Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.07.2019 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.03.2010 р. по [INFO] . В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.01.2016 р. з [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина. В 2014-2015 року відповідач покинув територію України та залишився проживати на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим. Відповідач зник з життя [PERSON] , не виявляє бажання з ним спілкуватися, не надає ніякої допомоги, не приймає участі у його вихованні. Відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є підставою, на думку позивача, про позбавлення його батьківських прав на дитину. Ухвалою судді від 22.07.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.35-36). Ухвалою від 04.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 54-55). В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, однак від представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутність, ухваливши рішення в інтересах дитини, надавши до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.48, 49-51). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши справу, вислухавши пояснення позиваач, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.03.2010 р. ( а.с. 11). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.15). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.01.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). В 2018 р. позивачка вийшла заміж за [PERSON] , в зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а.с.22). За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом батько [PERSON] не цікавиться дитиною, матеріально її не забезпечує, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання сина. Дитина мешкає з матір`ю. Позивач змушена самостійно матеріально забезпечувати сина, дбати про його розвиток. Відповідач матеріально сину не допомагає, не цікавиться його навчанням. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . Протилежного суду не надано. Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 27.09.2019 року №107-40/7611 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с.49-51). Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved