Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (Банк) та ТОВ «Ерідан» (позичальник) укладено кредитний договір №11133441000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 81800 швейцарських франків на строк з 28 березня 2007 року по 28 березня 2018 року зі сплатою 8,99% річних плати за користування кредитними коштами. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором №11133441000 від 28 березня 2007 року. Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, станом на 27 грудня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 1095213 грн. 62 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 669040 грн. 94 коп. та сума заборгованості за відсотками - 426172 грн. 68 коп. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28 березня 2007 року між банком та [PERSON], [PERSON] (іпотекодавці) укладено договір іпотеки № 50754, за умовами якого іпотекодавці передали Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,50 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, яка належить іпотекодавцям на праві власності. У зв'язку з невиконанням позичальником умов основного зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків у банку виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного позивач просить для погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1095213 грн. 62 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав суду пояснення, детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, в поясненнях зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] (який являється директором ТОВ «Ерідан») в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, надіслав заперечення проти позову, в яких не заперечував укладення кредитного та іпотечного договорів, разом з тим вказав, що оскільки погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів, а ТОВ «Ерідан» перестало сплачувати щомісячні платежі з серпня 2008 року, позивачем пропущено строк позовної давності. Просив відмовити у задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень на позовні заяву та пояснень суду не надіслала, причини неявки не повідомила. Представник третьої особи проти позову заперечував, вказавши, що ТОВ «Ерідан» дійсно отримувало кредит відповідно до спірного кредитного договору, проте розмір заборгованості, заявлений позивачем, не відповідає дійсному розміру заборгованості, зокрема сума заборгованості за несплаченими відсотками Банком завищена, оскільки розрахована по ставці вищій, ніж встановлена кредитними договором. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 28 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Ерідан» (позичальник) укладено кредитний договір №11133441000, відповідно до якого, позичальнику надано кредит в розмірі 81800 швейцарських франків зі сплатою 8,99% річних на строк до 28 березня 2018 року. Згідно п.1.3.2 кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений строк, процентна ставка встановлюється на рівні 11,96% річних, вказаний розмір застосовується до всієї простроченої суми основного боргу. Згідно п. 1.3.3 договору сторони домовилися, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених підпунктом а та/або б п. 9.2 договору. Відповідно до п. 1.3.4 та п. 1.3.5 договору нарахування процентів за договором здійснюється щомісячно. Позичальник зобов'язується сплачувати проценти за договором протягом перших десяти робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Відповідно до п.1.4 кредитного договору цільовим призначенням кредитних коштів є поповнення обігових коштів. Додатком №1 до кредитного договору визначено графік щомісячного погашення позичальником кредиту. Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 28 березня 2008 року. Умовами кредитного договору, зокрема пунктами 5.5, 5.10,7.3 передбачено право Банку змінити терміни повернення кредиту в меншу сторону у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або сплати нарахованих відсотків. При цьому, згідно положень розділу 11 кредитного договору, за наявності порушення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит обов'язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги Банку. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно положень якого продавець продав (відступив), а покупець придбав права вимоги за кредитами та відповідними договорами забезпечення. Права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі прав вимоги. Згідно витягу з додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (Перелік прав вимоги за кредитами) до позивача від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11133441000 від 28 березня 2007 року та договором забезпечення кредитного договору. 29 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» підписано акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. Зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків у встановлений строк позичальник не виконав, у зв'язку з чим станом на 27 грудня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 1095213 грн. 62 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 669040 грн. 94 коп. та сума заборгованості за відсотками - 426172 грн. 68 коп. Розмір вказаної заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунками та виписками Банку про рух коштів по рахунку позичальника. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, відповідачами чи третьою особою суду не надано. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] (іпотекодавці) укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки № 50754, за умовами якого іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,50 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, яка належить їм на праві власності. Вартість предмету іпотеки сторони встановили в розмірі 445000 грн. Відповідно до п.2.1.1 договору іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцями зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель (банк) має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, у відповідності до умов кредитного договору, договору іпотеки та договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами надсилались досудові вимоги відповідачам № 31.4-08/52/14 та № 31.4-08/53/14 від 09 січня 2014 року та претензія третій особі №31.4-08/51/14 від 09 січня 2014 року, в яких відповідачів та третю особу повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь позивача, а також вказано на наявність заборгованості та необхідність погашення вказаної заборгованості. Проте заборгованість погашено не було. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором позичальником не виконані належним чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 445000 грн. відповідно до договору іпотеки. При цьому суд зазначає, що дія Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширюється, оскільки в даному випадку квартира передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань не за споживчим кредитом. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про пропуск позивачем позовної давності, оскільки, на думку суду, прострочення позичальником сплати або несплата чергового щомісячного платежу за кредитним договором є підставою для нарахування кредитною установою відповідних штрафних санкцій, передбачених договором, та надає право вимоги дострокового погашення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався своїм правом вимоги дострокового погашення кредиту. Таким чином, враховуючи, що кредитним договором визначено остаточний термін погашення кредиту 28 березня 2018 року (п. 1.2.2, 1.3.5 договору), саме з цієї дати починається перебіг позовної давності, тобто позивачем строк позовної давності не пропущено, відповідно у суду відсутні підстави для відмови у позові у зв'язку зі спливом позовної давності. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3654 грн. по 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved