Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт її проживання на території України у період часу з 07 липня 1989 року по 24 серпня 1991 року. Заявлені вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона народилася [INFO] у м.Тбілісі Грузія. В 1989 році остання переїхала на постійне місце проживання в м.Дзержинськ (нині м.Торецьк) Донецької області, Україна, де з 07.07.1989 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджено відомостями домової книги. З 01.08.1989 року заявник почала свою офіційну трудову діяльність на комбінаті побутового обслуговування м.Дзержинська Донецької області. Звільнена з посади 12.12.1990 році у зв'язку із необхідністю підготовки до вступу у вищий навчальний заклад м.Донецьк 01.10.1991 року заявниця знову продовжила офіційну трудову діяльність на комбінаті побутового обслуговування м.Дзержинська Донецької області де пропрацювала до 20.06.1997 року, що підтверджується відомостями в трудовій книжці. Також з 09 червня 1995 року заявниця перебувала у шлюбі, який був зареєстровано у відділі РАЦСа м.Дзержинська, та розірваний в 2008 році. Від шлюбу заявник має трьох дітей двох доньок та сина. На теперішній час син заявника - [PERSON], [INFO], виявив бажання набути громадянство України за територіальним походженням. Однак, заінтересована особа - Торецький міський відділ ГУ ДМС України в Донецькій області повідомив заявнику, що для отримання її сином громадянства України окрім іншого, необхідно в судовому порядку підтвердити факт постійного проживання на території України заявника станом до 24 серпня 1991 року (включно). Враховуючи викладене [PERSON] звернулась до суду із відповідною заявою. Заявник в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дранчак Т.М., яка діє на підставі довіреності №5-7621/3 від 23.12.2016 року, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Тбілісі Грузія (а.с.6-8). В 1989 році заявник переїхала на постійне проживання в м.Дзержинськ (нині м.Торецьк) Донецької області Україна, де з 07.07.1989 року зареєструвалась за адресою: [ADDRESS]. (а.с.10-12) З 01.08.1989 року заявник почала працювати на комбінаті побутового обслуговування м.Дзержинська Донецької області, та була звільнена з посади 12.12.1990 року. 01.10.1991 року продовжила трудову діяльність на комбінаті побутового обслуговування м.Дзержинська Донецької області на якому пропрацювала до 20.06.1997 року (а.с.13-14). 09 червня 1995 року заявник зареєструвала шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №116. Після шлюбу подружжя обрало спільне прізвище «[PERSON]» (а.с.15). Від зазначеного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.18-19). Зазначений вище шлюб було розірвано в 2008 році, після чого заявник змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.16). Син заявника - [PERSON], [INFO], виявив бажання набути громадянство України за територіальним походженням. Однак останньому було відмовлено оскільки їм необхідно підтвердити факт проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року (включно). Отже, син заявника не має можливості отримати громадянство України доки заявник не підтвердить факт постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року. Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Зокрема, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини 2 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. За приписами п.9 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи за станом на 13 листопада 1991 року на території на території України, для встановлення належності до громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання сином громадянства України. Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту проживання на території України заявника, син заявника, не має можливості отримати громадянство України, паспорт та офіційно працевлаштуватись та зареєструвати місце проживання, у зв'язку з чим заявник в повному обсязі обґрунтувала свої вимоги та підтвердила їх доказами, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved