Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини : сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Шлюб з відповідачем був зареєстрований, але сторони проживають окремо, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, а доходів позивачки не вистачає для забезпечення потреб дитини. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що матеріально утримувати свою дитину вона не має можливості, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 /4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, пояснив, що він починаючи з квітня 2014р. до червня 2014р. не працював, а з червня 2014р. сплачував грошові кошти на утримання дитини по 500грн. у липні, серпні та 300грн. у вересні, також придбавав продукти харчування для дитини. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Обставини, на які посилається позивач в судовому засіданні повністю підтверджуються матеріалами справи, в тому числі копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданим 03.08.2010р. Відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1396, батьком дитини записаний [PERSON], який в судовому засіданні свого батьківства відносно сина [PERSON], не заперечував. З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що батько дитини надає матеріальну допомогу, яка носить не регулярний, характер. Також, позивачка послалася на те, що не має можливості самостійно утримувати свою дитину, оплачувати дитяче харчування, одяг дитини. При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст.. 182 кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вимог закону, наданих суду доказів, що підтверджують позовні вимоги, а також відсутності доказів з боку відповідача щодо його непрацездатності, суд вважає що позов підлягає до задоволення. При цьому, судом не враховані заперечення відповідача проти позову, в тому числі і його бажання сплачувати добровільно кошти на утримання дитини, оскільки це не є перешкодою для стягнення аліментів в судовому порядку, якщо позивачка звернулася до суду з таким позовом. На думку суду, стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини, (а сину відповідача виповнилося 4 роки) в розмірі 1 /4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір - 243,60грн.

Outcome: approved