Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач в позові вказує, що між ним та відповідачкою, як між співвласниками15 травня 2009 року було укладено договір конкретного користування належного їм в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями за № 10, що розташований по 2-му провулку Суворова в м. Калинівка. В результаті поділу будинку фактично ними також було розділено і присадибну земельну ділянку, призначену для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,2700 га, що знаходиться за тією ж адресою.. Таким чином між ними склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, який існує на протязі тривалого часу і погоджений з сусідніми власниками земельних ділянок, згідно якого він користується земельною ділянкою площею 0,1300 га. Рішенням 5-ої сесії 4-го скликання від 03.02.2003 року йому було передано в приватну власність вищезазначену земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0, 03 га для ведення особистого селянського господарства. До виготовлення правовстановлюючих документів на кожного із співвласників вказана земельна ділянка перебуває в спільному сумісному користуванні і отримати окремий правовстановлюючий документ він не має можливості, так як необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою який відображений в кадастровому плані. Згода з відповідачкою на встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою відсутня, тому звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить виділити земельну ділянку за 1 варіантом висновку земельно-технічної експертизи, який відповідає фактичному користуванню ними земельними ділянками. Відповідачка та її представник за дорученням [PERSON] проти задоволення позову не заперечують і просять також виділити земельну ділянку за 1 варіантом висновку земельно-технічної експертизи.. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, між сторонами, як між співвласниками 15 травня 2009 року було укладено договір конкретного користування належного сторонам в рівних частках житлового будинку з господарськими будівлями за № 10, що розташований по 2-му провулку Суворова в м. Калинівка. В результаті поділу будинку фактично сторонами також було розділено і присадибну земельну ділянку, призначену для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,2700 га, що знаходиться за тією ж адресою. Таким чином між сторонами склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, який існує на протязі тривалого часу і погоджений з сусідніми власниками земельних ділянок, згідно якого позивач користується земельною ділянкою площею 0,1300 га. Рішенням 5-ої сесії 4-го скликання від 03.02.2003 року позивачу було передано в приватну власність вищезазначену земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельну ділянку площею 0, 03 га для ведення особистого селянського господарства. До виготовлення правовстановлюючих документів на кожного із співвласників вказана земельна ділянка перебуває в спільному сумісному користуванні і отримати окремий правовстановлюючий документ позивач не має можливості, так як необхідно встановити порядок користування земельною. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно договором , а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В судовому засіданні сторони дійшли між собою згоди щодо розподілу спільної земельної ділянки і просять суд провести її розподіл згідно 1 варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ № 1946/1947/13-21 від 17.12.2013 року , що відповідає фактичному користуванню ними земельними ділянками. Згідно роз'яснення, яке міститься п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм житловий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що оскільки порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Зважаючи на вищевказані роз'яснення, а також враховуючи, що сторони дійшли згоди між собою щодо поділу земельної ділянки суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та встановити між сторонами саме такий порядок користування земельною ділянкою, який визначений 1 варіантом висновку судової земельно-технічної експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ № 1946/1947/13-21 від 17.12.2013 року , що відповідає фактичному користуванню ними земельними ділянками. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved