Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу на житловий будинок [ADDRESS] , посилаючись на розбіжності в документах в написанні її прізвища в договорі - замість « [PERSON] », згідно даних її паспорта, прізвище зазначено як « [PERSON] ». Вказана помилка унеможливлює її право на розпорядження своїм майном, тому оскільки неправильний переклад з російської на українську мову в написанні її прізвища порушує її права як власника житла, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року позовну заяву залишено буз руху. Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованих осіб. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Заявник [PERSON] надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Від заінтересованої особи Виконкому Довгинцівської районної в місті ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенком О.А. 07 серпня 1998 року, [PERSON] було придбано будинок [ADDRESS] , однак в договорі її прізвище зазначено як " [PERSON] " (а.с. 5,6 - копії договору, витягу). Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» під № 259 ст. 363, за « [PERSON] », що підтверджується відповідною відміткою на копії договору (а.с. 5). Разом з тим, з наданої копії паспорта заявника, вбачається, що правильним є написання її прізвища як « [PERSON] » (а.с. 7 - копія паспорта). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства Встановлення в судовому порядку факту належності правовстановлюючого документу на нерухоме майно необхідно заявнику для реалізації права щодо користування та розпорядження належним їй нерухомим майном. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved