Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт батьківства, а саме те, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є рідним батьком [PERSON], [INFO] та зобов'язати Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни в актовий запис №5 від 18.07.2012 року про народження [PERSON], записавши батьком [PERSON], громадянина України, [INFO], та видати нове свідоцтво про народження, змінивши лише прізвище дитини з «[INFO]» на «[INFO]». В обґрунтування заяви заявник зазначила, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах та спільного проживання її сина - [PERSON] та [PERSON], [INFO] року у них народився син - [PERSON], який в свою чергу їй являється онуком. В зв'язку з тим, що на момент його народження його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, при реєстрації його народження матір'ю, запис про батька провадився за її прізвищем та громадянством, а ім'я та по батькові батька дитини були записані за вказівкою останньої, відповідно до ст. 135 СК України. [INFO] року її син - [PERSON] помер, так і не встановивши батьківство щодо дитини. В зв'язку з тим, що дана обставина є перешкодою для встановлення родинних відносин між дитиною та нею, як бабусею, остання звернулася до суду з даною заявою. У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що її син [PERSON] проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] з 2010 року. Вони мешкали за адресою: [ADDRESS]. В 2012 році у них народився син [PERSON] - її онук. В 2016-2017 році син привіз онука та вони разом стали мешкати за адресою [ADDRESS]. Зараз онук проживає з нею за цією ж адресою. Невістка - [PERSON] зловживала алкогольними напоями, зараз мешкає у с. Сухоліси, Білоцерківського району. Невістка не оспорює того факту, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Вона не зареєструвала сина на прізвище батька як [INFO], оскільки у такому б випадку вона б не отримувала б допомоги як одинока мати. [PERSON] називав [PERSON] сином, і той у відповідь називав його батьком. Її син сам піклувався про [PERSON], мати дитиною не займалась. Невістка ніколи не заперечувала, і була впевнена у тому, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Представник заявниці [PERSON] у судовому засіданні підтримала пояснення заявниці. Заявлені вимоги просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, листом просить розглянути справу згідно чинного законодавства без представника відділу. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки до суду не повідомила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] до його смерті 4-5 років. Знав сина [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] відносився до [PERSON] як до власної дитини. Він піклувався про нього, купляв йому іграшки, називав сином. [PERSON] називав [PERSON] батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знала біля 9 років. До народження [PERSON], [INFO] спільно жив з [PERSON] Потім [PERSON] після народження [PERSON] забирав [PERSON] з пологового будинку. Він називав [PERSON] «сина», а той в свою чергу звертався «папа». [PERSON] постійно опікувався сином. Вона більше часу бачила дитину з [PERSON], ніж з [PERSON] [PERSON] постійно був у [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 2012 року працював з [PERSON] у «Рокитно благоустрій». До цього три роки вони також разом працювали. Знав, що у [PERSON] народився син [PERSON]. [PERSON] радів з цього приводу, влаштував вечоринку. [PERSON] називав його «синуля», відносився по-батьківські. Літом купував ягоди сину, завжди купляв якогось коржика. Вони жили у Бовкуні Таращанського району. Невістка частково з ними проживала, вона зловживає алкогольними напоями. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знав десь років 15. До часу народження дитини [PERSON] разом з [PERSON] мешкали у [ADDRESS]. Було таке, що він з [PERSON] забирав [PERSON] від матері із с. Сухоліси, оскільки та була у стані алкогольного сп'яніння. Дитина називала [PERSON] «папа», той у відповідь називав його «сина». [PERSON] завжди покупав сину гостинці, постійно піклувався. Він - тобто свідок, давав [PERSON] одяг своїх дітей для [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знав з 1995 року, оскільки вони мешкали неподалеку у [ADDRESS]. [PERSON] там мешкав з [PERSON] десь з 2004-2005 року. [PERSON] народжувала дитину у м. Таращі Київської області. Він з [PERSON] привезли її у пологовий будинок, та разом чекали на народження дитини. [PERSON] був радий, казав, що народився його син. [PERSON] постійно купляв [PERSON] цукерки, іграшки. [PERSON] називав [PERSON] «[PERSON]». Потім, коли [INFO] з [PERSON] постійно разом не мешкали, остання почала забирати дитину у с. Сухоліси, однак належно за ним не піклувалася. Тому він з [PERSON] їздив у Сухоліси і [PERSON] забирав [PERSON] до себе. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, заслухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах та спільного проживання [PERSON], який є сином заявниці (а.с.7-8), та [PERSON], [INFO] року у них народився син - [PERSON] (а.с.9). Факт проживання однією сім'єю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стверджується Актом обстеження матеріально - побутових умов від 23.10.2018 (а.с. 12). В зв'язку з тим, що на момент народження дитини батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, при реєстрації його народження матір'ю, запис про батька провадився за її прізвищем та громадянством, а ім'я та по батькові батька дитини були записані за вказівкою останньої, відповідно до ст. 135 СК України. Дане стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23.01.2019 року та актовим записом про народження №05 від 18.07.2012 року. При цьому, у графі відомості про батька ім'я і по батькові зазначені як «[PERSON]», що відповідає фактичним обставинам. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - 577. Після його смерті, згідно довідки №62 від 10.10.2018, виданої директором Степкіського НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів-ДНЗ» Таращанської районної ради Київської області, малолітній [PERSON] проживає у будинку заявниці [PERSON] і вона бере активну участь у його вихованні (а.с. 11). В зв'язку з тим, що за життя син заявниці [PERSON] не встановив батьківство щодо дитини, а дана обставина є перешкодою для встановлення родинних відносин між дитиною та нею, як бабусею, остання, як особа яка утримує та виховує дитину, звернулася до суду з даною заявою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, кожен окремо, підтвердили факт батьківства [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON]. Відповідно до ст. 239 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. За змістом положення частини першої статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ст. 7 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У відповідності до ч.1 ст. 8 даної Конвенції держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно ч.1 ст.3 згаданої Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має рости під опікою і відповідальністю рідної людини, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки в судовому засіданні був доведений факт батьківства [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Задоволення заявлених вимог для заявниці має юридичне значення. Встановлення цього факту необхідно для встановлення її родинних відносин і дитини, як баби і онука. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved