'являвся, а саме: 14.09.2015 року, 12.10.2015 року та 04.11.2015 року, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації, про причини неявки суду не повідомляв. Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщення є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2005 року виданого Відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації згідно з розпорядженням від 15 грудня 2005 р., № 2083. (а.с.7) Як вбачається з довідки ф.3 виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 15.05.2015р. №255, в спірній квартирі зареєстровано дві особи: [PERSON] - колишній чоловік матері та [PERSON] - мати позивача. (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону...... Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з тексту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень позивача, відповідач не проживає в спірній квартирі з вересня 2013 року, тобто з моменту розірвання шлюбу з матір'ю позивача [PERSON] Дана обставина підтверджується, крім пояснень позивача, показами свідків [PERSON] та [PERSON], актами ЖЕК № 301 Комунального Підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва від 14.01.2015 року, 11.03.2015 року, 15.05.2015 року. (а.с.8-10) Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, участі в утриманні квартири не приймає. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.12.2003р. серії [NUMBER] позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ОСББ "Пролісок" від 31.10.2016р. у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.11.2015р. Як вбачається з акту від 01.11.2016р. [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 14.10.2015р. Згідно вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону...... Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач з жовтня 2015 року, тобто понад один рік, в спірній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере, факт його не проживання з жовтня 2015 підтверджується наявними у справі актами. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачем подано до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачі зазначають, що відповідач протягом тривалого часу не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, він з 1997 року в ній не проживає, участі в утриманні квартири не приймає. У поданій до суду заяві, представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, проти заочного рішення не заперечував, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з'являвся, а саме: 18.12.2016 року, 28.12.2016 року, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації, про причини неявки суду не повідомляв. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судовому засіданні проти позову не заперечував. Зважаючи на викладене суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечують позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Ордером на службове жиле приміщення № 6140 від 28.04.1990р. [PERSON], із сім'єю у складі трьох осіб: нього, дружини [PERSON], сина [PERSON], отримали право на зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS]. Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 484 від 15.07.2011 року, спірну квартиру було виключено із числа службових. Згідно довідки КП "Центр комунального сервісу" від 20.08.2016р. у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з актів, складених комісією ЖЕД -302 від 29.01.2015 р., 04.09.2015р., 04.11.2015р., [PERSON] у спірній квартирі не проживає. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач з 1997 року в спірній квартирі не проживає, факт його не проживання з 04.09.2015р. підтверджується наявними у справі актами. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивачем предявлено позов до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 9076,51 грн. Підстава подачі позову вчинення [PERSON] злочину відносно потерпілого [PERSON], передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме здійснення наїзду 23.10.2017року, що мало наслідком отримання останнім тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток лівої гомілки, набряку мяких тканин лівої гомілки, садна лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, рани лівої надбрівної ділянки, осадження правої кисті, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Згідно довідки Хмельницької обласної клінічної лікарні від 14.12.2017 №112 потерпілий від вказаного злочину [PERSON], знаходився на лікуванні в ортопедичному відділені в період з 23.10.2017 року по 13.11.2017 року, тобто 21 ліжко-день. Витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого, з врахуванням медикаментів склали 9076 грн. 51 коп. Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям. В судовому засіданні представник прокуратури підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього заявлених сум. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України(ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету(ст.1206 ЦК України). За п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачем, публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк», пред'явлено позов до відповідача, [PERSON], у якому позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на користь публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 квітня 2008 року на загальну суму 23914 (двадцять три тисячі дев»ятсот чотирнадцять) гривень 52 копійки. В обґрунтування своїх вимог у позові позивачем зазначено про те, що 09 квітня 2008 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, на порушення умов вищезазначеного договору [PERSON] свої зобов'язання у частині своєчасного повернення коштів за договором повністю не виконала, що призвело до виникнення заборгованості відповідача перед позивачем. Таким чином, станом на 17 березня 2014 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 23914 (двадцять три тисячі дев»ятсот чотирнадцять) гривень 52 копійки, яка складається з наступного: 2997 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом; 12057 гривень 54 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7245 гривень 00 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 гривень 00 копійок (фіксована частина); 1114 гривень 98 копійок - (процентна складова). Представник позивача за довіреністю Супрун Наталія Сергіївна у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, подала до суду заяву, де зазначила дані про розгляд справи за її відсутності, повне підтримання позову та про згоду на заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, про поважні причини неявки суд не повідомила, заяви про розгяд справи за її відсутності до суду не подала. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наявних у справі даних та доказів через те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов'язання, яке підтверджується даними копії по суті письмового кредитного договору (а.с. 7-10), згідно якого кредитодавець (позивач) зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконала умови вказаного кредитного договору, порушивши пункт 6.5 Умов до вищезазначеного договору (а.с. 9), своєчасно не повернувши за договором кошти банку, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити повністю на всю заявлену позивачем суму, яка у повному обсязі доводиться наданим позивачем розрахунком (а.с. 3-6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач є власником житлового будинку № [ADDRESS], в якому зареєстрована [PERSON] (далі - відповідач), яка проживала у зазначеному будинку з 2008 року по вересень 2011 року. Більш ніж п'ять років відповідач не користується зазначеним житлом, у зв'язку з чим позивач вважає, що вона втратила право на користування житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятись з реєстрації місця проживання, позивач вирішив звернутися до суду з вимогою про визнання [PERSON] такою, що втратили право користування зазначеним житлом. До суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Будучи повідомленою у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання [PERSON] не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи відсутність визначених законом підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS], підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER]. У вказаному будинку зареєстрована [PERSON] ([INFO]), що підтверджується даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с. 6-7, 14). Судом встановлено, що з 2011 року [PERSON] не користується будинком в якому зареєстрована, що підтверджується даними, які вказані в акті обстеження (а.с. 8). Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут припиняється у разі його невикористання протягом трьох років підряд (ст. 406 ч.1 п.5 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] не користується житловим будинком в якому зареєстрована понад три роки, її слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач ЖБК «Дружба»звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача вимоги уточнив та обґрунтовував їх тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають в кв [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] належить житлово-будівельному кооперативу «Дружба». Відповідач протягом тривалого часу не сплачує комунальні послуги, що в свою чергу призвело до утворення заборгованості. Відповідачі від зобов'язань члена ЖБК" Дружба" по сплаті нарахованих сум за спожиті комунальні послуги та опалення приміщень ухиляються і на момент подання позовної заяви борг склав 21290,00 грн . В своїй заяві позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість в межах строку позовної давності, тобто з 01.10.2011 по 01.10.2014 року в сумі 14429,02 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити. Відповідачи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов в уточненому вигляді визнали та не заперечували проти стягнення заборгованості в межах позовної давності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила наявність заборгованості відповідачів по оплаті за комінальні послуги у сумі 14429,02 грн.. Вислухавши представника позивача, відповідачок [PERSON] та [PERSON], свідка [PERSON], суд вважає, що позов в уточненому вигляді підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачки проживають в кв. [ADDRESS]. Будинок належить житлово-будівельному кооперативу «Дружба». Відповідач протягом тривалого часу не сплачує комунальні послуги, що, в свою чергу, призвело до утворення заборгованості. В зв'язку з тим, що несплата відповідачем за надання комунальних послуг має систематичний характер,дана заборгованість постійно зростає і станом на 01.10.2014 року в межах позовної давності складає 14429,02 грн. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені чинним законодавством. Згідно ч.3 ст.162 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Ці ж вимоги передбачені п. 5 ч.3 ст.20 Закону України»Про житлово-комунальні послуги»,який передбачає обов'язок споживача сплачувати житлово- комунальні послуги у строки встановлені договором. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач ЖБК „Схід-2" звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі. Станом на 01.01.2014 р. у відповідачів утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 6034, 68 грн. за період з 01.03.2013 р. по 01.01.2014 р. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 6034,68 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх судом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. [PERSON], її син та [PERSON], її невістка зареєстровані у вказаній квартирі. Станом на 01.01.2014 року у відповідачів через несвоєчасну сплату за житлово-комунальні послуги утворилася заборгованість в сумі 6034 грн. 68 коп. Згідно ст.. 68 ЖК України, наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ЖБК „Схід-2" заборгованість за житлово-комунальні послуги 6 034 грн. 68 коп, судовий збір 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач зазначила, що наказом № 18-в від 25.05.2012р. Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області, її, як медичну сестру отоларінгічного кабінету поліклініки було відряджено на курси удосконалення по циклу «Отоларингологія» в м.Запоріжжя, терміном на 30 днів, з 06.06.2012 по 05.07.2012р.р. На теперішній час відповідачем не сплачені кошти на відрядження в сумі 999грн 45коп, які вона просить стягнути. Заявою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, заявою просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач з 08.07.1980р. по теперішній час працює медичною сестрою Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області (а.с.7-8). Наказом № 18-в від 25.05.2012р. Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області, її, як медичну сестру отоларінгічного кабінету поліклініки було відряджено на курси удосконалення по циклу «Отоларингологія» в м.Запоріжжя, терміном на 30 днів, з 06.06.2012 по 05.07.2012р.р. (а.с.11). Згідно довідки № 725 від 20.07.2015р. Комунальної установи «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Запорізької області, станом на 20.07.2015р., підприємство має заборгованість перед позивачем з сплати коштів на відрядження за період перебування на курсах підвищення кваліфікації з 06.06.2012 по 05.07.2012р.р. в сумі 999грн 45коп (а.с.10). Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що грошові компенсаційні виплати у вигляді добових віднесено до додаткової заробітної плати. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки службові відрядження входять в структуру заробітної плати, то на вказані вимоги згідно з чинним законодавством не поширюється тримісячний строк позовної давності. За положеннями ст.121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved