Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на об`єкт самовільного будівництва. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла мати позивачки та відповідача [PERSON] та баба відповідачки [PERSON] - [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 02 лютого 2011 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Вінтоняк М.В., згідно з яким все своє майно в рівних частинах заповіла відповідачам. Позивачка подала до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідачі відмовились від прийняття спадщини. Спадкове майно складається із: 1. 3/4 домоволодіння, яке розташовано за адресою [ADDRESS] і 5 і складається із: житлового будинку під літ. А, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м.; гаражу під літ, Б. площею 21,2 кв.м.; літньої кухні від літ. В, площею 22,5 кв.м,; сараю під літ. Г, площею 4,3 кв.м.; сараю під літ, Д, площею 8,8 кв.м.; воріт № 1, площею 6,4 кв..,; воріт № 2, площею 5,4 кв.м.; огорожі № 3, площею 99,6 кв.м.; (решта 1/4 домоволодіння належить позивачці): 2, земельної ділянки площею 0,0577 га., кадастровий номер 2610100000140010082, яка розташована за адресою [ADDRESS] . цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і належить позивачці та покійній на праві спільної сумісної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 029622, виданий 31 березня 2005 року на підставі рішення № 114 виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23 березня 2004 року. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачці було відмовлено з зв`язку з наявністю самовільних прибудов до домоволодіння.?Так, згідно довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 01405 від 02 серпня 2018 року сарай під літ. Г, площею 4,3 кв.м. та сарай під літ. Д, площею 8,8 кв.м. є самочинно побудованими, в зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. Вищевказані самочинні прибудови відповідають нормам ДБН та є безпечними і надійними в експлуатації. Земельна ділянка, на якій розташовано самочинні прибудови перебуває у спільній сумісній власності позивачки та покійної. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив дану справу розглядати без участі сторони позивача, позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, за змістом яких просили розглядати дану справу без їх участі, просили позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища № 00020519072 від 10.07.2018 року встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12-13). Копія державного акта на земельну ділянку підтверджує, що земельна ділянка розташована вул. [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на праві власності належить [PERSON] (а.с. 15-16). Відповідно до копії довідки від 02.08.2018 року підтверджує, що будинковолодіння по [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: станом на 17.09.2003 року (момент здійснення реєстрації права власності) до складу домоволодіння входили: житловий будинок, гараж, літня кухні, сарай, сарай, ворота, ворота, огорожа. В ході проведення обстеження 02.08.2018 року встановлено, що технічні характеристики об`єкта не змінились, сараї є самочинними прибудовами. 17.09.2003 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , а саме, на 1/2 частину згідно свідоцтва про право власності та на 1/4 частину згідно свідоцтва про право на спадщину, та за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с. 7). Копія звіту про проведення технічного обстеження підтверджує, що за результатами проведення технічного обстеження об`єкта сараїв (літераД, літера Г по технічному паспорту) [ADDRESS] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 19-20). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). З копії заповіту від 02.02.2011 року встановлено, що [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 6). Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2304/02-14 від 12.07.2019 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 536/2018. На день видачі довідки спадкоємцем майна померлої є її дочка [PERSON] (а.с. 34-35). З повідомлення Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2499/02-14 від 30.07.2019 року встановлено, що єдиним спадкоємцем майна покійної [PERSON] є дочка [PERSON] 24.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] було подано заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Однак видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки в складі спадкового майна - домоволодіння за адресою [ADDRESS] є самовільне будівництво (а.с. 46). Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналіз зазначених норм в сукупності та встановлені судом фактичні обставини дають можливість прийти до висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у передбаченому законом порядку звернулась до нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Померла [PERSON] . здійснивши самочинне будівництво, не набула на нього права власності. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК. Законодавець у ч. 1ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 375, 376, 1216-1218, 1268, 1276, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України,

Outcome: approved