Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідачів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування в квартирою [ADDRESS] . В позовній заяві вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 2011 року був зареєстрований у квартирі позивача, як член сім`ї, так як перебував у шлюбі з донькою позивача - [PERSON] . Також за вказаною адресою була зареєстрована малолітня дитина [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач відповідач та малолітній [PERSON] у спірному житлі, не проживають, в квартирі відсутні іх особисті речі, жодних витрат по утриманню квартири [PERSON] не несе. Шлюб доньки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] був розірваний 17.02.2014 року. У 2014 році відповідач разом з дитиною останній добровільно покинув вказану квартиру та проживав окремо. На теперішній час відповідач разом з сином [PERSON] не мешкають на території України. Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі без їх фактичного проживання порушує його права, як власника житла, оскільки комунальні платежі нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб, що також впливає на оформлення позивачем субсидії. Ухвалою суду від 27.03.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. 08.04.2019 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, вказану цивільну, справу передано у провадження судді Жупанової І.Б. 14.05.2019 року підготовче провадження по справі закрито, розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача адвокат Цеханович Т.П. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Треті особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань не подавали. Представником районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району в судове засідання надано заяву та акт обстеження житлових умов. В заяві зазначено, що представник [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, а також шляхом направлення на адресу реєстрації судових повісток, що повернулись до суду з відміткою установи пошти «за закінченням терміну зберігання». Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, заяви сторін, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Управлінням житлового господарства ЗМР від 12.01.2007 року, зареєстрованого БТІ м. Запоріжжя 16.01.2007 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] . Судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Так згідно наданих відповідей відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 23.06.2011 року, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 24.09.2009 року. Згідно акту обстеження від 05.02.2019 року, долученого до матеріалів позовної заяви, складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] та посвідченого головою квартального комітету № 293 [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не проживають починаючи з 2014 року, їх особисті речі відсутні. Згідно акту обстеження житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , затвердженого головою Заступника голови райадміністрації Гриньовим В.В. від 03.06.2019 року, встановлено серед іншого, що неповнолітня дитина [PERSON] 2009 р.н. не мешкає в квартирі [ADDRESS] , з вересня 2014 року. Речей дитини та іграшок не має. Шлюб між батьками дитини розірвано з 17.02.2014 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/10619/13-ц. Зі слів матері та бабусі [PERSON] виїхав разом з неповнолітнім сином за межі України в 2014 році до Королівства Марокко за письмовою згодою матері дитини, оформленої в Посольстві визначеної держави. Права неповнолітньої дитини не порушені, оскільки її не має на території держави Україна з 2014 року. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстровані, але не проживають з вересня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані у вказаній квартирі, як члени сім`ї позивача. За адресою реєстрації [ADDRESS] , відповідачі з 2014 року не проживають, особисті речі відповідачів у спірному житлі відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідач [PERSON] не несе, права малолітньої дитини не порушені. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належному йому на праві власності квартирою, чим порушує його право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved