Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 06 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 276, стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем 06 вересня 2013 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 276. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, вони стали байдужими один до одного, втратили почуття любові. Відповідач є працездатною людиною, яка може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. На підставі вищевикладеного вона просить її позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач 06 вересня 2013 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 276. /л.с. 6/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Стосовно вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. /л.с. 10-11/ Як вказує позивач у своєму позові, відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до довідки ОСББ "Затишна оселя 2016" від 18 жовтня 2019 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . /л.с. 11/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 гривні, до 6 років - 1626 грн; з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн для дітей віком до 6 років ; з 01 липня пo 30 листопада 2019 року - 2118 грн для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище стягувача та платника аліментів, вікову категорію дитини та їх потреби, та враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що надав заяву, що у сенсі розуміння ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved