Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що 16 серпня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, а рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року шлюб між ними розірвано та залишено проживати доньку з нею. Від спільного подружнього проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось, виникали непорозуміння, протиріччя з питань побуту та ведення домашнього господарства, виховання та утримання дитини. Відповідач не надає практично ніякої допомоги по утриманню малолітньої доньки. Внаслідок такої його поведінки, байдужості та бездіяльності щодо виконання батьківських обовязків, створились умови, які шкодять інтересам малолітньої доньки. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому вона вимушена звернутись з даною позовною заявою до суду. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, не має постійного доходу та враховуючи викладені вище обставини, вважає, що є всі підстави просити суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні не заперечилата щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь, на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як зазначив відповідач у відзиві на позов. Відповідач в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву та згідний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них,хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 року. За час спільного проживання сторін у них народилась донька: [PERSON], 25.05.2009 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження дитини (а.с.8), з якого видно, що батьком дитини є відповідач [PERSON]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] залишено на проживання при матері [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Матеївецької сільської ради ОТГ № 60 від 30 січня 2018 року дитина знаходиться на утриманні матері, яка проживає за адресою [INFO] (а.с.9). Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення так як відповідач є батьком неповнолітньої дитини і відповідно до ст. ст.180,181 СК України зобовязаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141ЦПК України. На підставі наведеного та ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved