Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що відповідач у справі є її чоловіком, з яким 04 вересня 2004 року в Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області, нею зареєстровано шлюб. Відповідно до позовної заяви, [INFO] від шлюбу народилася донька, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Як зазначає позивачка, що 13 листопада 2020 року відповідач залишив її з дитиною, із зазначеного часу проживають окремо та він фактично не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання [PERSON] , оскільки 300 грн., які надані ним дитині за останній місяць, не можуть розцінюватись, як достатні для повноцінного утримання дитини. В позовній заяві позивачка зазначає, що [PERSON] працює в Ананьївській підстанції швидкої екстреної медичної допомоги санітарного транспорту Комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» водієм, його заробітна плата становить від 8 до 10 тисяч гривень, в залежності від відпрацьованого часу. Інших осіб, яких відповідач за законом зобов`язаний утримувати немає. З урахуванням вищенаведених підстав позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , мешканця с.Новоолександрівка, Ананьївського району, Одеської області, на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , мешканця с.Новоолександрівка, Ананьївського району, Одеської області, на її користь витрати у справі 700 грн., пов`язані з наданням правничої допомоги. 3. Звільнити її від сплати судового збору. 4. Справу розглянути в поряду спрощеного позовного провадження. 13 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 11 березня 2021 року, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.26-27). При цьому, в ухвалі про відкриття провадження було вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, що передбачено приписам пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. 13 січня 2021 року на зареєстроване місце проживання відповідача рекомендованим відправленням за вихідним №491/1128/20/214/2021 було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами (а.с.30). Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач отримавши 20 лютого 2021 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами (а.с.33), своїми процесуальними правами, передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України, які роз`яснені в ухвалі про відкриття провадження, не скористався. У судове засідання 11 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, суд враховує заяву позивачки від 23 грудня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.17), в якій вона просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином (а.с.33). Проте, відповідач надав 11 березня 2021 року письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі (а.с.34-35). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача та відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки, відповідача та представника відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв, Перша дільниця, Ананьївського району, Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданий 07 травня 2020 року, органом №5123 - Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої 15 червня 2020 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області за №154 (а.с.5), позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Ананьїв, Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.35), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої 11 січня 2021 року Ананьївською міською радою за №16 (а.с.25). Судом встановлено, що 04 вересня 2004 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб в Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 04 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7). Встановлено, що від вищевказаного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 жовтня 2006 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.8). Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) виданої 21 грудня 2020 року Ананьївською міською радою до складу сім`ї позивачки [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , входить донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З копії довідки виданої 21 грудня 2020 року Ананьївською міською радою (а.с.10), вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному утриманні [PERSON] , 1982 року народження. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , мешканця с.Новоолександрівка, Ананьївського району, Одеської області, на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд дослідивши матеріали справи та враховуючи заяву відповідача про визнання в повному обсязі позовних вимог позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за доцільне призначити до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову 23 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 23 грудня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 700 гривень 00 копійок, згідно наданих до позовної заяви підтверджуючих документів, які відповідають вимогам ст.137 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved