Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 03 вересня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №26. Від шлюбу народилося троє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалося, у подружжя різні погляди на шлюб та сім'ю. Часті непорозуміння послабили взаємне почуття поваги та любові, тому позивач впевнилася, що подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам та дійшла висновку що шлюб носить формальний характер і просила його розірвати та стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги змінила та просила суд шлюб розірвати та стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 03 вересня 2006 року, який зареєстрований виконкомом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №26. про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №016506 виданий 03.09.2006 року (а.с.6). Від шлюбу народилося троє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], батьками яких згідно свідоцтва про народження (а.с.8-10), являються позивач і відповідач по справі. Діти сторін проживають з позивачем, а відповідач і зареєстрований і проживає не із сімєю, а в іншому місці. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю та відсутності порозуміння між ними, не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. В суді було встановлено, що позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище та в подальшому іменуватися прізвищем "Березовська", що не суперечить вимогам ст.113 СК України, згідно яких особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом також встановлено, що відповідач є батьком дітей які народилися від шлюбу, а тому він у відповідності до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матірю. Виходячи з цього, та зважаючи на те, що шлюб між батьками дітей розривається, вони спільно не проживають, а відповідач проживає окремо від дітей, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з цього суд приймає визнання відповідачем позову оскільки це не порушує права інших осіб та не суперечить закону. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що діти сторін проживають з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved