Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач 28. 09. 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10. 09. 2015 року вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані 2 особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зазначила, що відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, продавець зобов'язався знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали до 17 вересня 2015 року включно. Однак, в порушення умов договору, продавець не забезпечив зняття з реєстраційного обліку особи та в квартирі на даний час зареєстрований громадянин [PERSON], що підтверджується довідкою № 3804 від 22.09.2015 року, виданої КП Соснівська СУБ. В зв'язку з реєстрацією відповідача в квартирі вона змушена нести додаткові витрати, пов'язані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2015 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10. 09.2015 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як вбачається з пункту 5 купівлі-продажу від 10.09.2015 року продавець зобов'язався знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали до 17 вересня 2015 року включно. Однак, згідно довідки № 3804 від 22.09.2015 р., виданій Соснівською службою утримання будинків Черкаської міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 2 особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, так як під час розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача, що відповідач [PERSON] добровільно з реєстрації не знявся, чим створює перешкоди позивачу в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved