Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він являється спадкоємицею за заповітом, посвідченим 27 березня 2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І. за реєстром № 1197, який вчинений [PERSON] на випадок його смерті. За життя [PERSON] віддав примірник заповіту батькові позивача, який помер в 2010 році, при цьому позивачу нічого не повідомив. Після смерті батька позивача, дружина [PERSON], у 2018 році, розбираючи старі фотокартки та документи, знайшла заповіт посвідчений на ім'я [PERSON], при цьому, ні спадкоємцями після смерті [PERSON], ні нотаріусом не було вжито заходів щодо пошуку спадкоємців за заповітом, у зв'язку з чим про його існування позивач дізнався майже через 10 років після його складання та смерті спадкодавця. У встановлений законом шестимісячний строк, [PERSON] не подав заяви до нотаріальної контори в зв'язку з незнанням про існування вказаного заповіту, а тому просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила, з клопотаннями до суду не зверталася. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер гр. [PERSON], який за життя склав заповіт, що 27 березня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1197, яким заповів позивачу [PERSON] земельну ділянку площею 3,29 га, яка йому належала на праві особистої приватної власності та яка розташована на території Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області /а. с. 9, 11/. Із постанови державного нотаріуса першої Полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини та заяву про прийняття спадщини у встановлений з дня смерті спадкодавця шестимісячний строк не подав, тому пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] в зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту, суд вважає цю причину поважною а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. На підставі ст.ст. 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved