Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 27 589 грн. 14 коп., яка утворилась за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що Концерн «МТМ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачам, які є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконали, внаслідок чого, за останніми утворилась заборгованість в сумі 27 589,14 грн. за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2019 року по цивільній справі №333/4207/19 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 27 589,14 грн. за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року. 22.01.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2019 року по цивільній справі №333/4207/19. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2021 року по цивільній справі №333/4207/19 заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2019 року скасовано, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. 28.07.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до Концерну «МТМ», третя особа: [PERSON] про зобов`язання надати проект договору надання послуг з постачання теплової енергії, яку ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2021 року повернуто [PERSON] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду, задоволено клопотання [PERSON] про витребування з Концерну «МТМ» доказів. Також, ухвалою суду від 08.09.2021 року судом відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення без розгляду позову Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 24.09.2021 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2021 року від позивача Концерну «МТМ» надійшли письмові пояснення та витребувані документи, які судом долучено до матеріалів справи. 11.10.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, в якій останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» та закрити провадження по справі №333/4207/19. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що він та [PERSON] є неналежними відповідачами по справі №333/4207/19. В судовому засіданні представник позивача Рекотова О.П. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Концерну «МТМ», підтримав свою заяву від 11.10.2021 року про закриття провадження у справі. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом існуючого боргу, а інших доказів матеріали цієї справи не містять та Концерном «МТМ» не надано. Також пояснив, що позивачем не надано схеми постачання послуг до квартири за адресою: [ADDRESS] , документів, що підтверджують введення в експлуатацію системи централізованого опалення та постачання гарячої води, з урахування метрології, актів надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в житлове приміщення, а не лише в ОСББ «Сонячний будинок 2015». Послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартирі за адресою: [ADDRESS] він не отримував, оскільки проживає за межами м. Запоріжжя. За вказаною адресою проживає лише відповідач [PERSON] . Претензій та заяв по отриманню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартирі за адресою: [ADDRESS] до Концерну «МТМ» він не надсилав, оскільки, у зв`язку з відмовою позивача, договір між ним та Концерном «МТМ» на надання зазначених вище послуг відсутній. Крім того, пояснив, що заборгованість за послуги з постачання гарячої води, нараховувалась по нормативу на одну особу, договору між позивачем та [PERSON] або [PERSON] про надання таких послуг також відсутній. З огляду на викладене, просив суд відмовити у задоволенні позову Концерну «МТМ», у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, що підтверджують заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 27 589,14 грн. за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року та за кожен місяць окремо. Просив суд закрити провадження у справі, оскільки [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами у цій справі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивач, [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог Концерну «МТМ», з огляду на таке. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Судом встановлено, що, відповідно до п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» від 11.12.2019 року №1182, п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року №830, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1). З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 4). У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (ч. 5). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. З матеріалів справи слідує, що 30.06.2016 року Концерном «МТМ» складено проект договору №520000 про взаємне співробітництво з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний будинок 2015», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в особі Голови правління - [PERSON] , відповідно до п. 1.1 якого Концерн зобов`язався забезпечувати тепловою енергією внутрішньо будинкові мережі в межах теплових навантажень будинку (додаток №1). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що від об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний будинок 2015», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на адресу Концерну «МТМ» не надходила відмова від укладання договору про взаємне співробітництво. Крім того, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний будинок 2015» отримувало від Концерну «МТМ» послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується актом прийому в експлуатацію прибору обліку теплової енергії, підписаного, зокрема, головою правління - [PERSON] , актами від 25.10.2016 року, від 25.11.2016 року про зняття приладів обліку теплової енергії, актом зняття приладу обліку на держперевірку/ремонт від 12.07.2017 року. Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір між Концерном «МТМ» та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний будинок 2015» від 30.06.2016 року №520000 про взаємне співробітництво є укладеним. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що Концерном «МТМ» (виконавцем) за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року надано послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 27 589,14 грн. Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, особовий рахунок № [NUMBER] відкрито та отримувачами послуг за адресою: [ADDRESS] , є відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 01.08.2019 року №01-71/12215. Відомості про реєстрацію відповідача [PERSON] в Департаменті реєстраційних послуг Запорізької міської ради - відсутні, що підтверджується відповіддю на запит від 12.08.2019 року №01-71/12883. При цьому, як вбачається із змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2019 року №172452586, відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняк О.С., зареєстрований в реєстрі за №6717, є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідачі у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року належним чином не виконали, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 27 589,14 грн. В судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень [PERSON] зазначив, що він не отримував послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, оскільки проживає за межами м. Запоріжжя, а [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Водночас, суд вказані пояснення [PERSON] не сприймає такими, які звільняють відповідачів від сплати за надані послуги Концерну «МТМ», виходячи з такого. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг (ч. 1). За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) (ч. 4). У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом (ч. 6). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем) (ч. 7). В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що не звертався до Концерну «МТМ» з заявами та не надсилав на його адресу акту-претензії, оскільки договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води між ним або [PERSON] та позивачем укладено не було. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будь-яких претензій щодо надання послуг в з період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року позивачу не пред`явили, тому судом не приймаються до уваги пояснення [PERSON] про не отримання ним послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Також, суд критично ставиться до пояснень [PERSON] про те, що [PERSON] не отримувала послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання проживає за адресою: [ADDRESS] . Суд виходить з того, що, відповідно до заяви від 19.03.2021 року, [PERSON] визнала факт користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом відхиляються пояснення [PERSON] про те, що між ним або [PERSON] та позивачем не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Так, суд виходить з того, що будь-яких доказів, що підтверджують факт звернення відповідачів в період з 01.05.2016 року по 30.06.2019 року до Концерну «МТМ» з заявою про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , та відмови позивачем від укладення такого договору, матеріали справи станом на час її розгляду не містять та [PERSON] і [PERSON] не надано. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт наявності заборгованості в розмірі 27 589,14 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду. Таким чином, оскільки відповідачі оплату наданих послуг не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 27 589,14 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглянувши заяву [PERSON] про закриття провадження у справі №333/4207/19, яка обґрунтована тим, що він та [PERSON] є неналежними відповідачами у справі, суд виходить з такого. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та із сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Відповідно до ухвали ВССУ від 20.11.2013 р. по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). З огляду на те, що під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового приміщення та є належними відповідачами у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про закриття провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 1 921 грн. покладається судом на відповідачів.

Outcome: approved