Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог вказує, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач - її син [PERSON] , який фактично, з жовтня 2016 року по даний час останній в даному житловому будинку не проживає. Вважає, що відповідач порушує її права, як власника будинковолодіння та створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, оскільки у неї виникла необхідність у оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, а реєстрація [PERSON] порушує її права. Відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин з жовтня 2016 року, тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих №70 від 31.01.2019 року, виданої Топільненською сільською радою Рожищенського району та копії будинкової книги до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6-9). Відповідно до вимог ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року №2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). Із матеріалів справи, зокрема, з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного комісією Топільненської сільської ради встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2016 року не проживає (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що останній понад шість місяців без поважних причин відсутній за місцем реєстрації, між сторонами не було укладеного угоди про користування спірним житловим приміщенням, і відповідно його реєстрація в будинку позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому суд вважає, що відповідач втратив право користування даним жилим приміщенням. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в цьому будинку понад шість місяців без поважних причин. Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved