Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області про зняття автомобіля з під арешту та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач по справі - [PERSON], в червні 2014 року дізнався про те, що автомобіль CHEVROLET Nubira Х4ХК554, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], синього кольору, реєстраційний [NUMBER], який належить позивачу на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №712/15822/12 від 13.11.2012 року, що вступило в законну силу з 27.11.2012 року, знаходиться під арештом. Арешт був накладений міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42016260 від 04.03.2014) на підставі того, що попередня власниця названого автомобіля [PERSON] (іден. номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 16.05.2000 року Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області), що проживає в [ADDRESS], яка записана в технічному паспорті, є боржницею банка. На підставі вищенаведеного позивач просить скасувати накладений арешт в зв'язку з тим, що майно, а саме автомобіль CHEVROLET Nubira Х4ХК554, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], синього кольору, реєстраційний [NUMBER] належить позивачу згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №712/15822/12 від 13.11.2012, що вступило в законну силу з 27.11.2012 та зобов'язати центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнчянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області перереєструвати вищевказаний автомобіль на ім'я [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині зобов'язання центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнчянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області перереєструвати вищевказаний автомобіль на ім'я [PERSON] просив залишити без розгляду, в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача - Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, тому суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №712/15822/12 від 13.11.2012 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль CHEVROLET Nubira Х4ХК554, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], синього кольору, реєстраційний [NUMBER]. Згідно постанови міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42016260 від 04.03.2014 р. на вищевказаний автомобіль було накладено арешт. Вищевказана постанова була винесена державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №308/7547/13 виданого 31.01.2014 року про стягнення з [PERSON] (іден. номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 16.05.2000 року Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області), що проживає в [ADDRESS], яка записана в технічному паспорті, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у сумі 404415,81 грн.. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.. 321 ЦК України). Аналогічна норма закріплена у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. За нормами ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 даного кодексу встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За змістом ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved