Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 27 травня 2005 року укладено шлюб, про що міським відділом РАЦС №1 Харківського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №665 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримали заяву про розірвання шлюбу, просили суд її задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні спочатку заперечував проти позову, вважав можливим шлюб зберегти, проте у судових дебатах не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2005 року сторони у справі уклали шлюб, про що міським відділом РАЦС №1 Харківського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 665 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують з серпня 2015 року, домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спір майнового характеру між подружжям буде вирішено в майбутньому. Дитина [PERSON], [INFO], проживатиме з матір'ю [PERSON]. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища, яка просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Стосовно заперечень відповідача, в яких він просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved