Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

ПАТ "Мегабанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору від 06.02.2014 р., стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 06.02.2014 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №1-008-802-2-14-Г, згідно якого позивач надав відповідачу на споживчі цілі грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на строк з 06.02.2014 р. до 03.02.2017 р., зі сплатою 15,00 % річних, а відповідач зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. Згідно п. 1.4. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Пунктом 4.5. кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, що включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, складає 2494,63 грн. Починаючи з 02.03.2015 р. відповідачем порушуються строки сплати ануїтетних платежів за кредитом. Після подання позовної заяви [PERSON] частково сплачено прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 300,00 грн. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 10.12.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 62377,84 грн., з яких: 35715,21 грн. - заборгованість за кредитом, 1162,63 грн. - заборгованість по процентах. 3000,00 грн. - комісія, 22500,00 грн. - штраф. (а.с. 2-3, 36) Представник позивача Незговоров В.Ю. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 33) З'ясувавши думку представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.02.2014 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №1-008-802-2-14-Г, згідно якого позивач надав відповідачу на споживчі цілі грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. на строк з 06.02.2014 р. до 03.02.2017 р., зі сплатою 15,00 % річних, а відповідач зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. Згідно п. 1.4. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Пунктом 4.5. кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, що включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, складає 2494,63 грн. Після подання позовної заяви [PERSON] частково сплачено прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 300,00 грн.(а.с. 10-12) Відповідач [PERSON] не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.12.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі: 62377,84 грн., з яких: 35715,21 грн. - заборгованість за кредитом, 1162,63 грн. - заборгованість по процентах, 3000,00 грн. - комісія, 22500,00 грн. - штраф. (а.с. 36) Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (штрафу) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу) (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 651 ч. 2 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Позивач звертався до відповідача з вимогами погасити заборгованість, що результату не дало. (а.с. 15) На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 1218,00 грн. судового збору.

Outcome: approved