Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування нерухомим майном, в обґрунтування якого зазначив, що позивач є власником 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS], які належать йому на підставі договору дарування від 31.07.2014 року. Разом з ним співвласниками є відповідач [PERSON], якому належить на праві власності 5/12 часток зазначеного будинку, відповідач [PERSON], якій належить на праві власності 1/4 частка зазначеного будинку. Окрім зазначених власників, на земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS], розташований житловий будинок позначений літ. К, власником якого є відповідач [PERSON] Земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS], виділена за вказаною адресою на підставі рішення Виконавчого комітету Запорозької міської ради від 11.11.1954 року за № 723 у розмірі 995 кв.м. Згідно до плану поділу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], між позивачем та відповідачами склався фактичний порядок користування житлового будинку й земельною ділянкою, а саме: в користуванні позивача перебуває частка будинку № 2, що складає - 2.1. - кухня, площею 5,00 кв.м., 2.2 - коридор, площею 7,5 кв.м., 2.3 - кімната, площею 13,2 кв.м., а також квартира № 4 що складає - 4.1 - кімната, площею 9,8 кв.м., 4.2 - кухня, площею 7,5 кв.м., всього загальною площею 43,0 кв.м., а також в користуванні позивача перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0216 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває частка будинку у квартира № 1, що складає 1.1 - кухня, площею 10,4 кв.м., 1.2 - коридор, площею 4,7 кв.м., 1.3 - ванна, площею 2,8 кв.м., 1.4 - кімната, площею 14,0 кв.м., 1.5 - кімната, площею 17,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., а також літ. Б - житловий будинок, літ. б - прибудова, літ. Л - гараж, а також земельна ділянка загальною площею 0,0472 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває частка будинку квартира № 3 що складає: 3.1 - кухня, площею 9,4 кв.м., 3.2 - туалет, площею 1,7 кв.м., 3.3 - кімната, площею 8,9 кв.м., 3.4 - кімната, площею 10,6 кв.м., 3.5 - кімната, площею 16,2 кв.м., загальною площею 46,8 кв.м., а також літ. Н - сарай, літ. Ж - душ, літ. В - фундамент під сарай та земельна ділянка загальною площею 0,0189 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває житловий будинок позначений у техпаспорті під літ. К та земельна ділянка загальною площею 0,0081 га. Крім того, у загальному користуванні між сторонами перебуває земельна ділянка площею 0,0017 га. Позивач зазначає, що будинок [ADDRESS], вже давно розділений між співвласниками з обладнаними окремими входами, натомість доки не вирішено питання про встановлення порядку користування нерухомим майном в них виникають суперечки, за вказаних обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] в якому вона проти поділу будинку [ADDRESS] не заперечує, натомість поділ земельної ділянки за адресою по [ADDRESS], просить поділити згідно до її порядку поділу, а саме: визначити порядок користування спірною земельною ділянкою загальною площею 0,0975 га., виділивши [PERSON] - 0,0472 га., [PERSON] - 0,0192 га., [PERSON] - 0,0186 га., [PERSON] - 0,0102 га., в загальному користуванні залишити 0,0024 га. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, натомість на адресу суду від представника позивача надійшла заява, згідно до якої представник просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги щодо поділу будинку [ADDRESS] в повному обсязі, щодо поділу земельної ділянки встановити порядок поділу згідно до відзиву відповідача [PERSON] від 08.08.2018 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, натомість на адресу суду надав заяву, згідно до якої просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги щодо поділу будинку [ADDRESS] згідно до позову [PERSON], щодо поділу земельної ділянки встановити порядок поділу згідно до відзиву відповідача [PERSON] від 08.08.2018 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, натомість на адресу суду надала заяву, згідно до якої просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги щодо поділу будинку [ADDRESS] згідно до позову [PERSON], щодо поділу земельної ділянки встановити порядок поділу згідно до відзиву відповідача [PERSON] від 08.08.2018 року. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник не з'явилися, натомість на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, згідно до якої представник просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги щодо поділу будинку [ADDRESS] в повному обсязі, щодо поділу земельної ділянки встановити порядок поділу згідно до відзиву відповідача [PERSON] від 08.08.2018 року. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є власником 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за р. № 2460 від 31.07.2014 року. Державна реєстрація права власності позивача підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно до Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що відповідач - [PERSON] є власником 5/12 часток зазначеного будинку, відповідач [PERSON] є власником 1/4 частки зазначеного будинку, відповідач [PERSON] є власником житлового будинку позначеного в технічному паспорті під літ. К по [ADDRESS]. Згідно до плану поділу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], між позивачем та відповідачами склався фактичний порядок користування житлового будинку й земельною ділянкою, а саме: в користуванні позивача перебуває частка будинку № 2, що складає - 2.1. - кухня, площею 5,00 кв.м., 2.2 - коридор, площею 7,5 кв.м., 2.3 - кімната, площею 13,2 кв.м., а також квартира № 4 що складає - 4.1 - кімната, площею 9,8 кв.м., 4.2 - кухня, площею 7,5 кв.м., всього загальною площею 43,0 кв.м., а також в користуванні позивача перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0216 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває частка будинку у квартира № 1, що складає 1.1 - кухня, площею 10,4 кв.м., 1.2 - коридор, площею 4,7 кв.м., 1.3 - ванна, площею 2,8 кв.м., 1.4 - кімната, площею 14,0 кв.м., 1.5 - кімната, площею 17,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., а також літ. Б - житловий будинок, літ. б - прибудова, літ. Л - гараж, а також земельна ділянка загальною площею 0,0472 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває частка будинку квартира № 3 що складає: 3.1 - кухня, площею 9,4 кв.м., 3.2 - туалет, площею 1,7 кв.м., 3.3 - кімната, площею 8,9 кв.м., 3.4 - кімната, площею 10,6 кв.м., 3.5 - кімната, площею 16,2 кв.м., загальною площею 46,8 кв.м., а також літ. Н - сарай, літ. Ж - душ, літ. В - фундамент під сарай та земельна ділянка загальною площею 0,0189 га; в користуванні відповідача [PERSON] перебуває житловий будинок позначений у техпаспорті під літ. К та земельна ділянка загальною площею 0,0081 га., у загальному користуванні між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] перебуває земельна ділянка площею 0,0017 га. Згідно до плану поділу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS], наданим відповідачем [PERSON] до відзиву на позов позивача, вбачається поділ земельної ділянки загальною площею 0,0975 га. по [ADDRESS] поділено наступним чином: [PERSON] - 0,0472 га., [PERSON] - 0,0192 га., [PERSON] - 0,0186 га., [PERSON] - 0,0102 га., в загальному користуванні залишено 0,0024 га. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна зі сторін на підтвердження своєї позиції повинна надати суду докази, які на їх думку в певній мірі підтверджують той чи інший факт, який має значення для вірного вирішення справи по суті. Суд прийшов до переконання, що в процесі розгляду справи належними та допустимими доказами було підтверджено законність та обґрунтованість вимог позивача. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділення в натурі частки з майна, що знаходиться в спільній частковій власності. За змістом ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. За змістом статей 356 та 358 ЦК України, статті 88 ЗК України, зазначена земельна ділянка має бути розподілена між її співкористувачами та співвласниками домоволодіння у відповідності до їх часток у останньому. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пп «г» п.18 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04 р. №7 - в разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Положенням ст.ст. 88, 120 Земельного Кодексу України передбачено, що в разі переходу права власності на відповідну частку житлового будинку переходить право власності або право користування на відповідну частку земельної ділянки. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved