Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації (далі-позивач) звернувшись до суду з позовом, просить позбавити [PERSON] (далі-відповідач) батьківських прав відносно її малолітньої дочки: [PERSON], [INFO] (далі - дитина) та стягнути з відповідача на користь осіб чи установ, де буде утримуватися дитина аліменти у твердій грошовій сумі 300 грн. до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року відповідач [PERSON] народила доньку [PERSON] із загрозою внутрішньоутробного розвитку, вагою 1700 грам з діагнозом: гіпотрофія ІІІ ст., залізодефіцитна анемія, вроджена вада серця, що свідчить про те, що відповідачка під час вагітності зловживала алкогольними напоями. Згідно довідки сімейного лікаря дитина проживала в незадовільних житлово - побутових умовах, харчування не відповідало фізіологічним нормам згідно віку, що призвело до значної втрати ваги та погіршення загального стану новонародженої, тому лікарі були змушені її госпіталізувати. За час проживання на території Козинської сільської ради відповідач зарекомендувала себе з негативної сторони. Офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, не створює належних умов для проживання та виховання дитини. В січні 2016 року в зв'язку з тяжким станом дитини було госпіталізовано до Миронівської ЦРЛ разом з відповідачем. 03.02.2016 року на підставі заяви відповідача [PERSON] та у зв'язку з реальною загрозою життю і здоров'ю дитини, малолітню [PERSON] було влаштовано в КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» на повне державне утримання, де дитина перебуває і по даний час. Відповідач відвідала доньку один раз, цікавилась її життям та станом здоров'я лише в телефонному режимі. З моменту влаштування малолітньої дитини і поданий час відповідач [PERSON] не змінилася на краще, не усунула причин, які перешкоджають належному вихованню дитини, не передбачає забезпечення належного виховання та розвитку дитини, є негативним прикладом і впливає на дитину своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Жодного разу не звернулася до органів опіки та піклування Козинської сільської ради та Миронівської районної державної адміністрації щодо повернення малолітньої доньки в сім'ю. 21.11.2016 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини Миронівської районної державної адміністрації, де було розглянуто питання щодо можливості повернення малолітньої [PERSON] в біологічну сім'ю, але за результатами розгляду було прийнято рішення про підготовку висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Під час попереднього судового засідання відповідач [PERSON] позов не визнала і категорично заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила відібрати у відповідача [PERSON] її малолітню доньку [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, посилаючись на вищевказані обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не дивлячись на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28, 42). Про причини неявки суд не повідомила, не зверталася до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Третя особа: представник органу опіки та піклування Козинської сільської ради Миронівського району Київської області Коваленко Т.А. звернулася до суду із заявою (а.с. 55), в якій зазначила, що позовні вимоги про відібрання дитини від відповідача повністю визнає і просила розглянути справу без її участі. Третя особа: представник органу опіки та піклування Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області [PERSON] звернулася до суду із заявою (а.с. 56), в якій зазначила, що позовні вимоги про відібрання дитини від відповідача визнає повністю і просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матерю малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом про її народження №16, зробленим 27 листопада 2015 року виконавчим комітетом іванівської сільської ради Богуславського району Київської області. Із заяви відповідача [PERSON] до головного лікаря Миронівської ЦРЛ від 02.02.2016 року вбачається, що відповідач просить помістити її доньку [PERSON], [INFO] року до дитячого будинку, посилаючись на скрутне матеріальне становище та тяжким станом здоров'я дитини (а.с.10). Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 08.11.2016 року (а.с.18) вбачається, що [PERSON], [INFO] має діагноз: алкогольний синдром плоду (дизморфія), ураження головного мозку неуточненої етиології, інші види затримки очікуваного нормального фізіологічного розвитку, гіпотиреоз неуточнений, атопічний дерматит, інші вроджені види розвитку серцевої перегородки, збіжна співдружна косоокість, залізодефіцитна анемія, гіпотрофія змішаного генетизу. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 26.10.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] проживає в будинку свого співмешканця [PERSON] за адресою в [ADDRESS], без реєстрації. [PERSON] не проживає з відповідачем, а перебуває в обласному будинку дитини м. Біла Церква. Санітарний стан будинку не задовільний. На момент відвідування відповідач перебувала в стані алкогольного сп'яніння, в будинку брудно, умов для проживання дитини не створено (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд вважає, що відібрання дитини від матері з переданням їх органу опіки повністю відповідає інтересам дитини. При наведених вище конкретних обставинах, суд вважає встановленим, що дійсно існували та існують умови, загрозливі для життя і здоров'я малолітньої [PERSON], [INFO], через неналежне виконання відповідачем (відсторонення від виконання) батьківських обов'язків, і тому є підстави для відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved