Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02.06.2014 померла її мати, [PERSON]. В грудні 2014 вона звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, але 11.12.2014 державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] за вих. №6671/02-31 виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з не наданням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. В постанові державний нотаріус [PERSON] також зазначив, що в наданих нею правовстановлюючих документах наявні помилки про вид спільної власності, а саме не зазначено -спільна часткова власність з відповідним визначенням часток. 28.01.2015 вона звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції з відповідною заявою, та 03.03.2015 її було повідомлено, що у зв'язку зі смертю власника земельних ділянок - [PERSON] внесення змін до запису Державного реєстру прав, щодо даної особи, можливо лише на підставі рішення суду. Тому просила визнати частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю Серія ІП-КВ №015408, в частині виду спільної власності: спільна сумісна власність, виданий 14.11.2001 [PERSON] селищною Радою народних депутатів [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №584, земельна ділянка розташована в Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, площею: 0,15 га, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5017, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); та площею: 0,4504 га, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5018, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею: 0,15 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5017, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкуванням за законом після померлої 02 червня 2014 [PERSON]. Визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею: 0,4504 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5018, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкуванням за законом після померлої 02 червня 2014 р. [PERSON]. Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4757188 від 05.08.2013 17:30:34 (номер запису про право власності 2014468), на земельну ділянку, площею: 0,15 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5017, дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.06.2013, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4756370 від 05.08.2013 17:12:01 (номер запису про право власності 2014130), на земельну ділянку, площею: 0,4504 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5018, дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.06.2013, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. В подальшому позивач змінила позовні вимоги, згідно останніх просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею: 0,15 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5017, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкуванням за законом після померлої 02 червня 2014 р. [PERSON]. Визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею: 0,4504 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5018, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкуванням за законом після померлої 02 червня 2014 р. [PERSON]. Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4757188 від 05.08.2013 року 17:30:34 (номер запису про право власності 2014468), на земельну ділянку, площею: 0,15 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 126041332224, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5017, дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.06.2013 р., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4756370 від 05.08.2013 року 17:12:01 (номер запису про право власності 2014130), на земельну ділянку, площею: 0,4504 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 126016032224, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вулиця Кірова, земельна ділянка 90, 92, кадастровий номер: 3222457400:01:003:5018, дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.06.2013 р., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Відповідачі [PERSON] селищна рада та Реєстраційна служба Києво-Святошинського РУЮ в судове засідання, не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 02.06.2014 померла мати позивача - [PERSON], про що відділом реєстрації смерті у м. Києві 03.06.2014 складено актовий запис №9686 та видано свідоцтво про смерть серії І-БК № 302045. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємиць, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 26.07.1994 [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, площею 0,1497 га, на підставі державного акту про право власності на землю, виданого виконкомом [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району київської області у відповідності з рішенням виконкому від 26.07.1994 року №58/3. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 02.07.1997 під №5649-91. 08.06.1999 [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 0,4507 га, наданій для будівництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю 1У-КВ №046075, виданого [PERSON] селищною радою у відповідності з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Першою київською обласною державною нотаріальною конторою 08.06.1999 реєстр №4-1962. [PERSON] став власником житлового будинку №90 з надвірними будівлями по вул. Кірова в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом, виданого 08.06.1999 по реєстру за № 4-1959, зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 17.06.1999; та житлового будинку №92 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою київською обласною державною нотаріальною конторою 08.06.1999 по реєстру за №4-1956, зареєстроване в Києво-Святошинському БТІ під реєстровим №57. 27.09.2000 [PERSON], який є батьком позивача, помер. Після смерті батька позивач з мамою звернулась до Першої київської обласної державної нотаріальної контори для прийняття та оформлення спадщини. Державний нотаріус Першої київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] відкрила спадкову справу №428 за 2000 та 18.04.2001 видала свідоцтво про право на спадщину за законом серія АВР №878678, зареєстроване в реєстрі за №1-539, тобто спадкоємцями майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] і дочка померлого - [PERSON] в рівних долях. 14.11.2001 виконком [PERSON] селищної ради Києво-Святошинського району Київської області видав [PERSON] та [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю, що перебуває у спільній сумісній власності, загальною площею 0,6004 га, зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №584. 27.06.2013 відділом Держземагенства у Києво-Святошинському районі внесено відомості про спірні земельні ділянки за кадастровим №3222457400:01:003:5018 та №3222457400:01:003:5017 до реєстру речових прав на нерухоме майно. 02.06.2014 померла мати позивача - [PERSON], про що відділом реєстрації смерті у м. Києві 03.06.2014 року складено актовий запис №9686 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-БК № 302045. Після відкриття спадщини за [PERSON] право на спадкування отримали: мати спадкодавця - [PERSON] та дочка - [PERSON]. У межах встановленому ст. 1270 ЦК України строку позивач звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини, а мати померлої, [PERSON], з заявою про відмову від прийняття спадщини. 12.12.2014 Державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку № 90 та будинку № 92 по вул. Кірова в смт. Чабани, у тому числі з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовилась мати спадкодавця - [PERSON] (зареєстровані в реєстрі за №1-241 та за №1-242). Інформацію про вищевказані житлові будинки № 90 та № 92 було внесено 12.12.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №17935153 від 12.12.2014 р. 10:34:29 та індексний №17936230 від 12.12.2014 10:49:17. Проте Державним нотаріусом [PERSON] 11.12.2014 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у відповідності до ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства; в) співвласників жилого будинку. У відповідності до вимог ст. 81 ЗК України (в ред. від 25.10.2001 р.) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 86 ЗК України (в ред. від 25.10.2001 р.) земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю. Статтею 87 ЗК України встановлено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Однак, в державному акті на право приватної власності на землю зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки, загальною площею 0,6004 га, на праві спільною сумісної власності. Під час проведення державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, було дотримано вимоги ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та здійснено реєстрацію на підставі державного акту на право власності. Оскільки в державному акті було зазначено вид спільної власності - спільна сумісна власність, державним реєстратором було внесено відповідну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно п. 1.2. ч. 1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. за №1429/20167, у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав, заінтересованою особою є особа, відомості про яку містяться у відповідному записі Державного реєстру прав. Отже, у зв'язку зі смертю власника земельних ділянок [PERSON], внесення змін до запису Державного реєстру прав, щодо даної особи, можливо лише на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Після прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] Юлією-Ігорівною, була чинною Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 за № 43. Згідно з п. 4.1. Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженою Наказом Держкомітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 р., виправлення орфографічних помилок або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Відповідно до п. 5 Інструкції передбачено видачу дубліката державного акта при втраті або псуванні оригіналу, але в той же час не передбачено можливості змін Державного акту шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. Отже, виходячи із порядку видачі Державного акту та їх реєстрації, для того, щоб внести зміни у Державний акт слід його визнати недійсним (анулювати), а потім виготовити новий Державний акт. Згідно з п. 9 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про Державний земельний кадастр» № 3613-УІ від 07.07.2011 з 1 січня 2013 року державні акти на земельні ділянки не видаються. Права на земельні ділянки та інше нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 1 січня 2013 р., визнаються дійсними навіть у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнає всі права на земельні ділянки, які були зареєстровані до 1 січня 2013. Це означає, що видані до 1 січня 2013 р. державні акти на право власності на земельні ділянки зберігають свою чинність і після 1 січня 2013 р. до тих пір, доки існуватиме відповідна земельна ділянка як об'єкт цивільних прав. Відповідно до п. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи зміст ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який посвідчує його право власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved