Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач вказує на те, що 10 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] В період спільного проживання у них 02 лютого 2009 року народилась донька [PERSON], яка на даний час проживає з нею. Рішенням Любарського районного суду від 16 квітня 2014 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти в сумі 450 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Причиною звернення до суду послужила та обставина, що на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини. Окрім того їй стало відомо, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. Саме тому вона звернулась до суду з проханням змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, але нею подано заяву в якій вказує, що вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі та проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявивсь хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 02 лютого 2009 року народилась [PERSON], свідоцтво серії 1-БВ № 099136. Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. 10 грудня 2013 року [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], свідоцтво серії І-БВ № 007346. Рішенням Любарського районного суду від 16 квітня 2014 року із [PERSON], на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 450 гривень щомісяця і до досягнення донькою повноліття, тобто до 02 лютого 2027 року. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ЗУ "Про державний бюджет на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року по 30.04.2016 року складає 1455 гривень, з них 30% прожиткового мінімуму складає 436,50 грн., з 01.05.2016 року - 1531 гривень, з них 30% прожиткового мінімуму складає 459,30 грн. Саме тому, оскільки платник аліментів сплачує аліменти на утримання дитини встановлені попереднім рішенням суду у твердій грошовій формі, але на даний час офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. та понесені судові витрати на користь позивачки в розмірі 57,84 грн.

Outcome: approved