Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 25 серпня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1384. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку. У обґрунтування позову позивачка посилається на те, що у 2001 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дітей. З жовтня 2011 року між ними припиненні шлюбні відносини, спільне господарство вони не ведуть. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить їхнім інтересам. Суперечки про місце проживання дітей вони не мають. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає і не приймає участі у їх вихованні. Як їй відомо аліментів він нікому не виплачує, інших стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, непрацездатних батьків він не має. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву в якій уточнила свої позовні вимоги та просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно. Просила провести розгляд справи за її відсутністю та ухвалити рішення. Прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно. Просив розглядати справу за його відсутністю та додав до заяви копію свідоцтва про народження у нього іншої дитини - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 25 серпня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1384, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER](а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Згідно з копіями свідоцтв про народження дітей: [PERSON], народився [INFO], [PERSON], народився [INFO]. Батьком дітей відповідно до свідоцтв про народження є [PERSON] (а.с.5, 6). Діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. За обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти. Згідно з ст.183 Сімейного Кодексу України частка від доходу матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, встановлюється судом. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільних дітей повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved