Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку Тернопільської обласної комунальної психоневрологічної лікарні з діагнозом: важка розумова відсталість; синдром емоційно-вольової нестійкості з соціальною дезадаптацією. 08 травня 2018 року [PERSON] поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську психоневрологічну лікарню по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення в супроводі опікуна [PERSON] з діагнозом важка розумова відсталість. Поступлення повязане з погіршенням психічного стану. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у звязку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, що обумовлено його безпорадністю і неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів від 08 травня 2018 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2002 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №55 від 12 червня 2007 року, над недієздатним [PERSON] встановлено опікунство та призначено опікуна матір. Посилаючись на наведене та те, що [PERSON] визнаний судом недієздатним, не може надати усвідомлену згоду на його госпіталізацію, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар психіатр, яка одночасно є і представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні - заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні та з 2003 року неодноразово проходить курс стаціонарного лікування. На даний час, у звязку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] Законний представник [PERSON] опікун [PERSON] вказала, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і на даний час потребує госпіталізації до психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування. У судове засідання був доставлений [PERSON], який не заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування. Судом встановлено, що [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, діагноз: важка розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості з соціальною дезадаптацією. З 2003 року перебуває на обліку в Тернопільській обласній комунальній психоневрологічній лікарні та неодноразово лікується стаціонарно, що підтверджується виписками з історії хвороби [PERSON] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2002 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №55 від 12 червня 2007 року, встановлено опікуном над недієздатним [PERSON] його матір [PERSON] З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №373455 від 24 травня 1989 року встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON]І присвоєно прізвище «Каспришин». Згідно посвідчення серії ААГ за №037609 від 06 липня 2016 року, виданого Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради вбачається, що [PERSON] є інвалідом І групи по психіатрії довічно. 08 травня 2018 року [PERSON] госпіталізований в Тернопільську психоневрологічну лікарню. Після огляду [PERSON] лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у звязку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, погіршення психічного стану, що обумовлено його безпорадністю і неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 08 травня 2018 року встановлено, що [PERSON] [INFO], з 2003 року неодноразово перебуває на стаціонарному лікуванні в 1 психіатричному відділенні, діагноз: важка розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості з соціальною дезадаптацією. Останнє поступлення 08 травня 2018 року повязане із погіршенням психічного стану: не спить вночі, голосно кричить. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на психічний розлад, внаслідок чого не спроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] [INFO], хворіє на тяжкий психічний розлад, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: важка розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості з соціальною дезадаптацією. При огляді [PERSON] 08 травня 2018 року встановлено, що у нього погіршився психічний стан: не спить вночі, голосно кричить. Комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON], оскільки останній страждає на психічний розлад, внаслідок чого не спроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved