Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить - визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] (далі [ADDRESS] -1). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником Квартири-1 на праві приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19251511 від 20.06.2008. В даній [PERSON] -1 зареєстровані: позивач та відповідач [PERSON] , яка є онукою [PERSON] . Відповідач в квартирі не проживає з 2010 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, але залишається зареєстрованою в ній. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. 15 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.18,19) Станом на 12 лютого 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19251511 від 20 червня 2008 року виданим Шосткінським міськ-районним бюро технічної інвентарізації. (а.с.9) В Квартирі-1, згідно із довідкою КП ПВО «Енергія» виданою 15 жовтня 2019 року, з 08 червня 2010 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.10.2019, свідченнями сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року. Вищевказаний Акт засвідчений підписами та печаткою директора КП ПВО «Енергія» та паспортиста. (а.с.10) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення ст. 405 ЦК України регулює права і обов`язки членів сім`ї власника квартири. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №81 виданої 22 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved