Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з 25.06.1999 року. З 15.03.2015 року проживають окремо. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивач працює, інших доходів не має. Відповідач не працює, на утриманні інших осіб не має, тяжкими або хронічними захворюваннями не страждає. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання 18.04.2017 року та 28.04.2017 року не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.06.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП "Токмак-Центр" від 30.03.2017 року. Позивач працює, отримує заробітну плату, інших доходів не має, що підтверджується відомостями з інформаційного фонду ДРФО. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивач, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від утримання дитини, ніякої матеріальної допомоги добровільно не надає, не приймає ніякої участі у вихованні дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved