Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Братської районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в інтересах малолітньої дитини: [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27.11.2008 року у [PERSON] було відібрано малолітню дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення його батьківських прав. Мати Дитини [PERSON] померла [INFO]. 22.12.2008 року неповнолітню [PERSON] влаштовано під опіку бабусі [PERSON]. З моменту відібрання дитини [PERSON] не усунув причини, які перешкоджали належному виконанню ним батьківських обов'язків по відношенню до доньки. Опікун відповідально відноситься до виховання дівчинки. Відвідує батьківські збори, регулярно спілкується з класним керівником, опікується здоров'ям онуки. Батько дитини [PERSON] не поцікавиться навчанням та вихованням доньки, в школу не приходить, не телефонує. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги вважав такими, що підлягають задоволенню. Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити викладені в позові вимоги з наступних підстав. [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] мати неповнолітньої [PERSON] померла [INFO]. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2008 року у [PERSON] було відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO], без позбавлення його батьківських прав. Відповідно до розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області № 504-р від 22.12.2008 року опікуном неповнолітньої [PERSON] було призначено [PERSON] та влаштовано до її сім'ї (а.с. 8). Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 26 січня 2009 року з [PERSON] було стягнено аліменти на утримання [PERSON]. Відповідно до письмової інформації наданої директором гімназії с-ща Братське та класним керівником, [PERSON] систематично відвідує заняття в гімназії, повністю забезпечена навчальним приладдям, завжди охайна та акуратна, навчається старанна, активна. Опікун відповідально відноситься до навчання дівчинки: відвідує батьківські збори, регулярно спілкується з класним керівником. Батько дитини жодного разу не поцікавився дитиною, в школу ніколи не з'являвся, не телефонує (а.с.9). [PERSON] проживає із співмешканкою [PERSON] та сином співмешканки [PERSON]; перебуває на обліку в Братському районному центрі зайнятості; за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 14, 15, 16). Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що після смерті матері проживає в бабусі, батько участі у виховані дитини не приймає, власного житла не має та займається ремонтом техніки. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України, передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, або зловживають своїми батьківськими правами, завдають шкідливого впливу дітям своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи судом встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON], не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку дитину, їх вихованням та навчанням займається опіку, отже, позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved