Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому вказує, що13 лютого 2017 року помер батько [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис від 13 лютого 2017 року № 1195. На час смерті [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 80 від 08.08.2011, виданого згідно з розпорядженням Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 275р від 08.08.2011. Разом з [PERSON] співвласниками зазначеної квартири є: малолітня [PERSON], яка на момент смерті батька проживала разом із ним у вказаній квартирі, власниця 1/4 частини квартири, [PERSON] 1/4 частина квартири, [PERSON] 1/4 частина квартири (з батьком не проживали). 06.10.2011 року право спільної часткової власності вказаних осіб пройшло державну реєстрацію, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно. 14.03.2016 року, на випадок своєї смерті, [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яке посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер за № 467. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповів належну йому на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири під № 75 у будинку № 8 по вулиці Дорошенка у місті Запоріжжі своїй малолітній дочці - [PERSON], [INFO]. Загальна площа квартири становить 69,05 кв.м, в тому числі житлова площа 40,4 кв.м., проте оригінали документів, що посвідчують право власності на вищевказану частину квартиру були втрачені, наявні лише належним чином посвідченні копії, отриманні від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району та ТОВ ЗМБТІ. (додаються до позовної заяви) У встановлений законом строк [PERSON], як законний представник малолітньої [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу [PERSON] (в порядку заміщення [PERSON]В.) від 10 жовтня 2017 року малолітній [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частинуквартири № 75 у будинку № 8 по вулиці Дорошенка у місті Запоріжжі після смерті [PERSON] у звязку з тим, що документи, що посвідчують право власності не були надані нотаріусу. Ураховуючи втрату документів, що посвідчують право власності у тому числі і малолітньої [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] була змушена звернутись до суду з позовом про визнання її права спільної часткової власності на 1/4 квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 80 від 08.08.2011; та права власності на 1/4 квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер 13.02.2017, а всього на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в підготовче засідання не зявились, надали суду письмову заяву, в якій позов визнали і просять справу розглянути за їх відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач подав до суду заяву про ухвалення у підготовчому засідання рішення на підставі ст. 200 ЦПК України, позовні вимоги просить суд задовольнити в повному обсязі. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Згідно ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис від 13 лютого 2017 року № 1195, що 13 лютого 2017 року помер [PERSON] Відповідне право [PERSON] на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] підтверджується копіями наступних документів: заповіту від 14.03.2016, витягу про реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі від 14.03.2016, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть, витягу про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі від 24.02.2017 року. Право спільної часткової власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] підтверджується копіями наступних документів: свідоцтва про право власності № 80 від 08.08.2011, витягу про державну реєстрацію прав від 06.10.2011, технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], плану квартири, технічної характеристики квартири, інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 3 с. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається прийнявши спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, тобто, шести місяців, він не заявив про відмову від спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за заповітом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд переконався, що визнання усіма відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved