Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, а саме просять: звернути стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного Договору від 05.07.2007 року за реєстровим №1659, майно, що належить [PERSON], а саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 43413,55 доларів США та 14482,56 грн.; виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. Позивач мотивує позов тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 05 липня 2007 року було укладено договір кредиту №625/08/1-171, згідно якого, останньому надано кредит в сумі 38243,20 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних на рік з кінцевим терміном повернення 07.07.2027 року. В забезпечення своєчасного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору було укладено іпотечний договір від 05.07.2007 року та додатковий договір до іпотечного договору, відповідно до яких останній передав позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору станом на 23.10.2013 року у останнього виникла заборгованість в сумі 43413,55 доларів США та 14482,56 грн., що в гривневому еквіваленті становить 361487,07 грн. В результаті вищезазначеного, позивач, з метою виконання укладених договорів, змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги зазначені в позовній заяві підтримує, просить позов задоволити, не заперечує, у разі повторної неявки відповідача, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору іпотечного кредиту №625/08/1-171 від 05.07.2007 року, додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору іпотечного кредиту №625/08/1-171 від 05.07.2007 року, позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» було надано [PERSON] кредит в сумі 38243,20 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних з кінцевим терміном повернення до 04.07.2027 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів, відповідач зобов'язаний був перед кредитором щомісячно до дати встановленої в графіку повертати частини кредитних коштів згідно з умовами договору, а саме шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку загальної суми заборгованості [PERSON], по кредитному договору станом на 23 жовтня 2013 року сума заборгованості становить 361487,07 грн., з який: сума заборгованості за кредитом - 256413,68 грн., сума заборгованості за відсотками - 90590,82 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4181,62 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 10300,94 грн. Згідно іпотечного договору за реєстровим №1659, укладеного 05.07.2007 року та додаткового договору до іпотечного договору від 28.12.2009 року за реєстровим №1629, укладених між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Геннадійовчем, останній як іпотекодавець передав позивачу, як іпотекодержателю (ПАТ «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання зобов'язання за договором іпотечного кредиту №625/08/1-171 від 05.07.2007 року, наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26.4 кв.м. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,- у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Вимога - повідомлення за вихідним №19.1-02/023 від 12.01.2012 року засвідчує, що позивач звертався до відповідача з вимогою про усунення порушення, а сааме погашення наявної заборгованості по іпотечному договору кредиту, однак відповідачем дану вимогу залишено без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), з дотриманням вимог цього Закону. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.І ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку, встановленому законом. Суд вважає позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір іпотечного кредиту та іпотечний договір, приймав кошти і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив, зобов'язання за договорами не виконав. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову в цій частині, а тому приходить до висновку, що з відповідачів слід звернути стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного Договору від 05.07.2007 року за реєстровим №1659, майно, що належить [PERSON], а саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 43413,55 доларів США та 14482,56 грн. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В матеріалах справи наявна вимога Банку від 12.01.2012 року про виселення [PERSON] та підтвердженя про отримання останніми даної вимоги, однак вимога залишена без реагування. Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Враховуючи те, що судом прийняте рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про виселення [PERSON] слід задоволити, а саме: виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved