Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] який зареєстрований 07 березня 1989 року виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області за актовим записом № 2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, не зійшлися характерами. Спору про спільне сумісне майно подружжя не має, дітей не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, 07 вересня 2017 року телефонограмою просить суд: розгляд даної справи провести без його участі, розірвати шлюб, термін на примирення не надавати, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Тому, зважаючи на згоду позивача на розгляд справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України, в зв'язку з чим відповідно до ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 07 березня 1989 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб за актовим записом № 2, виданий виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області (а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, як вбачається з телефонограми позивача вони з відповідачкою вже майже 20 років не проживають та не спілкуються, на даний час він проживає з цивільною дружиною, спільне господарство вони не ведуть, дітей немає, примирення сторін є неможливим, майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved