Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, часткове скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та визнання права приватної власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсь\-кими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Будинок на\-лежав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівінською Л.М. 25 березня 1955 року за реєстровим № 563 та зареєстрованого в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27 квітня 1988року в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 215. 10 січня 2014 року [PERSON] залишила заповіт на ім`я свого сина -відповідача по справі [PERSON] . Відповідач прийняв спадщину і отримав 20 травня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, посвідчений державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєст\-рованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 26226058. Але у спадкодавця [PERSON] був ще один син - батько позивача [PERSON] . Після смерті матері він мав право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України, оскільки був непрацездатним на час відкриття спадщини. Спадщину після смерті своєї матері він прийняв відповідно до ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто [PERSON] успадкував ј частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , так як у випадку спадкування за законом отримав би Ѕ частину спадщини. Але спадкових прав батько не оформив і помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на ј частку вищезазначеного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Спадщину після смерті батька позивач прийняв згідно із ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та був зареєстрований разом з ним. Позивач звернувся до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив у його видачі, оскільки не надано документів, підтверджуючих право власності батька позивача на спадкове майно. Просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за запо\-вітом від 20 травня 2018 року, видане державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за номером 2-2156, на ј частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно державним нота\-ріусом Мельниковим Олександром Жановичем Другої синельниківської дер\-жавної нотаріальної контори Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 26226058, за яким право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на ј частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву не надав. Від відповідача - державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Проти позову заперечує. Представник відповідача - Відділу державної реєстрації Синельниківської районної державної адміністрації Семенюк Я.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися як відповідач [PERSON] так і другий син померлої- [PERSON] . Згідно із заповітом від 10.01.2014, посвідченого секретарем виконавчого комітету Роздорської селищної ради Синельниківського району Кеня Л.В.. [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] , [INFO] . 23.05.2018 на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з розпорядженням Роздорського селищного голови №13-а від 12.02.2016 вулицю Куйбишева в смт . Роздори було перейменовано на вулицю Дружби. Згідно із довідкою, виданою виконкомом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 06.05.2014 за №294, на час смерті [PERSON] разом з нею в будинку [ADDRESS] були зареєстровані її син [PERSON] , 1949 року народження, та онук [PERSON] , 1986 року нраодження. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.04.1950 Огарською сільрадою Щекинського району Тульської області. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] пітверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.02.1986 Бабушкінським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська . Згідно із матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] єдиним спадкоємцем після його смерті, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є позивач [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою Синельниківським відділом обслуговування громадян Дніпровського приміського об`єдна\-ного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області 04.10.2017 за №1868/03/11, [PERSON] , [INFO], перебував на обліку та отримував пенсію за віком з 19.07.2010 року по 31.03.2015 року. Відповідно до ст. 1216. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1241 ЦК України передбачено право на обов`язкову частку у спадщині, яка належить неповнолітнім, повнолітнім непрацездатним дітям спадкодавця, непрацездатній вдові (вдівцю) та непрацездатним батькам незалежно від змісту заповіту, та складає половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, крім перевірки факту смерті спадкодавця, перевіряє наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Крім того, перевіряє також коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. До кола таких осіб входять лише особи, визначені у ч.1 ст. 1241 ЦК України, а саме малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), непрацездатна вдова (вдівець), непрацездатні батьки (усиновителі). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. При оформленні спадкових прав нотаріус визначає частки спадкоємців у спадщині за правилами спадкування за законом. Для цього визначається коло спадкоємців за законом, обсяг спадкового майна та частка кожного зі спадкоємців у спадщині. Як роз`яснюється в п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначені розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, до яких слід також віднести спадкоємців, що відмовились від прийняття спадщини; не прийняли спадщину; усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення .Тобто при обчисленні розміру обов`язкової частки слід урахувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. Визначення розміру обов`язкової частки у спадщині здійснюється шляхом визначення половини від поділу усієї спадщини (яка береться за одиницю) на попередньо визначену кількість спадкоємців. Відповідно до п. 27 Постанови свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, aлe й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв 'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки син померлої [PERSON] - [PERSON] на час смерті матері був пенсіонером, то він мав право на обов`язкову частку у спадщині, яка становить ј частину. При цьому, державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори безпідставно, в порушення Закону України «Про нотаріат», було видано відповідачеві [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно. Таким чином, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я [PERSON] , порушує право позивача [PERSON] як сина іншого спадкоємця на отримання спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який мав право на обов`язкову частку у спадщині, але своїх спадкових прав не оформив. Враховуючи викладене, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю встановлені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved