Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької РДА, опікун [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, посилаючись на те, що розпорядженням Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 23.09.2014 року № 253 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16.12.2014 року малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано у батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 28.11.2014 № 322 малолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Місце реєстрації малолітнього за адресою: [ADDRESS], де [PERSON] проживав до його відібрання у батьків, що підтверджується довідкою Великокучурівської сільської ради № 5561 від 14.06.2016. Відповідно до витягу від 28.12.2015 № 51082307 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна будинок, розміщений за адресою [ADDRESS]., на праві приватної власності належить [PERSON] (свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 19.10.2015). Крім того, рішенням голови Снячівської сільської ради №39 від 10.12.2014 за малолітнім [PERSON] закріплено право користування житлом за вище вказаною адресою. Прокурор у судове засідання не з'явився, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася двічі, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Представник Служби у справах дітей Сторожинецької райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Виходячи з чого суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Так, за змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16.12.2014 року малолітнього [PERSON], [INFO] відібрано у батьків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 7-8). В подальшому, як встановлено судом, розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 23.09.2014 № 253 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9), а відповідно до розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 28.11.2014 року №322 неповнолітній [PERSON] проживає разом із [PERSON], яку призначено опікуном дитини (а.с. 10). Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Крім того, вимогами ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна чи житла, але такого зроблено не було. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Також слід зазначити, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України Про охорону дитинства та ч. 1 ст. 32 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. При цьому, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Як встановлено судом, малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де він проживав до його відібрання у батьків, що підтверджується довідкою Великокучурівської сільської ради № 5561 від 14.06.2016.(а.с.16) Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці від 21.06.2016 року №61841692 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужування об'єктів нерухомого майна, будинок, який розміщений за адресою: [ADDRESS]., на праві приватної власності належить [PERSON] (свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 19.10.2015). (а.с. 15). За таких обставин, суд враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що при винесенні судом рішення про позбавлення батьківських прав матері дитини не вирішено питання про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а також враховуючи, що рішення голови Снячівської сільської ради №39 від 10.12.2014 року за малолітнім [PERSON] закріплене право користування вказаним житлом та з метою захисту інтересів неповнолітнього [PERSON], зокрема, збереження його права на користування житлом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved