Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

\~\~\~ Позивач [PERSON] міський центр зайнятості звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування допомоги по безробіттю, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 07.10.2014 року відповідач звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості, як шукаючий роботу за сприянням у працевлаштуванні. У заяві про надання статусу безробітного від 07.10.2014 року власним підписом відповідачем було підтверджено, що він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Внаслідок відсутності підходящої роботи спеціалістом центру зайнятості було прийнято рішення про надання відповідачу статусу безробітного та було призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю. Під час реєстрації та перебування на обліку [PERSON] міського центру зайнятості та в період отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідач був зайнятою людиною, оскільки знаходився у трудових відносинах з комунальним навчальним закладом «[PERSON] регіональний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій» з 16.09.2014 року по 03.11.2014 р. та отримував заробітну плату, проте відомості про перебування у трудових відносинах відповідачем були приховані. В період знаходження на обліку в центрі зайнятості з 14.10.2014 р. по 10.07.2015 р. відповідачу [PERSON] безпідставно була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 20673,01 грн., з приводу чого відповідачу було надіслано повідомлення про повернення суми допомоги по безробіттю, яке він залишив без уваги. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить стягнути з відповідача допомогу по безробіттю у розмірі 20673,01 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалася на обставини зазначені в позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив, надавши заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом належними доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] 19.09.2014 року був звільнений із займаної посади за угодою сторін відповідно до трудової книжки (а.с.48). У відповідності до Угоди №106 від 16.09.2014 року, між [PERSON] регіональним центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій і відповідачем [PERSON], останній проводив навчання згідно затвердженого розкладу занять в [PERSON] торговельно-економічному інституті, на строк до 31.12.2014 року (а.с.50). Витягом з табелю №15 від 17.10.2014 року обліку фактичного робочого часу викладачів Центру за проведення професійної програми за вересень-жовтень 2014 року підтверджено, що відповідачем [PERSON] відпрацьовано 2 години (а.с.53) як викладач-сумісник (а.с.54) і відповідно до Витягу з відомостей зарахування заробітної плати працівників на карткові рахунки ЧУ АКІБ «УкрСибабанк» від 20.10.2014 року, йому було нараховано 76,06 грн. (а.с.55), що також підтверджується випискою із рахунку (а.с.56). 07.10.2014 р. відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості, як шукаючий роботу за сприянням у працевлаштуванні (а.с.5). У заяві про надання статусу безробітного від 07.10.2014 р. власним підписом відповідачем було підтверджено, що він ознайомлений з памяткою «Ваші права - Ваші обовязки», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 03.11.2010 р. №351 з подальшими змінами та доповненнями, яка передбачає, що громадянин зобовязаний своєчасно повідомляти спеціалісту центру зайнятості про всі зміни своїх даних, внесених до персональної картки, а також що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Внаслідок відсутності підходящої роботи спеціалістом центру зайнятості було прийнято рішення НТ141007 від 07.10.2014 р. про надання відповідачу статусу безробітного та відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахування заробітної плати (а.с.12-13) і відвідував територіальний орган з метою підбору роботи (а.с.18-20, 63), про що свідчать документи особи до ПК, що зберігаються в ПС (а.с.70). Угодою №119 від 03.11.2014 року, угода №106 від 16.09.2014 року, між [PERSON] регіональним центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій і відповідачем [PERSON] розірвана (а.с.57) на підставі заяви відповідача (а.с.58). Внаслідок надходження інформації з Пенсійного фонду України щодо сплати єдиного соціального внеску по відповідачу [PERSON] були відмінені рішення НТ141014 від 14.10.2014 р. та 19.11.2014 р. спеціалістом [PERSON] міського центру зайнятості були прийняті рішення НТ141119 про призначення виплати допомоги по безробіттю як застрахованій з урахуванням страхового стажу 60% середньої заробітної плати строком з 14.10.2014 р. по 08.10.2015 р. терміном 360 к.д. та розпочато виплату. 04.08.2015р. відповідач подав заяву про відмову від послуг центру зайнятості у звязку із сімейними обставинами (а.с.10). На підставі вищезазначеної заяви було прийнято рішення №НТ150804 про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації безробітного. В результаті проведеного обміну інформацією між Державною службою зайнятості, Державною Податковою Адміністрацією та Пенсійним Фондом України щодо розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітному було встановлено, що під час реєстрації та перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості з 07.10.2014 р. по 04.08.2015р. відповідач був зайнятою людиною, оскільки дійсно знаходився у трудових відносинах з Комунальним навчальним закладом «[PERSON] регіональний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій» з 16.09.2014 р. по 03.11.2014 р. та отримував заробітну плату, про що було складено акт розслідування страхових випадків обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за №126 від 29.02.2016 р. (а.с.14), що також підтверджується Витягом із службової записки від 18.12.2015 року (а.с.71) та протоколом №14 засідання комісії з питань розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 21.12.2015 року (а.с.72-73). Згідно абз.1 п.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої, влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідачем були приховані відомості про перебування у трудових відносинах з комунальним навчальним закладом «[PERSON] регіональний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ та організацій» під час реєстрації та перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості, тобто відповідач [PERSON] не мав законного права реєструватися та перебувати на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Пунктом 37 п.п.1 абз. 1 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. №198 передбачено припинення реєстрації як безробітного з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту). Згідно п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №5136 від 14.12.2000 р. (діяв до 31.07.2015 р.) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного зайняття підприємницькою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності або іншої діяльності виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами). Застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, у відповідності до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Відповідно п.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На розрахунковий рахунок відповідача перераховано допомогу по безробіттю в сумі 20673,01грн. за час перебування на обліку з 14.10.2014 р. по 10.07.2015 р., що підтверджується нарахуванням по ПК (а.с.15). Крім того, з повідомлення №25-13/1502 від 23.06.2016 року [PERSON] міського центру зайнятості вбачається, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції грошові кошти в сумі 17,55 грн. за 14.10.2014 р. (за перше відвідування центру зайнятості) були перераховані 05.11.2014 р. до банку, де відповідачем [PERSON] відкрито рахунок (а.с.59), що також підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.62). 03.03.2016р. відповідачу [PERSON] надіслано повідомлення про повернення суми допомоги по безробіттю за № 32-13/547 від 02.03.2016 р., в якому запропоновано добровільно повернути кошти (а.с.16), проте станом на 25.04.2016 р. кошти на вказані в повідомленні рахунки не надходили, що завдає збитків державі. Крім того судом встановлено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених Законами та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується у відповідності до п. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також Положенням про [PERSON] міський центр зайнятості, де вказано, що [PERSON] міський центр зайнятості (базовий центр зайнятості), як юридична особа публічного права має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутовий штамп і печатку із зображенням Державного [PERSON], своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за потреби) (а.с.60-61), спростовуються обставини зазначені в запереченнях відповідача стосовно того, що позивач [PERSON] міський центр зайнятості є неналежним позивачем. Відповідно до ст.\~3,\~4,\~43 Закону України «Про зайнятість населення», відповідач не мав - законного права перебувати на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю, якщо самостійно забезпечує себе роботою, включаючи трудову діяльність, яка, як наслідок, приносить дохід. Отже, у даному конкретному випадку сума отриманої ним допомоги по безробіттю є такою, що незаконно отримана та підлягає поверненню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням №417 від 13.04.2016 року в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved