Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та в позовній заяві вказав, що позивач [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON], зареєстрованому 15.03.1986 року у Сокальському відділі РАЦСу Львівскої області. 24.04.2012 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб відділом державної реєстрації вактів цивільного стану Сокальського управління юстиції Львівської області актовий запис № 11. Вперіод шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин ними було придбано за договором купівлі продажу , посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 15.01.2002 року за реєстром №2-21 однокімнатну квартиру , загальною площею 40,7 м.кв. за адресою [ADDRESS]. Ціна продажу квартири становила - 14958 грн. Згідно ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини ( навчання , ведення домашнього господарства , догляд за дітьми , хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя та чоловікам є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 70 СК України майно , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя , ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна , спір може бути вирішений судом . При цьому суд бере до уваги інтереси дружини , чоловіка , дітей та інші обставини , що мають істотне значення. Виходячи з принципу рівності часток чоловіка і дружини щодо об»єкта права спільної сумісної власності , то слід за кожним із подружжя визнати право власності по 1/2 ідеальній частині . На підставі вищенаведеного просить суд позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволити. Розділити між [PERSON] та [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Визнати за [PERSON] ( реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) право власності на 1/2 ідеальну частку однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 692 гривні 90 копійок. В суд надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та в позовній заяві вказала, що за час шлюбу , крім майна , яке [PERSON] просить поділити за первісним позовом , ними було придбано за договором купівлі - продажу від 14.09.1996 року легковий автомобіль АЗЛК 2140 , д.н.з. [NUMBER] ,який зареєстрований за [PERSON] Крім цього , рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради народних депутатів від 15.11. 1990 року за № 339 [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво гаражу в районі цегельного заводу [NUMBER]. В 1991-1992 році на цій земельній ділянці ними побудовано гараж , проте він до сьогоднішнього дня не введений в експлуатацію. Проте це не позбавляє її права зробити його розподіл. У зв»язку із тим , що в добровільному порядку позасудовому порядку між нею та відповідачем [PERSON] не досягнуто згоди , щодо поділу спільно нажитого майна, а тому вона змушена звернутися в суд із вимогою про поділ майна. На підставі вищенаведеного просить суд визнати , що автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та гараж площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя . Поділити між [PERSON] та [PERSON] майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності наступним чином : визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та гараж площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] . Також просить стягнути із відповідача в її користь судовий збір. 13.04.2017 року позивачкою [PERSON] було уточнено зустрічні позовні вимоги , зокрема : просить визнати автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та об»єкт незавершеного будівництва гараж площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Поділити між [PERSON] та [PERSON] майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності наступним чином : Стягнути в користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості частки автомобіля АЗЛК 2140 , 1977 р.в., колір зелений , державний номерний знак [NUMBER]. визнати за [PERSON] право власності в цілому на автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в.. Визнати за [PERSON] право власності 1/2 частину об»єкта незавершеного будівництва гаража площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] . Також просить стягнути із відповідача в її користь судовий збір. 28.08.2017 року позивачкою [PERSON] було уточнено зустрічні позовні вимоги , зокрема : просить визнати автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та об»єкт незавершеного будівництва гараж площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] із визначенням ідеальних часток. Поділити між [PERSON] та [PERSON] майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності наступним чином : стягнути в користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості частки автомобіля АЗЛК 2140 , 1977 р.в., колір зелений , державний номерний знак [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності в цілому на автомобіль АЗЛК 2140 , 1977 р.в., колір зелений , державний номерний знак [NUMBER]. . Стягнути із [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину вартості об»єкта незавершеного будівництва гаража площею 34 м2 у гаражному кооперативі ,зона [NUMBER] . Також просить стягнути із відповідача в її користь судовий збір та витрати на проведення експертизи. Позивач по первісному позову [PERSON] та його представник [PERSON] прибули в судове засідання та підтримали первісний позов та просили його задоволити, в обґрунтування зіслалися на обставини викладені в позовній заяві. Зустрічний позов ( із уточненнями від 13.04.2017 року та 28.08.2017 року ) просили суд залишити без розгляду, в зв»язку із повторною неявкою позивача та представника позивача в судове засідання, що не позбавляє права позивачку [PERSON] та представника позивача подати повторно окремо даний позов в суд і це не порушує їх права. Позивач по зустрічному позову [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули в судові засідання 26.09.2017 року , 26.10.2017 року , 07.11.2017 року та 21.11.2017 року , хоча були належним чином попереджені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача по первісному позову [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що слід первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволити, а зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишити без розгляду з наступних підстав : Згідно ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини ( навчання , ведення домашнього господарства , догляд за дітьми , хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя та чоловікам є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 70 СК України майно , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя , ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна , спір може бути вирішений судом . При цьому суд бере до уваги інтереси дружини , чоловіка , дітей та інші обставини , що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського РУЮ Львівської області вбачається, що Відповідно до листа КП ЛОР Червоноградське МБТІ від 25.12.2015 року № 6267 вбачається, що квартира [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 15.01.2002 року за реєстром №2-21. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи загальна площа квартири становить 40,7 кв.м. , житлова площа - 23,4 кв.м. Квартира складається з 1-ї житлової кімнати , 2 коридорів , кухні , санвузла. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 15.01.2002 року вбачається, що квартира [ADDRESS] станом зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу з гр.. [PERSON] та [PERSON], посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 15.01.2002 року за реєстром №2-21. Відповідно до паспорта громадянина України серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON] 15.03.1986 року. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід задоволити , оскільки судом в судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON], зареєстрованому 15.03.1986 року у Сокальському відділі РАЦСу Львівскої області. 24.04.2012 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб відділом державної реєстрації вактів цивільного стану Сокальського управління юстиції Львівської області актовий запис № 11. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин ними було придбано за договором купівлі продажу , посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 15.01.2002 року за реєстром №2-21 однокімнатну квартиру , загальною площею 40,7 м.кв. за адресою [ADDRESS]. Ціна продажу квартири становила - 14958 грн. Згідно ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини ( навчання , ведення домашнього господарства , догляд за дітьми , хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя та чоловікам є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 692 грн. 90 коп. понесені позивачем [PERSON] слід стягнути з відповідачки [PERSON]. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід залишити без розгляду в зв»язку із повторною неявкою в судове засідове позивачки та представника з наступних підстав : відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-60/0/4 - 12 від 18.01.2012 р. вбачається, що на відміну від аналогічного положення раніше чинної редакції закону, в якому зазначалося про повторну неявку до суду без поважних причин, у пункті 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції закону від 07 липня 2010 року зазначено, що суд залишає заяву без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з»явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача. Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами , які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами ( ч.3 ст. 27 КПК України). Положення пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України повинні враховуватися у системному та логічному зв»язку із положеннями ст. 169 цього Кодексу , згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин ( п.3 ч.1) . При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Отже законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/ неповажності явки позивача до суду залежно від того , яке це судове засідання : перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду ( другої підряд). Це пов»язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю , відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того , таке положення закону пов»язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з»явився в судове засідання ( незалежно від причин неявки), так і відповідача , який у зв»язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так , для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов»язаних з розглядом справи (ч.3 ст. 89 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом ( ч. 2 ст.207 ЦПК України). Отже , згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з»ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду , оскільки суд діяв в порядку , встановленому законом. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач по зустрічному позову [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули в судові засідання 26.09.2017 року , 26.10.2017 року , 07.11.2017 року та 21.11.2017 року , тобто повторно не з»явилися в судове засідання , хоча були належним чином попереджені про час та місце розгляду справи, та не подали заяву , щодо слухання справи у їх відсутності . Отже при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду, однак це не позбавляє позивача на право на повторне звернення до суду з тим самим позовом ( ч. 2 ст.207 ЦПК України).

Outcome: approved