Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 9/40 частин домоволодіння [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у виді 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також 9/20 часток земельної ділянки площею 0, 0626 га, кадастровий номер 5310436500:09:003:0701, що розташована за вказаною адресою. У зв`язку зі смертю [INFO] батька позивача - [PERSON] , тобто до відкриття спадщини після батька останнього [PERSON] , позивач за правом представлення є спадкоємцем першої черги за законом. Іншим спадкоємцем першої черги є дочка спадкодавця [PERSON] . Позивач зазначає, що 03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого за [PERSON] та за позивачем [PERSON] визнано право власності за кожним на Ѕ частину від 9/20 часток земельної ділянки площею 0, 0626 га, кадастровий номер 5310436500:09:003:0701, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 9/40 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у зв`язку із ненаданням спадкоємцем оригіналу правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на частину будинку. Позивач вказує, що оригінали правовстановлюючих документів на зазначені вище земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями у нього відсутні, так як були втрачені, однак наявні інші письмові докази, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене вище нерухоме майно. Таким чином, у зв`язку із неможливістю оформити спадкові права, позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Третя особа, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду клопотання, згідно якого просила суд розглянути справу без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та третьої особи - приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 1983 року відділом ЗАГС Крюківського райвиконкому міста Кременчука, про народження [INFO] [PERSON] , батьком якого зазначений [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] , будучи онуком спадкодавця [PERSON] , за правом представлення у зв`язку зі смерть батька, яка настала раніше смерті спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] 03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за номером 557, відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON] , 1931 року народження, який помер [INFO] , у виді 9/20 часток земельної ділянки площею 0, 0626 га, кадастровий номер 5310436500:09:003:0701, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є: на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України - донька [PERSON] , та на підставі статті 1266 Цивільного кодексу України - [PERSON] Реєстрація права власності на зазначену вище земельну ділянку по 9/40 часток за [PERSON] та [PERSON] була проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03 квітня 2015 року за номером 9286405, що вбачається з інформаційної довідки №110455960 від 12 січня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на Ѕ частку спадкового майна, яке складається із 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , однак постановою від 05 лютого 2019 року позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, які підтверджують право власності спадкодавця на це нерухоме майно. Згідно із частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. Вирішуючи питання щодо встановлення наявності права власності померлого майна [PERSON] на 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні досліджена інвентаризаційна справа №6076 на домоволодіння [ADDRESS] , в якій наявний договір на право будівництва [PERSON] , посвідчений Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 18 липня 1956 року за реєстровим номером 6800/І, а також додаткові умови до договору на право будівництва, затверджені Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 02 жовтня 1959 року за реєстровим номером 9524, за вищевказаною адресою. Рішенням Виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №584/53 від 30 грудня 1960 року затверджено акт приймання індивідуального домоволодіння [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . В матеріалах зазначеної вище інвентаризаційній справі наявне Рішення Виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №269/3 від 01 червня 1965 року, яким визнано право власності за [PERSON] на прибудований коридор по [ADDRESS] . Рішенням Виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №619/12 від 13 листопада 1974 року визнано за [PERSON] право власності на гараж по [ADDRESS] . Також в матеріалах інвентаризаційної справи №6076 наявне рішення Виконкому Крюківської районної ради народних депутатів міста Кременчука Полтавської області №407 від 23 липня 1981 року, яким надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] тимчасово користуватись надлишком землі по [ADDRESS] . Згідно матеріалів зазначеної інвентаризаційної справи, 09 вересня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір конкретного користування і уточнення ідеальних часток. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність в повному обсязі в судовому засіданні факту, що на час відкриття спадщини померлому [PERSON] на праві власності належало 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Окрім того, зазначений вище факт, що на час відкриття спадщини померлому [PERSON] на праві власності належало 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , встановлений рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 липня 2018 року по справі №537/465/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яке набрало законної сили 27 серпня 2018 року, та яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON] на 9/40 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, враховуючи положення статті 328 Цивільного кодексу України, в судовому засіданні доведено набуття спадкодавцем, [PERSON] права власності на 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно змісту листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона обов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Виходячи зі змісту статей 1217, 1222 Цивільного кодексу України, а також статті 1266 Цивільного кодексу України, позивач являється спадкоємцем після померлого [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, останні є такими, що прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та у власності останнього на час смерті перебували 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, та за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно, а саме на 9/40 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частини 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved