Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про припинення права власності відповідача на частку спірної квартири із виплатою компенсації її вартості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу належіть 1/4 частка спірної квартири № 19, розташованій по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі, що є трикімнатною, тому не може бути виділена у натурі, також посилалась на неможливість спільного мешкання із відповідачем завдяки його кримінального минулого, і так як у квартирі мешкають чотири особи, серед яких є неповнолітня дитина, що знаходиться на обліку у невролога, спільне мешкання із відповідачем, що є сторонньою особою, завдасть їй значної моральної шкоди. Позивач, посилаючись на ст. 365 ЦК України, вважає, що належна відповідачу частка квартири є незначною та не може бути виділена в натурі, у власності відповідача на момент звернення нею до суду у власності знаходилися 530/4000 частин трьох кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 126,6 кв.м., які були подаровані його матері [PERSON] 25.11.2014 року, вже під час розгляду справи судом. Вважає, що припинення права власності на частку квартири не завдасть йому істотної шкоди, так як відповідач забезпечений житлом. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] У судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] - позовні вимоги не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом \~до [PERSON]\~ про встановлення порядку користування квартирою № 19 по вул. Терешковій, 45 в м. Одесі, в якому просив відмовити у задоволенні первісного позову, та виділити йому в користування одну житлову кімнату, площею 10,7 кв.м., [PERSON] житлові кімнати площею 17,3 кв.м. та 17,4 кв.м., два балкони по 0,8 кв.м. Залишити в спільному користуванні співвласників коридор площею 7,1 кв.м., туалет площею 1,1. кв.м., ванну площею 2,1 кв.м., кухню площею 5, 8 кв.м.\~ Зустрічна позовна заява мотивована тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, справа № 512/18611/14-ц, [PERSON] було вселено до спірної квартири, проте не визначено порядок користування спірною квартирою. Крім того, зазначив, що [PERSON], створюючи перешкоди у користуванні цією квартирою, сама мешкає в за іншою адресою, а для нього спірна квартира є єдиним житлом. В судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні, та повністю підтримали заявлений зустрічний позов. \~ В останнє судове засідання представники відповідача не зявилися, подали до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на госпіталізацію представника [PERSON] та зайнятість адвоката [PERSON] в судовому засіданні під головуванням судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. в якості захисника по кримінальній справі №520/14649/14к, яке було призначене на 11-00 годину\~ 29.04.2015 року. \~Дослідивши під час судового засідання веб-портал судової влади України на предмет оприлюднення списку судових справ, призначених до розгляду у відповідності до п.2.8.5 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затверджену рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 року №25, призначених в Київському районному суді м. Одеси станом на 29.04.2015 року судом встановлено відсутність справи №520/14649/14к в призначених справах. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність відповідача [PERSON] та його представників. При цьому судом враховується, що причини неявки в судове засідання самої сторони взагалі не надано. При проголошенні рішення суду представники відповідача в залі судового засідання\~ не знаходились. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, вивчивши наявні у справі \~та надані сторонами під час судового засідання письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК\~України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з матеріалів справи, спірна \~квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], перебуває в спільній частковій власності в наступних частках: -- 3/4 частки квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва від 14.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 1272, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.08.14 року, та на підставі свідоцтва про придбання майна від 12.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за№ 1-2989, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.02.10 року; -- 1/4 частка квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування від 30.09.2014 року, укладеного між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 785, та у Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.09.2014 року. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 847/974/24 від 18.03.2015р. було встановлено, що виділ у натурі 1/4 частки спірної квартири з окремим входом у складі житлових та підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно не представляється можливим. Даним висновком була визначена дійсна ринкова вартість 1/4 частини спірної квартири без ремонту (у незадовільному стані), розмір якої склав 183370 гривень. Ринкова вартість квартири станом на цей час дорівнює 1366550 гривень. Одночасно зазначеним висновком визначено порядок користування квартирою: кімната площею 10,7 кв.м. у користування [PERSON], кімнати площею 17, 2 кв.м. та 17, 3 кв.м., 2 балкони площею 0,8 кв.м. та 0,8 кв.м. у користування [PERSON], інші приміщення: коридор площею 7,1 кв.м., санвузол площею 1.1 кв.м., ванна площею 2,1 кв.м., кухня площею 5,8 кв.м. - у спільне користування співвласників. Експертом встановлено, що був виконаний демонтаж перегородок між санвузлом та ванною, улаштований дверний отвір у житловій кімнаті площею 17,2 кв.м., а також закладений дверний отвір у санвузлі. (т. 1, а.с. 201-212) Згідно з актом про проживання від 16.10.2014 року, завіреним підписами сусідів по будинку та підписом начальника дільниці КП "ЖКС Черьомушки", у квартирі [ADDRESS], з жовтня 2014 року мешкають та проводять ремонті роботи [PERSON], її донька [PERSON], її цивільний чоловік [PERSON], онук [PERSON], [INFO]. Згідно з випискою з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 27.04.2015 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] відкрито особистий рахунок на гр. [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою з 08.04.2015 року, крім неї зареєстрований її онук [PERSON], [INFO] з 21.04.2015 року, її донька [PERSON], [INFO] з 21.04.2015 року, син колишнього власника квартири [PERSON], [INFO] з 18.10.1989 року, піднаймач [PERSON], [INFO] з 13.12.2014 року. На підтвердження факту здійснення нею ремонтних робіт у спірній квартирі позивачка надала суду договір про надання послуг № 10 від 26.11.2014 року, акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000008 від 02.04.2015 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 38 від 02.04.2015 року. На підтвердження факту стану квартири на час отримання у дар ? частки квартири [PERSON] надано звіт про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані в [ADDRESS], виконаний ТОВ «Оціночною компанією [PERSON]» від 03.09.2013 року, проведеної згідно із постановою Малиновського районного ВДСВ Одеського МУЮ про призначення субєкта оціночної діяльності від 20.08.2013 року. У пункті 5.3. цього звіту, зазначено, що квартира є у незадовільному стані. Суд критично ставиться до свідчень свідків [PERSON] та [PERSON], які стверджували, що 2 роки тому назад приходили разом із [PERSON] до спірної квартири, яка була у задовільному у стані, пригідному для життя, оскільки цей факт спростовується наданим звітом про незалежну оцінку житлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS], від 03.09.2013 року, а також спростовується звітом про визначення оціночної (ринкової) вартості 1/4 часток квартири № 19, загальною площею 62,9 кв.м., у будинку № 45 по вул. В. Терешкової в м. Одесі від 20.08.2014 року, виконаного ПП «Експертна оцінка майна», виконаної на замовлення [PERSON], де у п. 3 зазначено, що згідно інформації, наданої замовником, обєкт оцінки має незадовільний технічний стан. \~Описуючи стан приміщень квартири, свідки: [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вікна були деревяні, у гарному стані, туалет та ванна кімната окремі. Вхід до кімнат проходив через коридор, усі кімнати були самостійні. Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 847/974/24 від 18.03.2015 року у квартирі виконано перебудову, між кухнею та кімнатою виконаний прохід, ванна кімната із санвузлом зєднані у спільне приміщення, що підтверджує факт того, що квартира зазнала значних реконструкцій з того часу, як 1/4 частка була отримана у дар відповідачем за первісним позовом. Свідок [PERSON] стверджувала, що надала кошти у розмірі 20000 доларів США, [PERSON] на проведення ремонтних робіт у квартирі та на здійснення нею розрахунку із відповідачем за належну йому 1/4 частку, на підтвердження цього, суду надано розписку від 01.10.2014 року, у якій зазначено, що кошти у розмірі 20000 доларів США, мають бути повернені позивачем їй після продажу належній [PERSON] на праві приватної власності однокімнатної квартири [ADDRESS]. Стосовно стану квартири пояснила, що квартира була у жахливому стані, не придатному для проживання. Зі слів позивача їй відомо, що остання здійснила у квартирі ремонт, та починаючи з січня 2015 року, проживає там. Суд критично ставиться до тверджень відповідача за первісним позовом щодо відсутності у нього іншого житла, крім 1/4 частки за адресою: [ADDRESS], оскільки, на час звернення позивача із позовом до суду, він був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 18.11.2014 року (т.1, а.с. 41) та довідкою-випискою з домової книги про стан сімї та прописку форми № 1 від 01.12.2014 року, завіреними картками форми А і Б, з яких вбачається, що відповідач за первісним позовом, був зареєстрований за адресою: [INFO], з 09.01.2003 року разом із своєю матірю [PERSON] та його братами. (т. 1, а.с. 155). Відповідно до свідоцтва про право власності від 01.12.2000 року, отриманого на підставі розпорядження органу приватизації від 01.12.2000 року, [PERSON] належали 530/4000 частин трьох кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 126.6 кв.м. Судом встановлено, що отримавши особисто позовну заяву із ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.11.2014 року, що підтверджується повідомленням про їх вручення від 17.11.2014 року (т.1, а.с. 30), відповідач за первісним позовом, 25.11.2014 року укладає договір дарування 530/4000 частин трьох кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 126.6 кв.м. на користь своєї матері [PERSON], зазначаючи, що не має іншого житла, крім 1/4 частини спірної квартири. До суду надано доказ про неможливість потрапити до квартири, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, з якого вбачається, що він - [PERSON] не міг потрапити до спірної квартири з часу отримання у дар 1/4 частки, тим самим спростовує факт того, що це житло було місцем його мешкання /т.1, а.с. 107-110/. Суд враховує той факт, що майно 530/4000 частин трьох кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 126.6 кв.м. було передано відповідачем за первісним позовом у власність його матері після того, як він дізнався про наявність спору про припинення права власності на належну йому 1/4 частку спірної квартири. Згідно з листом Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 21.01.2015 року № 31/17-ЖЄУ-2554 [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], у листі йдеться про те, що його сусідка [PERSON] неодноразово викликала міліцію з приводу його поведінки у квітні 2014 року. Таким чином суд приходить до висновку про умисне погіршення відповідачем свого майнового стану, так, фактично [PERSON] не втратив місце мешкання у трьохкімнатній квартирі [ADDRESS], а тому припинення права власності на належну йому частку спірної квартири \~із виплатою компенсації її дійсної ринкової вартості у незадовільному стані, не завдасть його інтересам істотної шкоди. Посилання позивача за первісним позовом на договір дарування 530/4000 частин трьох кімнатної квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] від 30.09.2014 року та зареєстрований у реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.11.2014 року на бланку HAB 836050, як на такий, що не відповідає вимогам закону, не може досліджуватися судом, так як не є предметом цього спору. Відповідно д ч.2\~ст. 183 ЦК України\~спірна квартира, яка належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, є річчю неподільною. Згідно\~ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналізуючи вказану вище норму, суд приходить до висновку, що положеннями\~ст. 365 ЦК України\~передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1\~ст. 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таку правову позицію було визначено у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13). Як роз'яснено п.1 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1- 4 частини першої та частини другої\~статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. [PERSON] на виконання вимог ч.2\~ст. 365 ЦК України, 26.04.2015 р. внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області грошову суму, визначену експертним висновком в розмірі 183370 гривень. Суд погоджується з доводами [PERSON] в яких вона посилається, що належна 1/4 частка [PERSON] в спірній квартирі є такою, що не може бути виділена в натурі, так як цей факт встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 847/974/24 від 18.03.2015 р. Враховуючи той факт, що у спірній квартирі мешкають чотири особи, серед яких неповнолітня дитина, що страждає на захворювання нервової системи, що підтверджується медичною карткою [PERSON] та епікризом медичного центру реабілітації дітей з соматичними захворюваннями МОЗ України від 15.04.2011 року, з яких вбачається, що дитина перебуває під наглядом невролога з 2007 року по 2014 рік, суд приходить до висновку, що спільне користування квартирою із відповідачем за первісним позовом, є неможливим, так як завдасть істотної шкоди здоровю дитини, оскільки існують конфліктні відносини між сторонами, що підтверджується висновком про відсутність кримінального провадження Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 08.10.2014 року за матеріалами перевірки ЖЕУ №26889 від 01.10.2014 року. Судом також встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2012 року по кримінальній справі № 1522/6002/12 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України /т.1, а.с.142-145/. Докази, які були надані суду представником відповідача за довіреністю за первісним позовом [PERSON] щодо характеристики [PERSON] з місця навчання, служби та роботи, \~не приймаються судом як належні докази, так як надані у копіях, оригінали суду для огляду на представлені. Доводи представника відповідача за первісним позовом щодо необхідності встановлення дійсної ринкової вартості 1/4 частки спірної квартири станом на цей час у доброму технічному стані за для вирішення питання про припинення права власності на неї не знаходять свого підтвердження, так як з матеріалів цивільної справи вбачається, що технічний стан квартири на момент отримання [PERSON] права власності на неї був незадовільний та відповідач не приймав участі у ремонті цієї квартири. Посилання представника відповідача за первісним позовом на інше майно, що є у власності позивача [PERSON], однокімнатна квартира [ADDRESS], належне їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року, р. № 5658, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], також не приймається до уваги судом, оскільки воно знаходиться у продажу з вересня 2014 року, що підтверджується дорученням агентства нерухомості «Квартал Н»; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, належний [PERSON] на підставі договору дарування від 27.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON], розташований в Одеській області Овідіопольського району, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», будинок 1/17, - знаходиться за межами міста [PERSON]. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що належна частка [PERSON], яку він отримав у дар в спірній квартирі не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, що частка відповідача у спірній квартирі є незначною в порівнянні з часткою позивача, відповідач у спірній квартирі суду не проживав, суд дійшов висновку, що припинення права власності на частку не завдасть йому істотної шкоди, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та обєкту, який є спільним майном. Встановлені судом фактичні обставини справи вказують на те, що пред'явлені зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 4108,30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved