Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2020 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування, в особі Броварської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав. Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що 13 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується виданим Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] у позивача та відповідача у шлюбі народився син - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] від 18.10.2011 р. 20 вересня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким було розрвано шлюб між сторонами. Після розлучення позивачка змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року і до досягнення повноліття. В 2012 році між позивачем і відповідачем значно погіршились стосунки. Виникали постійні суперечки, непорозуміння, з підстав різних поглядів на життя та подальшого розвитку сім`ї та виховання їх спільної дитини. Протягом всього часу як позивачка з дитиною прожилали окремо від відповідача, останній не виявляв ініціативи у спілкуванні з сином, не приймав участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, а відтак позивачка вимушена звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року, було відкрито провадження у даній справі, та призначено її до підготовчого засідання. Відповідно до ухвали судді внесеної до протоколу судового засідання від 26.08.2020 року було постановлено закрити підготовчий розгляд, призначивши справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У зв`язку з розпорядженням В.о. голови суду № 72 від 07.12.2020 «Про посилення карантинних обмежень» фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Представник позивачки суду подала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, одночасно зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи з постановленням по справі заочного рішення. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи Орган опіки та піклування, в особі Броварської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В ході розгляду справи від представника Органу опіки надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника. На адресу суду направили висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, вважав за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні у справі докази, та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка з 13 серпня 2010 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується виданим Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . 10.10.2011 року. 20 вересня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким було розрвано шлюб між сторонами. Після розлучення позивачка змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Сторони по справі мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а/з № 2913) Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень п.п.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з висновку Броварської районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.10.2020 року за № 1065/01-12, [PERSON] разом з малолітнім сином зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається в 2-В класі спеціалізованої школи І ступеня № 322 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва. Крім того, [PERSON] відвідує заняття в Центрі навчання плаванню Деснянського району м. Києва, яке оплачує мама (довідка від 04.10.2019 № 51.01-01/205). Також хлопчик на регулярній основі 3 рази на тиждень займається східними і національними бойовими мистецтвами, бере участь у семінарах, фестивалях, показових виступах, атестаціях, учбово-тренувальних зборах тощо, відвідуючи заняття в громадській організації «Оздоровчо-спортивного клубу «Сьогун-Київ» (довідка від 15.10.2019). Забезпеченням дитини правом на якісний та всебічний розвиток, правом на здобуття загальної середньої освіти займається мама - [PERSON] . В свою чергу батько дитини - [PERSON] , навпаки, ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку в частині створення умов для отримання сином освіти, не забезпечує здобуття дитиною освіти, чим порушує вимоги ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». На засіданні комісії [PERSON] підтвердила, що з 2013 року між батьком та сином відсутні будь які способи спілкування. Жодного разу батько не ініціював особисті зустрічі з хлопчиком, ні разу не спілкувався з ним по телефону чи за допомогою іншого засобу зв`язку. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився. Двічі про час, дату та місце проведення засідання був повідомлений рекомендованими листами. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 20.10.2020 (протокол № 12- позач.) орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) наявна інформація, що позивачка не отримувала аліменти від [PERSON] у період з липня 2019 по 31.12.2019 згідно виконавчого листа № 754/12495/14 від 03.11.2014. Пунктом другим частини першої ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789- XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У пункті 17 зазначеної Постанови зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд доходить висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн. на користь позивача. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відмітки до актового запису 2913 про народження дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved