Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.11.2007 року у розмірі 14942,25 грн. Позовна заява мотивована тим, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 21.11.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом. відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Банк зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (далі - Розрахунок), згідно з яким станом на 30.09.2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитом в сумі 14942,25 грн. З огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання вищезазначеного обов'язку за кредитними зобов'язаннями позивач вважає, що його порушене право може бути захищене шляхом стягнення на його користь визначеного розміру заборгованості. У відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, поданому відповідачем, [PERSON] просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити за необґрунтованістю. Вказує, що вказаний в позові кредит ним було повністю погашено із врахуванням 3% базової ставки щомісячно та розміру щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. від залишку заборгованості. Погашення отриманого ним 21.11.2007 року кредиту в розмірі 700.00 грн. підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором в додатку п.2 позовної заяви. Тобто ним з періоду 21.11.2007 року по 14.11.2008 року було погашено кредиту всього в розмірі 1609,76 грн., з них 3% на залишок боргу 0 93,60 грн. Тому основними і єдиними умовами для погашення банківського кредиту є фінансові умови картки «Універсальна» 30 днів льготного періоду, від 21.11.2007 року, з якими він повністю ознайомлений і постійно їх дотримувався. Позивач до суду не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме додані до позову Умови і правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови і Правила мав на увазі відповідач. підписуючи заяву позичальника. За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмово форми є нікчемним. Крім того, з будь-якими «умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» він взагалі не ознайомлювався. Про вказані позивачем умови, правила та тарифи дізнався вперше із змісту позовної заяви та під час судового засідання. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 21.11.2007 року. з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредиту. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач особистим підписом засвідчив, що «Я згодна (ен) з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового період», яка власноруч підписана відповідачем та з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісії тощо. Тарифи, зазначені в Пам'ятці клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яку отримав відповідач разом із кредитною картою у спеціальному конверті. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. До суду надана виписка з карткового рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у заяві. Крім того, відповідач мав можливість самостійно знайомитись з балансом свого карткового рахунку та змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів шляхом отримання інформації через інтернет. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в межах і з підстав, викладених у ньому. Просить суд задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 22.01.2019 року надав до суду заяву про відмову від послуг адвоката Янковського В.А., свої інтереси в судовому засіданні мав намір здійснювати самостійно. Однак в судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Заяви про перенесення слухання справи від нього не надходило. За таких обставин суд розглядає позов у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 21.11.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З копії анкети-заяви вбачається, що [PERSON] особистим підписом засвідчив, що «Я згодна (ен) з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». З копії «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового період», яка власноруч підписана відповідачем, вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісії тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку, наданого позивачем до суду, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами . отримував гроші через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Висписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору, всі операції за кртковим рахунком. Оскільки відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, суд визнає виписку по картковому рахунку та розрахунок заборгованості позивача належними та допустимими доказами по справі. Сторони по справі не клопотали про призначення судово-економічної експертизи. V Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦПК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Кредитний договір укладений із відповідачем складається із: Анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Також необхідно зауважати, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що з «будь-якими умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку він взагалі не ознайомлювався», не має прийматись судом до уваги. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Тобто вказані правовідносини сторін унормовані вищезазначеним Договором та вимогами ЦК України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1052 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. На час розгляду справи суду не надано доказів виконання відповідачем обов'язку визначеного Договором щодо повернення суми кредиту та процентів за користування ним, а отже він є таким, що прострочив виконання зобов'язання. Отже, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, порушені неправомірною поведінкою відповідача, який свідомо ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов'язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати те на що він розраховував вступаючи у відповідні договірні відносини. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, а доказування не може грунтуватись на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач на час розгляду справи не виконав зобов'язань за кредитним договором. У відповідності до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1600 грн. слід покласти на відповідача у зв'язку з повним задоволення позову.

Outcome: approved