Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Червоноградської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивуєтим, що з 03 вересня 1994 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO], який було зареєстровано у відділ РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 373. Стверджує, що від шлюбу в них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.10.2010 року по цивільній справі № 2-3100/2010 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Під час розлучення з відповідачем, спорів стосовно місця проживання дітей в них не було та відповідач не заперечував щодо проживання дітей разом із нею. Вказує, що на сьогоднішній день донька навчається в коледжі, а син в 4-му класі ЗСШ № 12 м. Червонограда. Вона по мірі своїх можливостей забезпечує дітям належні умови. Позивач зазначає, що під час спілкування з нею діти про батька ніколи не згадують, син не пам'ятає батька та не має до нього жодних почуттів так як з 2009 року не бачив його жодного разу, а доньку відповідач бачив лише одного разу в грудні 2010 року. Весь цей час відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства". Донька та син не отримують від батька жодного подарунку на дні народження чи інші свята. Вважає, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, навіть не цікавиться їх життям: не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми, не відвідував і не відвідує їх вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі. Все вище зазначене свідчить, на її думку, виключно про одне: відповідач, [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] жодним чином не був позбавлений інформації стосовно її місця перебування їх дітей, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з ним та приймання участі батька у вихованні, вище викладені обставини свідчать не про фактичну можливість, а вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на нього законом.А тому просить постановити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі, просить такі задоволити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Представник третьої особи виконавчого комітету Червоноградської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, одна представник за довіреністю [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вважає, що її біологічного батька слід позбавити батьківських прав відносно неї і її брата [PERSON], оскільки батько їх покинув, не піклується про них жодним чином. Ствердила, що останній раз батька бачила в суді у м. Червоноград, а перед тим ще, коли вчилася в п'ятому чи шостому класі, батько їй жодним чином не допомагає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що проживає разом із матір'ю, сестрою і бабцею. Батько не проживаєє разом з ними, він взагалі його не знає, бо батько ніколи не появлявся, ні в школу, ні додому. Ствердив, що не бажає, щоб батько проживав разом із ним, оскільки людина, яка змогла стільки часу прожити без сина, дочки вже не виправиться. Заслухавши пояснення позивача, яка підтримала позов, відповідача, який проти позову не заперечив, покази свідків, які являються дітьми позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 03 вересня 1994 року, який було зареєстровано у відділ РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 373. Даний шлюб розірвано ріщенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.10.2010 року. Від шлюбу у позивача та відповідача народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьком є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповіно. Відповідно до ст.. 141 ч. 2 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З довідки № 7378 від 03.09.2015 року виданої Комунальним підприємством «Комінтех» вбачається, що позивач [PERSON] проживає постійно в [ADDRESS], разом з нею зареєстровані діти [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2- 4 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості по аліментах станом на 11.04.2017 року, який виданий Жовківським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, з якого вбачається, що відповідач не сплачував жодного місяця аліменти, за період з 03.11.2015 року по 11.04.2017 року заборгованість відповідача по аліментах становить 24759,31 грн. Характеристикою на [PERSON] стверджується, що вона навчається у Володимир-Волинському педагогічному коледжі ім. А. Ю. Кримського з 01.09.2015 року за спеціальністю «Початкова освіта» із спеціалізацією «Вчитель англійської мови у початкових класах». [PERSON], тобто позивач по справі, цікавиться вихованням та навчанням дочки, відвідує батьківські збори в коледжі. З характеристики на [PERSON] вбачається, що він є учнем 5 класу ЧЗШ № 12. Характеризується позитивно. Його мати, [PERSON], цікавиться сином і є активним учасником у житті школи та класу, допомагає синові у навчанні, відвідує батьківські збори. Батька [PERSON] жодного разу не було ні у школі, ні виставках, ні змаганнях. Характеристики на [PERSON] є позитивними. 22.06.2017 року виконавчий комітет Червоноградської міської ради рішенням № 129 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» вирішив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним. При прийнятті даного рішення суд бере до увагу і думку самого відповідача, який не заперечує проти позову і щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дітей. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність належного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Постановою ПВСУ від 30 березня 2007 року, № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п. 16 абз. 2 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, судом встановлено, що відповідач вихованням своїх дітей не займається, не відвідує, матеріально не допомагає, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, діти перебувають виключно на утриманні матері. Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківськихправ, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплатила 640,00 грн. судового збору, що вбачається з квитанції № 0.0.740267063.1 від 06.04.2017 року, а тому суд приходить до висновку, що суму у розмірі 640,00 грн. потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Outcome: approved