Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просила стягнути з Державного вищого навчального закладу «Київський університет управління та підприємництва» 108 353,07грн., в тому числі середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 94 437,36грн. та компенсацію по втраті частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 13 918,71грн. Позовні вимоги обґрунтовані тривалим невиконанням судового рішення, та як наслідок не здійснення розрахунку з боку відповідача при звільненні позивача. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставин викладені у позовній заяві. Відповідач ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва» про час і місце судового розгляду повідомлявся за місцезнаходженням його органу управління під час здійснення процедури реорганізації. В судове засідання свого представника не направив, пояснень не подав. Представник залученої в якості третьої особи Національного університету харчових технологій Негода О.А. в судовому засідання подала письмові заперечення, та просила відмовити у задоволенні вимог позивача, вказуючи на те, що вимоги про стягнення середнього заробітку позивач повинен був заявити під час вирішення її трудового спору в Святошинському районному суді м. Києва. При цьому позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, а також зволікання у виконанні судового рішення викликана неправомірними діями самого позивача та державного виконавця. Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, слід зазначити наступне. Встановлено, що [PERSON], працювала у Державному вищому навчальному закладі «Українська академія бізнесу та підприємництва» на посаді старшого викладача на кафедрі менеджменту, з 01.09.2009 року. 01.06.2012 року позивача було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату п.1 ст. 40 КЗпП України. Повний розрахунок при звільненні не здійснено, нараховану заробітну плату не виплачено у повному обсязі по сьогоднішній день. 13.01.2015 року Святошинським районним судом міста Києва винесено судовий наказ №2-н/759/781/14 про стягнення з Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 25 651,71 грн. Постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 15.01.2015 року відкрито виконавче провадження №46055853 про стягнення з Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва» на користь позивача, заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі згідно вказаного судового наказу. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09.04.2015 року вирішено замінити сторону - боржника - Державний вищий навчальний заклад «Українська академія бізнесу та підприємництва» (03680, м.Київ, вул.Малинська, 4) у виконавчому провадженні №46055853 ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві по виконанню судового наказу №2-н/759/781/14 від 13.01.2015 року, виданого на підставі судового наказу Святошинського районного суду міста Києва від 13.01.2015 року про стягнення з Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємництва» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 25 651,71 грн., на нового боржника - Державний вищий навчальний заклад «Київський університет управління та підприємництва» (01042, м.Київ, вул.Глазунова, 2/4, код ЄДРПОУ 37956909) (надалі - Відповідач). Однак, до цих пір Відповідач ні в добровільному порядку, ні в порядку примусового виконання рішення суду не виконав свого обов'язку по виплаті заробітної плати. Згідно з ч.І ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно з розрахунковим листком наданим Відповідачем, позивачу було нараховано заробітну плату в таких розмірах: - за квітень 2012 року - 2382,00 грн.; - за травень 2012 року - 2382,00 грн.; Таким чином, середній заробіток за один робочий день становить: 2382грн. + 2382 грн./ 40 (робочі дні у квітні та травні 2012 року) = 119,10 З часу звільнення, 01.06.2012 року, по день подання позовної заяви (10.05.2016 року) минуло 985 робочих днів. А відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 119, 10 грн. * 985 = 117 313, 50 грн. ( сто сімнадцять тисяч триста тринадцять гривень 50 кой.). Позивач розрахував суму з урахуванням необхідності оподаткування суми середнього заробітку за час затримки розрахунку податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, та відповідно просить стягнути 94 437,36 грн. ( дев'яносто чотири тисячі чотириста тридцять сім гривень 36 кой.). Крім того, статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними згідно постанови КМ України від 23 квітня 1999 р.№6920, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс ці на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів)на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата та коефіцієнтом 1. Отже з урахуванням встановлених Державної службою статистики України індексу споживчих цін на товари та послуги у 2011-2016 роках, сума компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням її виплати за період з липня 2011 по травень 2012 , складає 13 918,71грн. відповідно до розрахунку складеного позивачем. Суд відхиляє заперечення третьої особи щодо застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до ст.233 КЗпП України працівник не обмежений строком звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці. Судом також не береться до уваги заперечення третьої особи щодо відсутності права у позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки такі вимоги позивача є повністю обґрунтованими. На час звернення позивача із даним позовом розрахунок не проведений. Під час судового розгляду встановлено, що наразі виконавчий документ перебуває на виконанні ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, судові витрати стягненню з відповідача в дохід держави . На підставі викладеного та

Outcome: approved