Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Веренчанка, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадщини за заповітом . Посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Згідно заповіту від 19.03.1988, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку при спадкуванні за заповітом не має. Позивач посилається на те, що він як спадкоємець спадкового майна [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв вчасно, оскільки проживав із спадкодавцем до її смерті та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] . Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність належним чином офрмлених правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. В підготовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов повністю. Віповідачка- [PERSON] проти задовлення позову не заперечувала. Представник територіальної громади в підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачами позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копіїповторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2019 . Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно копії заповіту від 19.03.1988, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №10, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, а саме: усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268, ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки проживав із померлою на час відкриття спадщини, а також звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №203/2019. Вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57001922 від 26.07.2020 . Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок позивач звернувся до державної нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.01.2020 . Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянна житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно довідки Веренчанської сільської ради №2926 від 21.11.2019 вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] . Зазначене також підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.03.1988, згідно якого [PERSON] являється спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку, що розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; свідоцтвом про право власності від 22.03.1988 , згідно якого [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, як частка в спільному майні, набутому названим подружжям за час шлюбу. Із вказаних свідоцтв вбачається, що вони підлягають реєстрації у виконкомі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Встановлено, що [PERSON] за життя отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірного будинку, однак не зареєструвала його належним чином. На даний час позивачем, як спадкоєцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Згідно характеристики будинку, господарських будіваель та споруд , житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] побудовані у 1951-1975 роках. Згідно висновку про вартість майна, дійсна вартість вказаного будинковолодіння становить 122610 грн. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved