Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Губського А.В., звернувся до суду із позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Первомайський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з усього нерухомого майна [PERSON] . Також просив стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених ним судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником квартир [ADDRESS] . Іншого нерухомого майна він не має. 25.01.2020 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 197661790 від 25.01.2020 року, йому (позивачу) стало відомо, що на його все нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника №28319236 від 09.11.2011 року, винесеної старшим державним виконавцем відділу ДВС Первомайського МРУЮ Шматковим А.М., реєстраційний номер обтяження №11822924. Вказаний арешт був накладений державним виконавцем згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2011 року у справі (№2-1017/11) за позовом [PERSON] до [PERSON] (колишньої дружини позивача) про стягнення суми боргу в розмірі 10597 грн 40 коп. На даний час будь-які виконавчі провадження щодо нього в Первомайському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - відсутні. Проте, у позасудовому порядку неможливо зняти накладений арешт. Викладені обставини змусили його звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 19.03.2020 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу та його представнику було надано строк для усунення її недоліків. 31.03.2020 року представником позивача адвокатом Губським А.В. на виконання вищевказаної ухвали суду було подано уточнену позовну заяву. Ухвалою судді від 01.04.2020 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Губський А.В. у судовому засіданні вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Також пояснив, що квартири, на які накладений арешт, належать позивачу на праві особистої приватної власності, оскільки були подаровані йому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю та проти його задоволення не заперечувала, пояснила, спільного майна, придбаного у шлюбі з позивачем у них не було, після розлучення майно не ділили. Відзив на позов не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Згідно повідомлення Укрпошти, судову повістку відповідач отримала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позов не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Первомайський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Ігнатюк В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, зазначених у письмових поясненнях, поданих суду 16.06.2020 року через канцелярію. Крім того, пояснив, що позивач не був боржником у жодному виконавчому провадженні, на даний момент зведене виконавче провадження завершене. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 197661790 від 25.01.2020 року, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 212584690 від 16.06.2020 року, свідчать про те, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] . З інформації від 25.01.2020 року та 16.06.2020 року вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження реєстраційний номер 11822924, яке свідчить про те, що на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника №28319236 від 09.11.2011 року. Згідно з договором дарування квартири від 18.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом С.А.Токарчук (зареєстровано в реєстрі за №2479) [PERSON] отримав в дар від [PERSON] квартиру загальною площею - 51,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором дарування квартири від 22.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом С.А.Токарчук (зареєстровано в реєстрі за №790) [PERSON] отримав в дар від [PERSON] квартиру загальною площею - 30,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.10.2011 року у справі №2-1741/11 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] (зареєстрований 19.02.1992 року відділом ДРАЦС по м.Первомайську Первомайського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис №57) - розірвано. Зі змісту листа від 13.03.2020 року №20983/9 вбачається, що даний арешт було накладено на майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя в рамках зведеного виконавчого провадження стосовно боржниці [PERSON] , з якою позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] сплатив суму боргу колишньої дружини в розмірі 12007 грн 51 коп. 26.12.2011 року виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт, завершено згідно п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у боржника відсутнє майно та заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Будь-які виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] коштів на виконанні в Первомайському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на даний час відсутні. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістомст.ст.316,317,319ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Відповідно до частин 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Листом Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.03.2020 року №20983/9 представнику позивача було роз`яснено, що по усіх виконавчих провадженнях [PERSON] заборгованість становить 272 834 грн 48 коп, з яких було сплачено лише 12007 грн 51 коп. А тому, відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З абзацу 1 частини 2 цієї статті вбачається, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що арешт на нерухоме майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, те, що на примусовому виконанні в Первомайському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно [PERSON] не перебуває жодних відкритих виконавчих проваджень, а виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт - завершено, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для арешту майна [PERSON] , а тому вважає за необхідне позовну заяву задовольнити. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved