Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання чи перебування. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що між нею та [PERSON] 18 грудня 2015 року був укладений шлюб. Від даного шлюбу, вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем не склались і з січня 2017 року подружні відносини фактично припинились, [PERSON] пішов з родини залишивши її з 7-ми місячною дитиною. З моменту народження та на даний час їх малолітній син [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 жовтня 2017 року шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З моменту народження дитини, [PERSON] ані матеріальної допомоги, ані допомоги по розвитку та вихованню сина не надавав, у зв`язку з чим, вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини. Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частин усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2016 року, на користь матері [PERSON] . [INFO] , вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак, [PERSON] , знаючи про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, не надавав матеріальної допомоги на утримання їхнього сина та сплачував аліменти не систематично, або сплачував не в повному обсязі, а іноді взагалі нічого не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 26.09.2019 року складає 12108 (дванадцять тисяч сто вісім гривень) 00 копійок. На підставі її заяви про те, що [PERSON] не сплачує систематично аліменти та добровільної допомоги на утримання дитини не надає, Кам`янським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області 20 червня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Згідно листа Дніпродзержинської місцевої прокуратури від 12.09.2019р. на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Вихованням, опікуванням та утриманням малолітнього сина [PERSON] , з моменту його народження, вона займається самостійно та створює всі умови для нормального розвитку дитини, дбає про стан його здоров`я та гігієну, займається психічним, духовним та особистим розвитком, створює для нього позитивні емоції, забезпечує речами необхідними для повноцінного розвитку дитини відповідного віку, дарує завжди материнську любов та ласку своїй маленькій найріднішій людині. Бажає звернути увагу суду на той факт, що вона, [PERSON] , як після припинення шлюбних відносин з відповідачем, так і до сьогоднішнього часу та і у майбутньому не здійснювала, не здійснює та не має наміру здійснювати жодних перешкод та перепон [PERSON] , щодо участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] . Також бажає зазначити, що у квартирі, де вони мешкають з сином, на її погляд створені усі умови для проживання та виховання малолітньої дитини, житлові умови відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам. Однак між нею, [PERSON] та [PERSON] , як батьками не досягнута згода щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , тому вона вимушена звернутись до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з нею - матір`ю [PERSON] . Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, письмово просили розглядати цивільну справу за їх відсутністю. Позов підтримали у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Представник ООП КМР Сокуренко Х.С. в судове засідання не з`явилася, письмово просила розглядати цивільну справу за її відсутністю. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року було замінено третю особу. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 02 березня 2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами 18 грудня 2015 року був укладений шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверждується свідоцтвом про шлюб виданим 18 грудня 2015 року, актовий запис № 740.(а.с.15) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17 червня 2016 року Баглійським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №196.(а.с.16) Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 25 жовтня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.17) Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, не працюючого , який мешкає по [ADDRESS] , аліменти на неповнолітню дитину : сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16 січня 2016 року , на користь матері [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , що підтверджується виконавчим листом, виданим 13.02.2017 року. (а.с.18) 20 вересня 2018 року позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені виданим 20 вересня 2018 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №31.(а.с.12) Відповідно довідки про заборгованість по аліментам № 20406 від 26.09.2019 року заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 26.09.2019 року складає 12108,00 гривень.(а.с.22) Кам`янським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області 20 червня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , передбаченого ч.І ст.164 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР, № кримінального провадження 12019040790000924.(а.с.37) Згідно листа Дніпродзержинської місцевої прокуратури від 12.09.2019р. на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.(а.с.36) Відповідно до постанови від 06.06.2019 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. (а.с.23-24) Відповідно до постанови від 06.06.2019 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.(а.с.25-26) Відповідно до постанови від 06.06.2019 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві полювання.(а.с.27-28) Відповідно до постанови від 06.06.2019 року [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристоями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.(а.с.29-30) Згідно побутової характеристики виданої [PERSON] 04.10.2019 року, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За період роботи КП КМР "Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду" скарг від мешканців будинку за вказаною адресою на [PERSON] не надходило.(а.с.31) Неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї №2/22014 від 25.09.2019 року та актом про проживання № 756 від 09.10.2019 року.(а.с.32, 33) З висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 25.02.2020 року щодо визначення місця місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , вбачається, що доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи вищевикладене, можливість створення матір`ю дитини належних умов для її виховання, її більшу турботу і увагу до дитини, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини з її матір`ю, виходячи із найвищих інтересів дитини, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Outcome: approved