Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дійсним договір № 230 від 22.04.2000 року, посвідчений Вознесенською Універсальною Товарно - сировинною біржею Миколаївської області, зареєстрований у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 квітня 2000 року за реєстровим № 1706, купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 36,7 м2, обґрунтовуючи вимоги тим, що при зверненні до приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Лавріненко М.І., йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, у зв`язку з тим, що договір купівлі - продажу будинку, який був укладений 22.04.2000 року його покійною матір`ю [PERSON] та [PERSON] не був нотаріально посвідчений, а був зареєстрований Вознесенською Універсальною Товарно - сировинною біржею Миколаївської області під № 230, тому не відповідає вимогам чинного законодавства України та не посвідчує право власності померлої на вказаний будинок. З цих підстав він не може захистити свої невизнані права, в іншому порядку крім судового, тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Крім цього, просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилася, звернулась на адресу суду з заявою (вх. № 4033 від 12.10.2021р.), в якій просить провести розгляд справи по суті в її відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані по справі докази, судом встановлені наступні обставини: - 22.04.2002 року між продавцем (відповідачем про справі) [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір № 230 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Вознесенською Універсальною Товарно - сировинною біржею Миколаївської області, зареєстрований у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 квітня 2000 року за реєстровим № 1706, на виконання умов якого покупець передав продавцеві кошти в сумі 2 000 грн., а продавець передав покупцеві житловий будинок у власністьта правовстановлюючі документи на нього (договір № 230 купівлі-продажу нерухомого майна від 22.04.2002 року, показання свідка [PERSON] ); - житловий будинок, що був предметом зазначеного договору, 25.04.2002 року зареєстрований у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області на праві приватної власності за [PERSON] , на підставі цього ж договору, що підтверджується реєстровим написом в реєстровій книзі № 8 стор. 1, за реєстровим № 1706 (реєстраційне посвідчення від 25.04.2002 року, інвентаризаційна справа на будинок по [ADDRESS] , відповідь вих. № 188/04-02-03 від 19.05.2021р. Комунального підприємства «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації», показання свідка [PERSON] ); - покупець [PERSON] , після передачі їй вищевказаного житлового будинку та правовстановлюючих документів на нього, з 22.04.2002 року до дня смерті [INFO] користувалася та постійно проживала в ньому, як новий господар, здійснювала ремонти, обробляла присадибну земельну ділянку, сплачувала комунальні платежі, а 13.01.2004 року остання офіційно зареєструвалася у будинку та проживала в ньому (довідка Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 4448 від 05.11.2021 року, довідки № 1, № 1336/18-15 від 05.11.2021 року за спожиту та оплачену послугу електропостачання, показання свідка [PERSON] ); - 16.05.2005 року Вознесенська Універсальна Товарно - сировинна біржа Миколаївської області, припинила державну реєстрацію, як юридична особа, на підставі рішення щодо припинення (витяг із сайту: [INFO] - [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 20.10.2020 року, показання свідка [PERSON] ); - позивач [PERSON] є сином спадкодавці [PERSON] та єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, заяву про прийняття спадщини за законом ним подано 05.02.2021 року (заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 14.01.1982 року, показання свідка [PERSON] ); - після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 5/2021, заяву про відмову від прийняття спадщини за законом подала матір спадкодавці [PERSON] на користь сина померлої (позивача по справі) - [PERSON] , заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ від 05.02.2021 року (спадкова справа № 5/2021, заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 05.02.2021 року, Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 63443335, № 63443481 від 05.02.2021 року, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63456539 від 05.02.2021 року); - 13.05.2021 року приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Лавріненком М.І. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на зазначений житловий будинок, на підставі п. 4.14, п. 4.15, п. 4.18 глави 10 р. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - не встановлення складу спадкового майна, не подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2021 року); - предметом позову є житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , назву якої рішенням сесії № 21 від 29.01.2016 року Врадіївської селищної ради Миколаївської області перейменовано на вулицю Заводська (рішення сесії № 21 від 29.01.2016 року Врадіївської селищної ради Миколаївської області та додаток до нього). Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на це майно в порядку спадкування за законом. При прийнятті рішення, суд керується: Відповідно до вимог ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК Української РСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне настання наслідків передбачених ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року. В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, і ними відбулося повне їх виконання, однак продавець ухилився від його нотаріального оформлення, а тому порушене право позивача, з врахуванням визнання позову відповідачем, підлягає судовому захисту на підставі ч.2 ст.47, ч.2 ст.80, ст.224 ЦК УРСР (1963р.), ч.2 ст.220, ч.1 ст. 328, ч.3 ст.334 та ст.638 ЦК України (2003р.) шляхом визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 ст. 1268 ЦК України, передбачено, що не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. гідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, суд вважає доведеним, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги, але оформити своє право на спадкове майно в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу), з огляду на що, з врахуванням визнання позову відповідачем, вимога про захист невизнаного права позивача шляхом визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з врахуванням думки позивача та його представника судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved