Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для прийняття спадщини після смерті її дядька [PERSON], який помер 15 травня 2014 року. В обгрунтування предявлених вимог зазначила, що 15 травня 2014 року помер її дядько - [PERSON], який був рідним братом матері позивача [PERSON] (у дівочості «Леонова») [PERSON], яка померла 08 січня 2006 року. Після смерті дядька відкрилася спадщина у виді квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гірників (до перейменування вул. 50 років Жовтня)[ADDRESS]. На день відкриття спадщини інших осіб, які б мали зареєстроване місце проживання зі спадкодавцем за вказаною адресою, не було. Дружина померлого [PERSON] померла раніше 30 червня 2013 року. Їй було\~відомо,\~що після\~смерті [PERSON]\~питанням прийняття\~спадщини займався\~його син\~[PERSON],\~як спадкоємець\~першої черги\~за законом.\~Оскільки він\~мешкав в\~Росії,\~то збирав\~документи,\~надавав довіреність\~на оформлення\~спадщини в\~Україні,\~але на\~початку 2018\~року вона\~довідалася про\~те,\~що з\~особистих причин\~син спадкодавця\~спадщину не\~оформив.\~Зазначила,\~що вона\~мало спілкувалася\~з братом,\~оскільки він\~мешкав в\~Росії,\~в наступному\~ через\~своїх знайомих\~передав для\~неї документи,\~що стосуються\~спадкового майна,\~і вона\~у квітні\~2018\~року звернулася\~до нотаріальної\~контори з\~заявою про\~прийняття спадщини,\~на підставі\~її заяви\~було заведено\~спадкову справу,\~але у\~видачі свідоцтва\~про право на спадщину\~їй було\~відмовлено, оскільки нею пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначила, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки вона не знала, що син спадкодавця, який був єдиним спадкоємцем першої черги, не прийняв спадщину, і не мала можливості знати про це достоменно. Вказує, що інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна, немає. Представник відповідача Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, відзив на позов відповідач не надав, при цьому надав заяву про розгляд справи за без участі представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду /а.с.28, 42/. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила задовольнити. Представник позивача також підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що інших спадкоємців, крім сина - [PERSON] після смерті спадкодавця немає, останній відмовився від прийняття спадщини на користь двоюрідної сестри [PERSON], але оскільки він мешкає в Російській Федерації, то заява про відмову була передана позивачу тільки у 2018 році, тому вони вважають причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори поважною, та просять позовні вимоги задовольнити. Позивач в порядку ст.92 ЦПК України була допитана судом в якості свідка у справі, та повідомила, що їй було відомо, після смерті її дядька залишилася квартира, але вона вважала, що квартиру має успадкувати його син, оскільки був єдиним спадкоємцем першої черги. Тому вона звернулася до нотаріуса лише після отримання відмови племінника від спадщини на її користь. Вислухавши позивача, яка була також допитана в якості свідка, її представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище «Полякова») [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а.с.13/ та копією свідоцтва про одруження /а.с.14/ відповідно. Родинні відносини матері позивача - [PERSON] (до одруження «Леонової») із спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження, з яких вбачається, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], отже матір позивача [PERSON] та спадкодавець [PERSON] були рідними братом та сестрою, а [PERSON] був дядьком позивача зі сторони матері /а.с.9-11/. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] серія VII-ИВ № 316632, виданого 13.05.1992 року, [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та [PERSON] /ас.18/. Судом встановлено, що дружина спадкодавця [PERSON] померла 30.06.2013, матір позивача, яка була рідною сестрою спадкодавця, - [PERSON] померла 08.01.2006, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть останніх /а.с.7, 12/. Встановлено, що 15 травня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть /а.с.6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня (на теперішній час вул. Гірників)[ADDRESS], яка належала померлому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31.07.1992 Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в БТІ за № 2-2445 в реєстровій книзі № 20-175-786. Належність спадкодавцю нерухомого майна підтверджено архівною довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» /а.с.15/. Встановлено, що спадкоємцем за законом 1-ої черги за законом після смерті [PERSON] є син померлого - [PERSON] /а.с.18/, який склав заяву до компетентних органів України, з якої вбачається, що претензій на спадкове майно після смерті батька [PERSON] він не має, не заперечує проти оформлення спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті батька, племінницею останнього [PERSON] /а.с.19/. Оскільки [PERSON]\~не заперечує\~проти прийняття\~спадщини позивачем,\~інших спадкоємців\~після смерті\~спадкодавця [PERSON]\~не було,\~відповідно до\~ч.3\~ст.1266\~ЦК України,\~якою визначено,\~що племінники\~спадкодавця спадкують\~ту частку\~спадщини,\~яка б\~належала за\~законом їхнім\~матері,\~батькові (сестрі,\~брату спадкодавця),\~якби вони\~були живими\~на час\~відкриття спадщини,\~позивач має\~право на\~спадкування за\~законом за\~правом представлення,\~оскільки є\~племінницею спадкодавця. Згідно з інформацією, наданою на виконання ухвали суду від 19.06.2018 про витребування доказів Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 10 квітня 2018 року за заявою позивача [PERSON] Інші спадкоємці померлого [PERSON] до Пятої криворізької державної нотаріальної контори не зверталися, заяви про прийняття або відмову від спадщини не подавали, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися /а.с.40-41/. Встановлено, що 13.01.2018 позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON], померлого 15.05.2014, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини /а.с.17/. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно за спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 15.05.2014, почав відлік відповідно з дати його смерті - 15.05.2014, та з врахуванням положень ч.2 ст.1270 ЦК України на день звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою, сплинув. Враховуючи те, що позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] після спливу встановленого ст.1270\~ЦК України строку, становою нотаріуса від 04.05.2018 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] позивачеві було відмовлено /а.с.17/. Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» (п.24) розяснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до ст.1277 ЦК України спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади. На теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. В постанові від 26 вересня 2011 року №6-85цс12 Верховний Суд України, висловив свою правову позицію у справі відповідної категорії, де посилаючись на те, що оскільки право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, прийшов до висновку, що правила ч.3 ст.1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим. Судом встановлено, що позивач, достоменно знаючи про те, що у спадкодавця є син [PERSON], вважала, що саме він прийняв у спадок належну [PERSON] на праві власності квартиру, у чому довгий час була впевнена. Дізналася вона про те, що [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, лише у квітні 2018 року, та вже після цього звернулася до нотаріальної контори. Отже, коли позивач дізналася, що син її рідного дядька не скористався своїм правом на прийняття спадщини, встановлений законом строк для її прийняття вже був пропущений. \~ \~ \~ \~ Ці\~обставини підтверджуються\~поясненнями позивача,\~наданими суду\~як свідком\~в порядку\~ст.92\~ЦПК України\~в судовому\~засіданні та\~матеріалами спадкової\~справи.\~Тому суд\~вважає,\~що шестимісячний\~строк звернення\~з заявою\~для прийняття\~спадщини після\~смерті дядька\~позивачем пропущений\~з поважних\~причин,\~пов'язаних\~з об'єктивними\~обставинами (зокрема\~ проживанням\~спадкоємця першої\~черги в\~іншій країні,\~неприйняттям ним\~спадщини після\~смерті батька).\~При цьому\~суд враховує\~похилий вік\~позивача,\~та приходить до висновку про доцільність захисту прав позивача та визнає причини пропуску ним строку для прийняття спадщини за законом поважними. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини із порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття. З урахуванням положень\~ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006), суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню у повному обсязі, так як строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. Враховуючи характер спору, а також те, що судовий збір позивачем сплачено в дохід держави, питання про розподіл судового збору судом не вирішується.

Outcome: approved