Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 грудня 1990 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Позивач посилається на те, що на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери та погляди на життя та сім'ю, втратили почуття поваги та любові один до одного. Внаслідок чого їх подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Шлюб носить лише формальний характер і підлягає розірванню, на примирення вона не погоджується. Через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється, тому вона змушена звернутися з вказаним позовом до суду. До початку судового засідання позивач звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, 12 грудня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим вдділом ЗАГСу Білоцерківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1981 (а.с.3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved