Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Харківської області, адреса знаходження: Харківська область, м.Дергачі,вул.Сумський Шлях,20, про зняття арешту. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебувало виконавче провадження №18444032. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2018 було визнано право власності за [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Цим же рішенням було вказано, що право власності на квартиру було визнано в рахунок погашення заборгованості по аліментам. В подальшому було здійснено реалізацію права власності, а саме зареєстровано право власності на заявника. У зв`язку з тим, що наразі у [PERSON] виникла потреба у здійсненні цивільних прав стосовно вищевказаної квартири, а також, що арештоване майно перейшло їй у власність на підставі рішення суду, є потреба у знятті арешту з квартири. Просить зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №18444032 від 09.03.2005 року Відділом державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважає за можливе. Представник відповідача - міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просить справу розглядати без його присутності, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.03.2005 року у виконавчому провадженні №18444032 накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено, що мається інформація про арешт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2018 позов [PERSON] задоволено повністю. Вирішено визнати право власності за [PERSON] на однокімнатну квартиру, загальною площею 40,70 кв. м, яка складається з кімнати 1 (площею 5,10 кв.м.), кімнати 2 (площею 8,30 кв.м.), кімнати 3 (площею 11,8 кв.м.), кімнати 4 (площею 15, 50кв.м.) та, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить згідно свідоцтва на право власності [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 317 ч.1, 321 ЦК України,

Outcome: approved