Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] надав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що діти проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні. Шлюб з відповідачкою був розірваний, і після цього сторони разом не проживають, відповідачка участі в утриманні дітей не приймає, інших осіб на утриманні також не має. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 /3 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнаои повністю, послалися на ті обставини, що після розірвання шлюбу, відповідачка не має свого житла, проживає в квартирі по найму, діти залишилися проживати з батьком за їх спільною домовленістю. Відповідачкою за можливості надається матеріальна допомога на дітей, в останній час нею були придбані мобільні телефони для дітей. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, їх представників, покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Обставини , на які посилається позивач в судовому засіданні повністю підтверджуються рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 06.04.2012р. про розірвання шлюбу , яке вступило в законну силу. Відповідно до рішення суду, сторони з 09.02.2001р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Також, судом було встановлено, що діти проживають з батьком, а мати дітей приймає участь у їх вихованні. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що мати дітей не має постійного місця проживання, дітей матеріально не утримує, іноді купляє речі для дітей, але неповнолітнім дітям необхідна постійна матеріальна допомога від обох батьків. Мати дітей не знає в чому існує потреба у дітей, придбала для них мобільні телефони, хоч дітям необхідно купляти їжу, речі для школи, одяг. Також, позивач послався на те, що не має можливості оформити державну допомогу на дітей, оскільки відсутні докази участі матері дітей у їх утриманні. Відповідачка стверджувала, що вона працює оператором на АЗС, позитивно характеризується за місцем роботи, що також підтвердила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], але суд не враховує ці обставини, оскільки вони не стосуються предмету спору. З показів свідка [PERSON] вбачається, що відповідачка іноді придбавала речі для дітей, але такі випадки були поодинокі, не враховували інтереси та потреби дітей. При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст.. 182 кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вимог закону, наданих суду доказів, що підтверджують працездатність відповідачки, отримання нею заробітної плати на ТОВ «Примат» в розмірі 1250грн., суд вважає що з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1 /3 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. Також, до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір - 243,60грн.

Outcome: approved