Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в зв'язку з недбалим ставленням матері до своєї малолітньої дочки, яке становило реальну загрозу для життя та здоров'я дитини. На підставі рішення виконавчого комітету Біілоцерківської міської ради від 23.10.2018 року №626 малолітню дитину було влаштовано в сім'ю патронатного вихователя [PERSON]. Станом на день подання позовної заяви до суду, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не зверталася до служби у справах дітей або до органу опіки та піклування із заявою щодо повернення дочки їй на виховання, в зв'язку з чим позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач не визнала позов. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідач з дитиною проживали в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS], що стверджується зібраними матеріалами справи. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00021934085) від 23 січня 2019 року, відомості про батька дитини записані згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. /а.с.27/. Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23 жовтня 2018 року № 626 «Про влаштування в сім'ю патронатного вихователя малолітньої дитини, котра опинилася в складних життєвих обставинах» малолітню дитину [PERSON] було влаштовано сім'ю патронатного вихователя [PERSON], де вона перебуває і на даний час. Відповідно до інформації патронатного вихователя за час перебування малолітньої [PERSON] в її сім'ї станом на грудень 2018року, мати відвідала дитину лише один раз 09.11.2018 року, що вбачається з доповідної [PERSON] від 10.12.2018 року. Згідно з інформацією адміністрації Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді мати дитини [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у зв'язку із алкогольною залежністю. В ході соціального супроводу з нею було узгоджено план спільних дій. А саме: їй було рекомендовано консультацію нарколога, лікування від алкогольної залежності, відновити паспорт, працевлаштуватися, пройти тренінговий курс «Батьківство в радість» з метою підвищення батьківського потенціалу. Проте, [PERSON] план соціального супроводу не виконує, на призначені зустрічі не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, що підтверджено листом від 10.12.2018 року № 678/02-15. Згідно довідки КЗ БМР «Білоцерківської міської лікарні №4» від 01.03.2019 року №417, вбачається, що 19.10.2018 року [PERSON], [INFO] доставлялася працівниками поліції для огляду, висновок - алкогольне сп'яніння.(а.с.26). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 № 39 встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та відповідність зазначеного інтересам дитини. Представник позивача суду пояснив, що 19.10.2018 року до служби у справах дітей міської ради надійшло повідомлення про те, що малолітня дитина [PERSON] залишена своєю матір'ю в квартирі на тривалий час без догляду, дитина дуже плакала під зачиненими дверима. Після отримання цього повідомлення службою у справах дітей спільно з представниками Білоцерківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області та Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді невідкладно було проведено оцінку рівня безпеки дитини, в ході чого було встановлено, що дитина раннього віку залишена на тривалий час без догляду матері, була злякана, заплакана, голодна, холодна не одягнена відповідно до температури помешкання. Сусіди стверджували, що матері не було вдома близько трьох годин і це був не перший випадок залишення дитини без догляду. Сусіди під дверима балакали, заспокоювали і втішали дівчинку. Телефонний зв'язок з матір'ю дитини був відсутній. Коли мати дитини [PERSON] із своїм співмешканцем прийшли до дому, від них відчувався сильний запах алкоголю, спостерігалися нечітка мова, нестійка хода, почервоніння обличчя, роздратованість. Мати дитини не заперечувала щодо вживання нею алкоголю, до членів комісії висловлювалася нецензурно, погрожувала. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини комісія дійшла висновку, що перебування в таких умовах є загрозливим для життя та здоров'я дитини і тому малолітня негайно була направлена каретою швидкої медичної допомоги в КЗ КОР «Київську обласну дитячу лікарню № 2». 22.10.2018 року мати дитини [PERSON] звернулася до служби у справах дітей міської ради з питання повернення їй дочки. З нею була проведена бесіда, відповідач повідомила, що дочку в лікарні ще не навідувала, оскільки була зайнята пошуком своїх документів. Також, представник позивача суду пояснив, що у дитини є батько, який цікавиться життям і здоров'ям дитини, не залишає дитину, навідує у патронатного вихователя, надає матеріальну допомогу та може і в подальшому опікуватися своєю донькою. Відповідач суду пояснила, що після того як в неї відібрали дитину, вона зверталася до служби у справах дітей з питанням повернення їй дочки. З нею проводили бесіду працівники служби, з жовтня 2018 року доньку вона бачила три рази, телефонувала, просила зустрічі, але була зайнята пошуками роботи. Не заперечила той факт, що залишала дитину саму, але не більше ніж на годину. Одночасно зазначила, що вона любить свою доньку, бажає виховувати її, однак не має роботи та хотіла б влаштувати доньку до закладу, але без позбавлення її батьківських прав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], патронатний вихователь, суду показала, що 26.10.2018 року до них в сім'ю потрапила малолітня [PERSON], в дитини був охриплий голос через довготривалий плач, але через 2-3 тижні хриплість пройшла. Дитина не була привчена сама гратися, постійно когось потребувала, сама не спала, була перелякана. В даний час дівчинка починає розмовляти, голосна, привчена вже до горщика. За час перебування малолітньої в їх сім'ї, мати відвідала дитину лише один раз 09.11.2018 року та вже після надходження справи до суду приходила в березні 3 рази. Під час зустрічі прив'язаності дитини до матері не спостерігалось, іноді від матері відчувався запах алкоголю. 20.11.2018 року мати дитини ще раз зателефонувала але зустрічі з дочкою не просила, більшість розповідала про свої проблеми, про те що вже п'ять місяців шукає роботу, але не може працевлаштуватися. Дитину часто навідує батько, приносить одяг, дитина любить батька. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо, вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. В судовому засіданні знайшла підтвердження обставина на яку посилається позивач в даній справі - свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, винна поведінка матері дитини, яка неодноразово була попереджена, як органами ССД так і фахівцем із соціальної роботи, про можливість позбавлення її батьківських прав, але не зробила належних висновків. Така поведінка, спосіб життя, байдужість матері є загрозливою для життя дитини. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення та слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON], оскільки зазначене саме в інтересах дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved