Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , 08.10.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів в якому просив припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , та звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягали сплаті на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року по справі № 2/1522/9642/11. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 12 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадського стану Центральної районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №147. 31.05.2011 р. Приморським районним судом м. Одеси вищезазначений шлюб було розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року по справі № 2/1522/9642/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку вирішено стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] [INFO] , щомісячно у розмірі 1 000, 00 грн. (одна тисяча гривень) починаючи з 20 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . 25.03.2014 р. заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №2/1522/13016/11 від 25.03.2014 р. було прийнято рішення про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, та вирішено виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 875 внесеного 27.08.2009 року в Книгу реєстрації народжень Другого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Таким чином, позивач вважає, не є батьком [PERSON] , а тому стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає припиненню, а [PERSON] має бути звільнений від сплати аліментів на користь [PERSON] , а тому він має право на звільнення від сплати аліментів. Ухвалою суду від 08.10.2020 р. відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 16.04.2021 року представник позивача - адвокат Семенюк В.А. через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 09.11.2020 року через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2011 року стягнуто з [PERSON] , громадянина України, на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1000 грн. починаючи з 20.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , громадянина України, на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1000 грн. починаючи з 20.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , громадянина України, на користь [PERSON] аліменти на її утримання з 20.07.2011 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 875 внесеного 27.08.2009року в Книгу реєстрації народжень Другого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Звертаючись до суду із позовною заявою до [PERSON] позивач зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 875 внесеного 27.08.2009року в Книгу реєстрації народжень Другого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 136 СК України, ч.1 - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч. 1 ст. 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Згідно ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року встановлено, що позивач не є батьком неповнолітньої [PERSON] , відомості про нього як про батька виключені з актового запису про народження дитини, а тому в подальшому немає підстав для стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , яка не є його дитиною, і відповідно до закону позивач немає ніяких батьківських обов`язків по відношенню до цієї дитини, в тому числі і обов`язку її утримувати, сплачувати аліменти. Дана позовна вимога підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання [PERSON] , які підлягають сплаті на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2011 року по справі № 2/1522/9642/11, суд зазначає наступне. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтоваться на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1-2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", також, передбачено, що суд може за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити заявника від сплати заборгованості (п. 22). Частиною першою ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК визначено: ч. 1- не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки позивач не є батьком дитини з самого її народження, то у нього взагалі не виникало обов`язку по утриманню вказаної дитини та сплаті аліментів. Згідно приписів ст. 14 ЦК України на особу не може бути покладено такого обов`язку. Враховуючи, що позивач, не є батьком цієї дитини, і в даному випадку відсутня першопричина для покладення на нього обов`язку по утриманню цієї чужої для нього дитини, то задоволення позову і звільнення позивача від сплати аліментів, заборгованості по аліментах не є тими інтересами дитини, які повинні захищатися в межах даної справи. Оскільки суд даним рішенням припиняє стягнення аліментів з позивача і відсутні підстави для здійснення стягнень за рішенням суду на весь подальший період, на який стягувались аліменти судовим рішенням, а також враховуючи, що обставина, яка стала підставою для припинення стягнення аліментів, не є тимчасовою, і не може змінитись, враховуючи виключення запису про позивача як батька дитини, чим припиняються надалі будь-які відносини між позивачем і вказаною дитиною, то є підстави для звільнення позивача від сплати аліментів.

Outcome: approved