Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

КЖЕП № 2 м.Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS], та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що з квітня 2013 року відповідачка разом із дітьми не проживають у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин, кімнатою не користуються, особисті речі не зберігають, у зв'язку із чим втратили право користування житлом. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони та представник третьої особи до суду не з'явились. Представник КЖЕП № 2 звернулась із клопотанням про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги нею підтримані у повному обсязі. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справу розглянуто в заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Службою у справах дітей вирішення спору залишено на розсуд суду. Встановивши обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] прийнятий у комунальну власність Комсомольської міської ради і знаходиться на балансі позивача у справі - КЖЕП № 2 (а.с.8,10). Розпорядженням Комсомольської міської ради за № 618-р від 01.07.2003 р. було прийнято рішення про надання відповідачу [PERSON] на сім'ю з 2 осіб (відповідач та її син [PERSON].) житлової площі у гуртожитку. На підставі ордеру № 153 серії Г від 25.07.2003 року відповідачу у користування була надана кімната [ADDRESS] і 20.08.2003 року [PERSON] разом із сином зареєструвались за вказаною адресою, пізніше (11.08.2005 року) за даною адресою була зареєстрована неповнолітня донька відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання (а.с.3). Як встановлено судом відповідач [PERSON] разом із дітьми з квітня 2013 року у зазначеному житловому приміщенні не проживає, про що надані відповідні акти датовані 02.10.2014 року, 29.04.2015 року, 15.07.2015 року. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] разом із дітьми з квітня 2013 року, тобто більш як три роки поспіль, у гуртожитку не проживає, особистих речей у кімнаті не зберігає, судові виклики повертаються без вручення відповідачеві з відміткою про не проживання особи за вказаною адресою, що дає суду підстави дійти висновку про відсутність у відповідача поважної причини для не проживання у гуртожитку, так само як і такого наміру у цілому. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до норми ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved