Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 25.10.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала з відповідачем з 30.03.2007 року у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10.07.2017 року. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Їх син [PERSON] є дитиною з інвалідністю, тому вона не працює та потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Клопотання про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву суду не надав. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.03.2007 року (а.с.11). Шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2017 року. Рішення набрало законної сили 20.07.2017 року. (а.с.15). Від шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.12-14). У свідоцтвах про народження відповідач записаний батьком. Малолітній [PERSON] [INFO] є дитиною-інвалідом підгрупа «А», що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , мешкає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Позивач [PERSON] є законним представником (опікуном) дитини- інваліда, визнаного недієздатним (а.с.18). Згідно з медичним висновком №29 на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства в віці до 18 років, виданим Криворізьким психоневрологічним диспансером» ДОР» від 16.03.2017 року малолітній [PERSON] [INFO] має захворювання (патологічний стан) - встановлена категорія дитина-інвалід підгрупа «А» . Дата переогляду 01 січня 2031 року (а.с. 18). Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено , що дитина-інвалід - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Відповідно до п.21 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 - підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. За загальним правилом, передбаченим статтею 75 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В той же час, Сімейним кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану ( ст..80 СК України). У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин , враховуючи, що позивач є законним представником дитина-інваліда підгрупи А, визнаного недієздатним, який за своїм станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, відповідачем не спростовано можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, суд вважає можливим стягнути аліменти у частці, визначені позивачем протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в дохід держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181,182,191 СК України та

Outcome: approved