Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 01 лютого 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) з позовом в якому просить визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та посвідчений 19 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М. (реєстровий № 2662) та встановити факт володіння до дня смерті [PERSON] , померлого [INFO] , домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку загальною площею 49,8 кв. м. та житловою площею 31,0 кв.м., а також надвірних споруд: погребу, сараю, навісу, цистерни та огорожі. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Інших спадкоємців за законом або за заповітом померлий не мав. Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що згідно довідки Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області від 22 травня 2018 року № 966 - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . За життя її дядька [PERSON] , останній здійснив відчуження спірного домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 03 грудня 2008 року приватним, нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. (реєстровий № 4832). Набувачем права власності на об`єкт нерухомості за зазначеним договором став [PERSON] - відповідач по справі. Однак рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2011 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2011 року, договір купівлі-продажу, посвідчений 03 грудня 2008 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. (реєстровий № 4832) визнаний недійсним. Але за час розгляду судової справи [PERSON] здійснив повторне відчуження спірного домоволодіння на користь [PERSON] - відповідачки по справі, що підтверджується договором дарування, посвідченим 19 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М. (реєстровий № 2662). Враховуючи вищенаведене [PERSON] на сьогоднішній день запишається титульним власником спірного домоволодіння, що позбавляє її права на отримання спадщини у визначений законом спосіб. Позивач не погоджується з таким розкладом справ та вважає, що оскільки договір дарування, нотаріально посвідчений 19 листопада 2009 року (реєстровий № 2662), є похідним від договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 03 грудня 2008 року (реєстровий № 4832), визнаного в судовому порядку недійсним, то відповідно оспорюваний договір дарування також має бути визнаний недійсним. Крім того, оспорюваний договір дарування, був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М., яка не мала відповідних повноважень на посвідчення договору, так як відчужуваний об`єкт нерухомості розташований на території Біляївського району Одеської області. З метою відновлення майнових прав померлого спадкодавця на належне йому майно позивач вважає за необхідне встановити факт володіння [PERSON] спірним домоволодінням на день смерті, так як відповідно до положень ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, при цьому у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У зв`язку з вище викладеним позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачі до суду відзив на позов не надали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі. 4. Позивач у судове засідання не з`явилась, але до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 56) 5. Представник відповідача - Граденицька сільська рада Біляївського району Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та визнав позовні вимоги. (а.с. 50) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року справа була передана судді Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 07 лютого 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 07 лютого 2019 року у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Осінцевої В.М. витребувано належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведеної при посвідченні 19 листопада 2009 року договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] про дарування домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстровий № 2662 ). 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 29 липня 2019 року з Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 30 січня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 20 березня 2020 року. 11. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подали до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 13. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 09.112009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Осінцевою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2662, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла з подякою в дарунок житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та складається в цілому з: одного глинобитного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані під літерою «А», житловою площею - 31,00 кв.м., загальною площею - 49,80 кв.м. та надвірних споруд, зазначених на схематичному плані під літерою: «Б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - сарай, І - цистерна, 1-3 - огорожа, розташованих на неприватизованій земельній ділянці площею 0,27 га., що належить Граденицькій сільській раді Біляївського району Одеської області. (а.с. 8) 15. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області - Галайко О.Д. за реєстровим № 4832, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними спорудами. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належав - [PERSON] на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 року, справа № 2-2791/2008, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 130-ж-24, номер запису - 422 та електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.12.2008 року, реєстраційний номер 25625972. (а.с. 35) 16. На підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області - Галайко О.Д. за реєстровим № 4832, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 23.01.2009 року в книзі: 130-ж-24, номер запису: 422; реєстраційний № 25625972, Бакчеле належала вказана нерухомість. (а.с. 35) 17. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 року у справі № 2-2791/2008 позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно було задоволено. Вказаним рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними спорудами, погребом, сараєм, сараєм, цистерною, огорожею, загальною площею 49,80 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 89) 18. [PERSON] не погоджуючись з вказаним рішенням суду від 17.11.2008 року подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.01.2010 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено та рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 року скасовано і направлено на новий розгляд. З вказаної ухвали суду вбачається, що [PERSON] в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначив, що цивільну справу № 2-2791/2008 суд першої інстанції безпідставно розглянув за його відсутності, оскільки з позовом до суду він не звертався (а.с. 90-91). 19. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2010 року позов [PERSON] до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно було залишено без розгляду (а.с. 92). 20. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.03.2011 року - апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Одеської області - Галайко О.Д., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Осінцева В.М. про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, витребування майна та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Вказаним рішенням договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , укладений 3 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] - визнано недійсним. У частині витребування майна у [PERSON] позовні вимоги [PERSON] були залишені без задоволення, оскільки [PERSON] власником вказаного житлового будинку не являється, так як свої спадкові права не оформив, заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подав, на момент смерті спадкодавця у спадковому будинку зареєстрований не був, до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини у порядку встановленому у ч. 3 ст. 1272 ЦК України не звертався. (а.с. 12-14) 21. Відповідачем - [PERSON] було подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Одеської області від 22.03.2011 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2011 року - касаційну скаргу відхиллено, рішення апеляційного суду Одеської області від 22.03.2011 року залишено без змін. (а.с. 15) 22. З технічного паспорту вбачається, що станом на 28.05.2018 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з: веранда - 4,9 кв.м., житлова кімната - 14,9 кв.м., кухня - 13,9 кв.м., житлова кімната - 16,1 кв.м. (а.с. 9-11) 23. З копії спадкової справи № 256/2018 заведеної Біляївською районною державною нотаріальною конторою щодо майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що позивач звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивача щодо майна померлого немає. (а.с. 60-75) 24. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1212 - [PERSON] помер, [INFO] . (а.с. 62) 25. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2018 року, позовну заяву [PERSON] до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було задоволено та визначено [PERSON] додатковий строк 3 місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 63) 26. Згідно довідок Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 3120 та № 3121 від 07.12.2017 року, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] . На даній житловій площі на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав. (а.с. 64) 27. Позивач уклавши шлюб з [PERSON] змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 67) 28. У довідці Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 966 від 22.05.2018 року зазначено, що згідно запису в погосподарській книзі сільської ради під № 01-0294-3 на стор. 50-51 за 2016-2020 роки за [PERSON] числиться житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 19.11.2009 року зареєстрованого в реєстрі за № 2662. При будинку числиться 0,25 га. землі, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 74) 29. 01.06.2018 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області - Шевченко Ю .А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з тим, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 7) V. Оцінка Суду. 30. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 31. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 32. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 33. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 34. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. З цього слідує, що при вирішенні позову про визнання недійсним договору дарування суди повинні виходити із відповідних норм Цивільного кодексу України, якими регулюється вчинення саме цього виду договорів. 35. Договір дарування є особливою формою договорів, який опосередковує безоплатну передачу майна в власність від однієї сторони (дарувальника) до іншої сторони (обдарованого). 36. Згідно з ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 37. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. 38. Згідно роз`яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. 39. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 40. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 41. Як було встановлено судом, померлий [PERSON] за життя у судовому порядку оскаржував договір купівлі-продажу від 03.12.2008 року, який був укладений між ним та [PERSON] , оскільки на момент його укладення він не був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , так як він не прийняв спадщину за законом. Тому рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.03.2011 року - апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено та вказаний договір купівлі-продажу від 03.12.2008 року визнано недійсним. 42. Договір дарування від 19.11.2009 року, який був укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений в період оскарження, померлим [PERSON] договору купівлі-продажу від 03.12.2008 року. 43. Із вказаного вбачається, що договір дарування від 19.11.2009 року є похідним від договору купівлі-продажу від 03.12.2008 року, який був визнаний недійсним, а тому суд приходить до висновку, що укладений договір дарування від 19.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] є недійсним. 44. Щодо позовної вимоги про встановлення факту володіння, суд зазначає наступне. 45. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 46. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. 47. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 48. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 49. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 50. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 51. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. 52. Пунктом 3.22 гл. 10 р. 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. 53. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак він проживав по день своєї смерті [INFO] за вказаною адресою. Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину та володів вказаним житловим будинком. 54. Факт, про встановлення якого просить позивач має для неї юридичне значення, оскільки це дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину. 55. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 56. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 57. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] в частині встановлення факту володіння до дня смерті [PERSON] , померлого [INFO] домоволодінням, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню.

Outcome: approved