Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 08.12.2020 року представник Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 2. Позов обгрунтований тим, що Релігійна організація «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] проживав та зареєстрований у вказаному житловому будинку з 1997 року, оскільки виконував обов`язки настоятеля храму. Разом з відповідачем проживали члени його сім`ї: - [PERSON] та дочка [PERSON] , яка в 2018 році знялась з реєстрації і переїхала в інше місце проживання. З квітня 2019 року відповідачі самостійно виїхали із найманого житлового будинку та передали ключі релігійній громаді, оскільки відповідач [PERSON] був звільнений з посади настоятеля, керівника та бухгалтера релігійної організації с. Кордишів Указом № 1 від 20.03.2019 р. У спірне житло, за згоди власника релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України, заселилась сім`я священника Православної церкви України - [PERSON] . До відповідачів надсилався лист - прохання про те, щоб вони добровільно провели зняття із реєстрації у житловому будинку по [ADDRESS] . Проте, даний лист залишився без відповіді та задоволення. Вважають, що позивач, як власник нерухомого майна не може вільно розпоряджатися та користуватися своїм приватним майном через реєстрацію у даному житловому приміщенні сторонніх людей, які не мають жодного відношення до Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України, котрі незважаючи на тривалу відсутність за зареєстрованим місцем проживання, не виявляють жодного інтересу до спірного житла та не проявляють жодних ініціатив щодо повернення в нього. Представник позивача у позові зазначає, що житлове приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS] , не може вважатися житлом та зоною комфорту відповідачів, оскільки останні в добровільному порядку виселились із нього та поселились за іншою адресою. Просить позов задоволити. Визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованого за адресою: [ADDRESS] . Стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. 3. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечила позовні вимоги позивача, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, мотивуючи тим, що Указом Архієпископа УПЦ Тернопільського і Кременецького Сергія від 01.12.1996 року № 396, її чоловік [PERSON] був призначений на посаду настоятеля у двох церквах: Свято-Покровській церкві села Кордишів та Свято-Михайлівській церкві парафії села Мирове Шумського благочиння з правом служіння у цих церквах. В 1997 році її чоловіку з родиною для проживання було надано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований за кошти релігійної громади біля храму в селі Кордишів Шумського району Тернопільської області. В даному житловому будинку відповідачі проживали близько двадцяти трьох років, тут народились і виросли їх діти. З 20 квітня 2019 pоку родину відповідачів фактично вигнали із спірного будинковолодіння та відібрали ключі від нього, а тому вони змушені були шукати інше житлове приміщення для проживання. На неодноразові спроби повернутися проживати в будинок позивачем чиняться перешкоди. Зважаючи на те, що відсутні законні підстави вважати її та чоловіка [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, просить у задоволенні позову представника позивача відмовити. 4. 11.02.2021 року [PERSON] (далі відповідач-позивач) звернувся до суду із зустрічним позовом до Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України (далі\~позивач-відповідач) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. 5. Позов обгрунтований тим, що 24.09.1991 року зареєстровано Релігійну громаду «Парафія Покрови Божої Матері» села Кордишів Шумського району Тернопільської єпархії Української православної церкви». Указом Архієпископа УПЦ Тернопільського і Кременецького Сергія від 01.12.1996 року № 396, [PERSON] був призначений на посаду настоятеля у Свято-Покровській церкві села Кордишів та Свято-Михайлівській церкві парафії села Мирове Шумського благочиння, з правом служіння у цих церквах. В 1997 році йому з родиною для проживання було надано житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та був побудований за кошти релігійної громади біля храму в селі Кордишів Шумського району Тернопільської області. 20.04.2019 року його з родиною фактично вигнали з спірного житлового будинку та відібрали від нього ключі. Примусове виселення із службового приміщення позивач мотивував тим, що з ним припинено трудові відносини та обрано іншу особу, яка буде проводити богослужіння та цій особі необхідний будинок для проживання. На його неодноразові спроби повернутися проживати в будинок позивачем чиняться перешкоди. Зазначає,\~що рішенням\~Шумського районного\~суду Тернопільської\~області від\~11.02.2020\~року в\~задоволенні позову Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського районну Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено повністю. Вказаним рішенням було встановлено, що спірне будинковолодіння використовувалось як службове приміщення, без оформлення відповідних документів. Вказує, що згідно зі статтею 125 ЖК, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області залишено без змін. Вважає, що його примусове виселення є неправомірним, як неправомірними є подальші перешкоди позивача повернутися до спірного житла. Просить зустрічний позов задоволити, усунити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення його у будинковолодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] . 6. 10.03.2021 року представником позивача-відповідача Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній зазначає, що з довідки КП «Шумське БТІ» від 18.03.2019 року вбачається, що спірне будинковолодіння було власністю церковної громади УПЦ с. Кордишів, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, виданого на підставі розпорядження Шумської РДА №435 від 28.11.2001 року, а отже передане [PERSON] в тимчасове користування без переходу права власності на нього (особистий сервітут) та без надання приміщенню статусу «службового житлового приміщення». Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 затверджено Перелік працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, однак у вказаному переліку відсутня посада настоятеля (священника). Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2019 року житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за Релігійною організацією «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України. У березні 2019 року [PERSON] та члени його сім`ї в добровільному порядку залишили спірне житло, однак до моменту подачі позову не здійснили дій із зняття з реєстрації. Вважає, що з припиненням здійснення богослужінь та звільнення відповідача-позивача з посади настоятеля, припинилось і право проживання [PERSON] та членів його сім`ї у спірному житловому приміщенні. Окрім того, [PERSON] , жодним чином не підтвердженні обставини, що позивачем вчинялися дії із здійснення перешкод у користуванні приміщенням, як і відсутні правові підстави для вселення у спірне житлове приміщення. Просить у задоволенні зустрічного позову відповідача-позивача [PERSON] відмовити за недоведеністю фактичних обставин справи належними доказами. У судовому\~засіданні представник\~позивача Релігійної\~організації «Парафія\~Покрови Пресвятої\~Богородиці» села\~Кордишів Шумського\~району Тернопільської\~області Тернопільської\~єпархії Православної\~церкви України,\~адвокат Братівник\~І.В. первісний позов підтримав повністю та просив його задоволити із підстав зазначених у ньому. У задоволенні зустрічного позову відповідача-позивача [PERSON] просив відмовити за недоведеністю фактичних обставин справи належними доказами. Також зазначив, що вказане житло не являється "службовим житлом", що також встановлено постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.06.2020 року. Відповідач-позивач\~ [PERSON] \~у судовому\~засіданні заперечив\~щодо задоволення\~первісного позову,\~посилаючись на\~те,\~що під\~приводом психологічного\~тиску,\~він з\~родиною виїхав\~із спірного\~будинку,\~залишивши ключі\~від нього. На неодноразові спроби повернутися проживати в будинок позивачем чиняться перешкоди. Просить поданий зустрічний позов задоволити, у задоволенні первісного позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову із мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву від 11.02.2011 року. Також пояснила, що на даний час її сім`я проживає у матері, в спірному будинку знаходилось майно, яке зі згоди [PERSON] забрав її чоловік [PERSON] (надали ключі). Вважає, що вона та її чоловік не втратили право на будинковолодіння, оскільки протягом тривалого часу проживали у ньому, здійснювали ремонт будинку та підсобних приміщень. Зазначила, що жодних дій по вселенню у спірне будинковолодіння після рішення Тернопільського апеляційного суду від 02.06.2020 року не здійснювали, оскільки вважали, що позивач-відповідач у добровільному порядку запропонує вселитись у будинок. Просить поданий відповідачем-позивачем [PERSON] зустрічний позов задоволити, у задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача-позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] адвокат Бартків-Краєвська І.Б. в судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову. Зазначила, що оскільки відсутня одна з двох підстав, передбачених ст. 71 ЖК, а саме відсутність протягом 6 місяців з поважних причин, то у задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Окрім того вказала, що спірне будинковолодіння використовувалось як службове житло, без оформлення відповідних договорів, а тому зустрічний позов підлягає до задоволення. ІІ. Процесуальні дії у справі. 7.\~Ухвалою Шумського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 08\~грудня 2020\~року позовну\~заяву представника\~позивача Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 8. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 02 лютого 2021 року, у зв`язку із заявами відповідачів підготовчий розгляд справи відкладено на 18 лютого 2021 року, у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача підготовчий розгляд справи відкладено на 09 березня 2021 року. 9.\~Ухвалою суду\~від 09\~березня 2021\~року об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України про усунення\~перешкод у\~користуванні житловим\~приміщенням та\~вселення до\~житлового приміщення із первісним позовом Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського районну Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, призначено справу до судового розгляду на 17 березня 2021 року, у зв`язку із клопотанням представника позивача-відповідача [PERSON] судовий розгляд справи відкладено на 05 квітня 2021 року, у зв`язку із заявою відповідача-позивача [PERSON] судовий розгляд справи відкладено на 20 квітня 2021 року, у зв`язку із знеструмленням електромережі суду судовий розгляд справи відкладено на 05 травня 2020 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку: 10. Указом Архієпископа УПЦ Тернопільського і Кременецького Сергія від 01.12.1996 року №396, [PERSON] був призначений на посаду настоятеля у церквах: Свято-Покровській церкві села Кордишів та Свято-Михайлівській церкві парафії села Мирове Шумського благочиння. 11. В судовому засіданні встановлено, що в 1997 році відповідачу-позивачу [PERSON] та його родині для проживання було надано житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 12.\~Загальними (парафіяльними)\~зборами віруючих\~релігійної громади\~(парафії)\~ПЦУ «Парафія\~Покрови Пресвятої\~Богородиці» с.\~Кордишів Шумського\~району від\~31\~березня 2019\~року прийнято\~рішення про\~обрання голови\~та секретаря\~загальних (парафіяльних)\~зборів, зміни\~назви релігійної\~громади на\~«Парафія Покрови\~Пресвятої Богородиці»\~с.\~Кордишів Шумського\~району Тернопільської\~єпархії ПЦУ,\~прийняття Статуту\~релігійної громади\~«Парафії Покрови\~Пресвятої Богородиці»\~с.\~Кордишів Шумського\~району Тернопільської\~області, обрання її керівних органів та визначено осіб уповноважених представляти релігійну громаду для реєстрації в органах державної влади, про що вказує протокол №2 від 31.03.2019 року. 13. Розпорядженням голови Тернопільської обласної\~державної адміністрації\~№205-од від 16.04.2019 року, за результатами розгляду документів, які були подані релігійною громадою, у зв`язку з переходом релігійної громади УПЦ під юрисдикцію ПЦУ зареєстровано Статут релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України». 14. Релігійна організація «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 178669842; дата та час формування 27.08.2019 року. 15. Указом Архієпископа Тернопільського і Кременецького Нестора від 20 березня 2019 року №47 протоієрей [PERSON] приймається в клір Тернопільської єпархії та призначається на посаду настоятеля храму Покрови Божої Матері с. Кордишів та храму Святого Архистратига Михайла с. Мирове Шумського району. 16. Згідно фотокопії будинкової книги для прописки громадян в будинковолодінні, за адресою [ADDRESS] зареєстровані такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 17. Із актів обстеження проживання сім`ї [PERSON] від 29 травня 2019 року, 28 серпня 2019 року, 27 листопада 2019 року, 27 лютого 2020 року вбачається, що в приватній власності (житловий будинок в [ADDRESS] ) релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» с. Кордишів зареєстрована сім`я [PERSON] 1971 р.н., його дружина [PERSON] 1974 р.н., дочка [PERSON] 2001 р.н., але не проживає в даному будинку з квітня 2019 року. На даний час у даному будинку проживає сім`я священника [PERSON] 1984 р.н., а саме: його дружина [PERSON] 1980 р.н., син [PERSON] 2005 р.н., син [PERSON] 2006 р.н., дочка [PERSON] 2013 р.н. 18. Згідно акту обстеження проживання сім`ї [PERSON] від 29 жовтня 2020 року вбачається, що в приватній власності (житловий будинок в [ADDRESS] ) релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» с. Кордишів зареєстрована сім`я [PERSON] 1971 р.н, його дружина [PERSON] 1974 р.н., дочка [PERSON] 2001 р.н. Дана сім`я з 2019 року за вказаною адресою не проживає, щодо заселення в даний будинок не зверталась. На даний час у даному будинку проживає сім`я священника [PERSON] 1984 р.н., а саме: його дружина [PERSON] 1980 р.н., син [PERSON] 2005 р.н., син [PERSON] 2006 р.н., дочка [PERSON] 2013 р.н. 19. Рішенням\~Шумського районного\~суду Тернопільської\~області від\~11.02.2020\~року в\~задоволенні позову Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено повністю. Окрім того, даним рішенням суду встановлено, що дочка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] знята з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 20. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області залишено без змін. ІV. Оцінка Суду. 21. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 22. Пунктом 6 ч.1 ст.3\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 23. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 24. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. 25. Згідно з статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. 26. У позовній заяві представник позивача-відповідача зазначає, що відповідачі з березня 2019 року полишили спірне будинковолодіння, що підтверджується актами обстеження від 29.05.2019 року, 28.08.2019 року, 27.11.2019 року, 27.02.2020 року, 29.10.2020 року та з того часу щодо заселення в спірне будинковолодіння не зверталися. 27. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 11.02.2020 року встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] з березня 2019 року по 18 жовтня 2019 року не проживали у житловому будинку в [ADDRESS] . Показами свідків було з`ясовано, що останні не мали наміру залишати житловий будинок, в якому проживали та були зареєстровані з 1997 року, оскільки іншого житла в них не було, а спірний будинок вони покинули під психологічним тиском. Крім того, відповідач [PERSON] оплачував послуги щодо утримання будинковолодіння, чим підтвердив, що не втратив інтерес до спірного житла. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження непроживання без поважних причин відповідачів у житловому будинку більше шести місяців, а тому в задоволені позову було відмовлено. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області залишено без змін. В матеріалах цивільної справи що розглядається, міститься акт обстеження від 29 жовтня 2020 року, (яким охоплено новий період), згідно якого вбачається, що в приватній власності (житловий будинок в [ADDRESS] ) релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» с. Кордишів зареєстрована сім`я [PERSON] 1971 р.н, його дружина [PERSON] 1974 р.н., дочка [PERSON] 2001 р.н. Дана сім`я з 2019 року за вказаною адресою не проживає, щодо заселення в даний будинок не зверталась. 28. За положеннями статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 29. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 30. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 31. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. 32. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. 33. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява № 43768/07)). 34. Крім того, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам. 35. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. 36. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. 37. Релігійні організації згідно частин 1, 3 \~ст.18\~Закону України\~«Про свободу\~совісті та\~релігійні організації» володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об`єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. 38. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. 39. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 40. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). 41. Релігійна організація «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , і саме\~вказаній релігійній\~громаді належать\~права володіння,\~користування та\~розпорядження ним. 42. В 1997 році вказаний житловий будинок для проживання був наданий [PERSON] та його родині, як настоятелю релігійної громади. У зв`язку з цим [PERSON] із сім`єю вселився в будинок, та зареєструвались у ньому. При цьому, діючим законодавством не врегульовано питання щодо надання житла настоятелям тієї чи іншої релігійних громад на час виконання ними обов`язків настоятеля, а відтак будь-які договори найму чи користування, рішення, ордера чи інші документи, про надання [PERSON] вказаного житлового будинку для проживання та вселення в будинок відсутні. Разом з тим, жодна сторона не заперечувала тієї обставини, що житловий будинок за адресою\~ [ADDRESS] надавався [PERSON] у зв`язку\~із виконанням\~ним обов`язків\~настоятеля релігійної\~громади. 43. Доводи представника відповідача-позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , адвоката Бартків-Краєвської І.Б., про те, що відсутня одна з умов передбачених ст. 71 ЖК, а саме, відсутність добровільності у залишенні будинку, судом до уваги при вирішенні даного спору не береться та враховуються положення статті 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 суд звернув увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30 червня 1983 року і він не відображає усіх реалій сьогодення. В свою чергу Цивільний кодекс є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України. Законодавець при прийнятті ЦК України не визначив особливостей застосування норм ЦК України до житлових правовідносин в цілому, разом з тим, відносини, які регулюються ЖК УРСР, у своїй більшості є цивільно-правовими та мають регулюватися саме нормами\~ ЦК України. 44. Відповідно до\~статті 4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено перелік речових прав, похідних від права власності: - право користування (сервітут); - інші речові права відповідно до закону. 45. Частиною першою\~статті 401\~ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. 46. Згідно ч.\~1\~ст.\~402\~ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). В ході судового розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] разом із сім`єю розпочав проживання у житловому будинку за адресою:\~ [ADDRESS] у\~1997\~році,\~таким чином\~відповідачі мали\~право на\~користування чужим\~житлом на\~праві особистого\~строкового сервітуту,\~який виник\~на підставі\~усного договору\~з парафією,\~обумовленого метою\~його функціонування\~та призначення\~ [PERSON] настоятелем релігійної\~громади. У 2019 році відповідачі виїхали із найманого житлового будинку та передали ключі релігійній громаді, оскільки відповідач-позивач [PERSON] був звільнений з посади настоятеля, керівника та бухгалтера релігійної організації «Парафія Покрови Божої Матері Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України» Указом № 1 від 20.03.2019 р., та поселились за іншою адресою. У спірне житло, за згоди власника релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України, заселилась сім`я священника Православної церкви України - [PERSON] . 47. За положеннями ст.\~406\~ЦК України сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. 48. Відповідно до статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. 49. Відповідно до положень статті 16\~ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). З моменту винесення постанови Тернопільським апеляційним судом 02.06.2020 року, відповідачпозивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не вчинили жодних дій щодо вселення у спірний будинок. Отже,\~будь-яких\~належних,\~допустимих і\~беззаперечних доказів\~на підтвердження\~того,\~що позивачем\~чиняться перешкоди\~у користуванні\~будинком та\~проживанні в\~ньому,\~поважності причин\~відсутності відповідачів\~у період\~з 02\~червня 2020\~року по\~грудень 2020\~рік,\~наявність між\~ними і\~власником житла\~домовленості про\~збереження права\~користування житлом\~або передбачених\~законом підстав,\~що унеможливлюють\~визнання їх\~такими,\~що втратили\~право користування\~житлом, участі відповідачів\~в утриманні\~спірного майна,\~в матеріалах\~справи немає\~та в\~ході судового\~розгляду справи\~таких фактів\~встановлено не\~було. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи принцип пропорційності та з метою захисту прав релігійної громади, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення первісного позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться\~за адресою [ADDRESS] . 50. Щодо поданого зустрічного позову суд зазначає наступне: Відповідач- позивач [PERSON] у позові посилається на те, що спірне житлове приміщення використовувалось як службове житло, без оформлення відповідних договорів. Вважає, що його примусове виселення є неправомірним, як неправомірними є і подальші перешкоди позивача повернутися до спірного житла. 51. Відповідно до ст.2\~ЖК УРСР\~завданнями житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадянна на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законностів галузі житлових відносин. 52. Житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республікта видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР (ст.3 ЖК УРСР). 53. Згідно частин 1, 2 ст.4\~ЖК УРСР\~жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду також включаються жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду (ч.3 ст.4 ЖК УРСР). 54. Нормативно-правовими актами, які визначають правовий статус службового житла, є: Житловий кодексу УРСР; Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37. 55. Службове житлове приміщення - це таке житлове приміщення, що перебуває у державній, комунальній, а в окремих випадках і в приватній власності (але крім житлових приміщень, що перебувають у приватній власності фізичних осіб), яке у зв`язку з характером трудових відносин призначене для більш близького проживання працівників. Для того, щоб житлове приміщення набуло статусу службового, відповідний орган місцевого самоврядування на підставі клопотання адміністрації органу, закладу, установи, підприємства повинен прийняти рішення про включення житла до числа службових. У зв`язку з таким рішенням службове житлове приміщення закріплюється як службове за відповідним органом, закладом, установою, підприємством. 56. Положеннями ст.118 ЖК УРСР визначено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. [INFO] . Відповідно до статті 119\~Житлового кодексу УРСР службові житлові приміщення можуть бути надані лише категоріям осіб, що визначені у відповідному Переліку, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37. У визначеному Переліку категорій працівників відсутня посада - настоятель (священник). Суду не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.\~77-78\~ЦПК України про включення спірного житла рішенням районної ради відповідно до ст.118\~ЖК УРСР до числа службових, а отже посилання відповідача-позивача [PERSON] на те, що його було виселено із службового приміщення є помилковим. Крім того, в постанові Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року вказано, «що суд першої інстанції дійшов передчасно висновку, що спірне будинковолодіння використовувалось, як службове житло». У справі, що розглядається інтереси позивача-відповідача, як власника житла, перевищують інтереси відповідача-позивача [PERSON] , який вселився на умовах сервітуту, правові підстави якого припинилися. Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем-позивачем не доведено поважності причин не проживання за місцем реєстрації з 02 червня 2020 року та існування перешкод для цього. Оскільки відповідач-позивач [PERSON] та [PERSON] користувались спірним будинковолодінням під час дії сервітуту, а обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинилися, суд приходить до переконання, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України до задоволення не підлягають. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 58. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому в силу вимог ст.\~141\~ЦПК України з [PERSON] ,\~ [PERSON] в користь Релігійної організації «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» села Кордишів Шумського районну Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної церкви України необхідно стягнути 2102\~грн.\~00\~коп. судового збору. З цих підстав, На підставі наведеного,

Outcome: approved