Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що у весільній каплиці Грейсленд м. Лас -Вегас в Штаті Невада 16.05.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER], апостиль підтверджено в м. Карсон - Сіті , штат Невада, США 12.07.2012 року № 168. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 31.03.2017 року Серія [NUMBER] та доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 29.03.2013 року Серія [NUMBER] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбно-сімейні відносини припинено з 2017 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім`ї неможливе. Діти постійно проживають з матір`ю, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фатхутдіновою І.В., заяву зареєстровану в реєстрі за № 52 та № 53 про надання відповідачем згоди на розірвання шлюбу та проживання дітей разом з їх матір`ю. Представник відповіда [PERSON] - Коханчук С.С. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Третя особа: Служба у Справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації , надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 29 ч.2 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч.2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд, дослідивши матеріали справи, наданні докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 768,40 грн.

Outcome: approved