Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON] однак на своє ім'я спадкове майно так і не переоформила. [INFO] [PERSON] померла, але до смерті склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]. В заповіті було допущено помилку, оскільки правильним є прізвище «[PERSON]». [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як на момент відкриття спадщини постійно проживала з нею за адресою, однак в досудовому порядку не може оформити свої спадкові права через не переоформлення [PERSON] спадкового майна на своє ім'я після смерті чоловіка, та через помилку у прізвищі спадкоємця у заповіті. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог Позивача не заперечував. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай), розміром 11,19 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у колективній власності ВСАТ «Терівське», який належав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] житлового будинку [ADDRESS] що належав [PERSON] на праві свідоцтва про право приватної власності виданого виконавчим комітетом Введенської селищної ради від 14.09.1964, що підтверджується довідкою КП «Чугуївське МБТІ» від 17.11.2016 №2549; грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України», які знаходяться на рахунках [NUMBER], [NUMBER] з нарахованими процентами, що підтверджується ощадними книжками. За життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкоємство після його смерті відбувалося за законом. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] був одружений з [PERSON], що підтверджується, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Згідно зі ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] вступила в управління майном померлого відразу після його смерті продовжувала користуватися речами, які залишились після його смерті, в тому числі особистими побутовими речами померлого, утримувала будинок в належному стані та проживала в ньому. Вказане підтверджується довідкою Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 17.07.2001 №1420. Крім того, [PERSON] не заявляла про відмову від спадщини. Отже, [PERSON], є такою яка прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], так як вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, але так і не переоформила на своє ім'я, а також грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України», які знаходяться на рахунках [NUMBER], [NUMBER] з нарахованими процентами. За життя [PERSON] склала заповіт від 21.09.2000 за яким все її майно де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за Законом матиме право вона заповідає [PERSON]. Однак при оформленні заповіту було допущено помилку вказано прізвище «[PERSON]», а правильним є «[PERSON]». Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як на момент відкриття спадщини постійно проживала з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.03.2005. Тому у встановлений законом термін заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала. Крім того, Позивач не заявляла про відмову від спадщини. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Відповідач є праонуком померлої, періодично проживав з нею та доглядав за нею, однак заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав та постійно з нею на момент її смерті не проживав, на спадщину не претендує. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Через не переоформлення [PERSON] спадкового майна на своє ім'я, та помилку у прізвищі спадкоємця у заповіті, Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право Позивача підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved