Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] і просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком - [PERSON] на відпочинок та оздоровлення до Туреччини , у період з 01 по 31 липня 2014 року, без згоди і супроводу матері - [PERSON] Вимоги обгрунтовані тим, що 26.04.2011 року між сторонами було розірвано шлюб, від шлюбу народилася дитина , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем. Відповідачка на даний час фактично проживає у Японії, періодично спілкується у телефонному режимі з дитиною, однак надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини відмовилася. Позивач зазначає, що він працює у державній установі, Печерській Київській міській клінічній лікарні, лікарем хірургом, а тому отримати відпуску за першим бажанням змоги немає, має узгоджувати графік відпусток з керівництвом. Під час судового розгляду позивач [PERSON] вимоги підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини викладені в позові, зазначив, що виїзд спрямований на відпочинок та оздоровлення дитини. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання. Письмових заперечень по суті порушеного питання від [PERSON] не надходило. Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, явка представника у дане судове засідання та надання ним висновків відповідно до ст. 19 СК України не є обов'язковою. Вислухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2011 року було розірвано шлюб, зареєстрований між сторонами 02.10.2007 року у виконкомі Требухівської сільської ради Броварського району Київської області . Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина, [PERSON], [INFO]. народження. Як встановлено із фактичних обставин у справі, дитина на час розгляду справи проживає разом з батьком, позивачем по справі. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" . Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пояснень позивача, наявності рішення суду від 02 листопада 2012 року з аналогічного питання, дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини , отримати у відповідачки не має можливості, оскільки відповідачка відмовляється у його наданні. Разом з тим, позивач має бажання тимчасово виїхати з дитиною на відпочинок до Туреччини з метою відпочинку та оздоровлення дитини на території морської кліматичної зони. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved