Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року право власності на наступне майно: - 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 5,0687 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія» частка (пай) № 508, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії [NUMBER], виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-264; - земельну ділянку площею 3,8057 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія», частка (пай) № 507, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю, серії [NUMBER], виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-265, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно довідки, виданої Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить власника [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не визначені частки, які належать кожному, в тому числі не визначена частка на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкову частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 324, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/3 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60. Крім цього, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.02.2003 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації ради народних депутатів № 52/А - 2003 від 29 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-10-264, [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,0687 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2004 року, виданого Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка площею 5,0687 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.02.2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40554397 від 03.06.2015 року інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24.11.1956 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.1961 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.09.1958 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 59, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В свою чергу, відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.08.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] з якої 1/3 частина належала йому згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, а 1/6 частину якого він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав; - 1/2 частина земельної ділянка площею 5,0687 га, розташованої на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.02.2003 року, яку він фактично прийняв після смерті дружини [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав; - земельна ділянка площею 3,8057 га, розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія», частка (пай) № 507, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії [NUMBER], від 27.02.2003 року, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-265. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № [NUMBER] від 12.10.2017 року, інформація про заповіт складний та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно довідки, виданої Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить власника [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не визначені частки, які належать кожному, в тому числі не визначена частка на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкову частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе,іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захистув зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved