Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб 07 лютого 2015 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що наразі вона звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, оскільки сімейне життя з відповідачем не склалось. Вона з дитиною винаймає житло і проживає окремо від відповідача. Також зазначає, що здебільшого син перебуває на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно і тільки тоді, коли вважає за потрібне. Такий підхід відповідача не дозволяє їй в повній мірі задовольняти всі звичні потреби сина. Зокрема, дитина потребує належного харчування, одягу, оздоровлення, всебічного розвитку, дозвілля, забезпечення дошкільної освіти, адже син відвідує дошкільний навчальний заклад №27 «Незабутка» Луцької міської ради. Вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню у частці від його заробітку (доходу), оскільки відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду головного бухгалтера Військової частини № [NUMBER] . З огляду на наведене позивач просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 19 серпня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 29 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 16 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов визнає в повному обсязі. У вказаній заяві відповідач також повідомляє, що він з 01 серпня 2020 року сплачує аліменти на утримання сина в добровільному порядку в розмірі 25 % від суми грошового забезпечення. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 31 (а.с. 7). Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до\~статті 150 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~сторони не досягли домовленості щодо утримання сина, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Досліджуючи матеріальне становище відповідача, суд встановив, що [PERSON] працює головним бухгалтером Військової частини [NUMBER] , його сукупний дохід з січня 2020 року по червень 2020 року становить 108419,53 грн. На підставі наведеного, враховуючи позицію відповідача, який позов визнав в повному обсязі, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved