Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд надати дозвіл позивачці на приватизацію жилого приміщення, яке складається з одної кімнати в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] - відповідача у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.10.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторонии мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] У жовтні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року. 08.04.2015 року [PERSON] - матері позивачки, було видано ордер на жиле приміщення у гуртожитку серії В № 015176, на підставі якого їй надано право на зайняття жилого приміщення жилою площею 18,60 кв.м., яке складається з 1-ї кімнати в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], разом з сім'єю: [PERSON] - позивачкою, та онуком - [PERSON]. У вказаній кімнаті гуртожитку зареєстровані три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач 17.11.2017 року звернулась до відповідача з заявою щодо надання згоди на участь дитини у приватизації вищезазначеної кімнати, проте позитивного результату не отримала. Позивач вважає, що відповідач таким чином своїм діями навмисно перешкоджає позивачу та дитині у здійснення належного їм права на участь у приватизації житла, чим позбавляє останніх можливості мати власне житло, а тому з метою захисту свої прав та законних інтересів звернулася з даним позовом безпосередньо до суду. Ухвалою судді від 29.01.2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити та зазначила, що вона змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 33, 34). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов визнав у повному обсязі, не заперечив проти його задоволення (а.с. 32). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, начальник служби - Л.Ніколаєва, 14.03.2018 р. подала до суду листа, в якому позовні вимоги підтримала в повній мірі та просила розглядати справу за відсутності представника Служби (а.с. 22). Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, батьками [PERSON] [INFO], є сторони у справі : [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2495 від 02.09.2008 (а.с. 5). Згідно копії рішення Деснянського районного суду у м. Кєві від 07.10.2013 року у справі № 754/12933/13-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.10.2007 року у Виконкомі Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 98 - розірвано (а.с. 6). 16.11.2017 року [PERSON] звернулась з заявою до [PERSON], щодо надання згоди на участь їхньої дитини - [PERSON], у приватизації жилого приміщення в гуртожитку (а.с. 9). Як вбачається з копії ордеру № 015176 серії Б на жиле приміщення у гуртожитку, виданого [PERSON] з сім'єю з 3 осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 18,60 кв.м., яке складається з 1 кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], ордер виданий на підставі Розпорядження Деснянської районної державної адміністрації від 27.06.2014 р. № 338, склад сім'ї: [PERSON], [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук (а.с. 10). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 23.11.2017 р. № 102/30/3645 та № 102/30/3648, виданих Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], відповідно з 10.063.2006 р. та з 30.10.2008 р. по теперішній час. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO], та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.04.2018 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 408, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с. 34). Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду визначені Законом України від 19.06.1992 року № 2482 - ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду». Законом України від 04.09.2008 року № 500 - VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» внесено зміни до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Норми ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлюють, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до Закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 та зареєстрованим в Мін'юсті 29.01.2010 р. за№ 109/17404. У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. В силу ч. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. За таких обставин, на [PERSON] поширюється дія ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки вона та члени її сім'ї більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитку та фактично проживає у ньому, а відтак позивач наділена правом, передбаченим ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на набуття у власність шляхом приватизації кімнати № 433, що знаходиться в будинку (гуртожитку) № 53А по вул. Жукова, в м. Києві. Згідно п. 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. за № 109/17404, за малолітніх та неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку та приймаючи до уваги, що позивачем не в повному обсязі реалізовано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, яке передбачено ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом надання дозволу позивачці на приватизацію жилого приміщення, яке складається з одної кімнати в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] - відповідача у справі Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved