Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулся в суд з позовом до ПП «Валява» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зазначаючи, що 14.10.2011 року його було прийнято на роботу в ПП «Валява» на посаду менеджера зі збуту (наказ №4-К від 14.10.2011 року). Згідно Наказу № 7/2 від 20.02.2013 року переведено з посади начальника відділу продажів на посаду директора ПП «Валява» де у відповідності із штатним розкладом підприємство зобов'язувалось щомісячно виплачувати заробітну плату. 31.03.2014 року трудовий договір із роботодавцем і ним розірвано за угодою сторін згідно статті 36 п.1 КЗпП України на підставі Наказу № 21-К від 21.03.2014 року, проте повний розрахунок відповідачем з ним не було проведено, - а саме не виплачено заробітну плату за січень 2014 року в розмірі 3880,24 грн., лютий 2014 року в розмірі 2250,00 грн. та 21 день березня 2014 року в розмірі 2490,57 грн., а також нараховано в лютому 2014 року 1779,12 грн. за чергову відпустку та в березні 2014 року компенсацію за невикористану відпустку в сумі 4742,76 грн., загальна сума невиплаченої зарплати та компенсації за невикористану відпустку склала 15142,69 грн.. Просив суд стягнути з Приватного підприємства «Валява» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 15142,69 грн., середню заробітну плату за 4 місяців затримки розрахунку у сумі 19825,20 грн., 1226,56 грн. інфляційних збитків та 500 грн. - витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини та підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПП «Валява» Тарасенко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково посилаючись на обставини викладені у заперечені на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення, копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом достовірно встановлено, що 14.10.2011 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу в ПП «Валява» на посаду менеджера зі збуту (наказ №4-К від 14.10.2011 року). Згідно Наказу № 7/2 від 20.02.2013 року переведено з посади начальника відділу продажів на посаду директора ПП «Валява», де у відповідності із штатним розкладом підприємство зобов'язувалось щомісячно виплачувати заробітну плату. 31.03.2014 року трудовий договір із роботодавцем і позивачем розірвано за угодою сторін згідно п. 1статті 36 КЗпП України на підставі Наказу № 21-К від 21.03.2014 року. В останній день роботи, відповідачем не був проведений повний розрахунок по всім належним позивачу до виплати сумам в порядку та строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Не виплачено заробітну плату за січень 2014 року в розмірі 3880,24 грн., лютий 2014 року в розмірі 2250,00 грн. та 21 день березня 2014 року в розмірі 2490,57 грн., а також нараховано в лютому 2014 року 1779,12 грн. за чергову відпустку та в березні 2014 року компенсацію за невикористану відпустку в сумі 4742,76 грн., загальна сума невиплаченої зарплати та компенсації за невикористану відпустку складає 15142,69 грн.. За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оскільки заробітна плата до цього часу так і не була виплачена позивачу, то відповідач ПП «Валява» повинен сплатити позивачу [PERSON] також середньомісячну заробітну плату за затримку розрахунку при звільнені за період, що передував зверненню до суду, тобто з 01 квітня 2014 року по 06 серпня 2014 року та винесення рішення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п.32 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (із подальшими змінами та доповненнями). Виходячи з положень абз. З п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, яким визначено, що середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 цього ж Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. З огляду на зміст пункту 8 даного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Згідно довідки, наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача складає 218 грн. 94 коп.. Всього за період часу з 01 квітня по 06 жовтня 2014 року ( 131 робочий днь) загальна сума середнього заробітку за час затримки склала 28681,14 грн.. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснюється у відповідності з Рекомендаціями ВСУ №62-97р від 03.04.97р. Інфляційні збитки слід вирахувати з квіня по серпень 2014 року, в квітні 2014 року індекс інфляції склав - 103,3 %, в травні 2014 року - 103,8%, в червні 2014 року - 101,0 % В цілому індекс інфляції за цей період становить -103,3%* 103,8%* 101,0%= 108,1% Інфляційні збитки за період з 22.03.2014 року по 06.08.2014 року склали 15 142, 69 грн. * 108,1 % - 15 142, 69 грн. = 1 226,56 грн. Також, 06.08.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Правозахисна організація «Праза» було укладено договір про надання правової допомоги № 340 на суму 500 грн. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., стягнути з відповідача ПП «Валява». Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпПУ «Уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком». У відповідності до ст. 221 КЗпПУ «Трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами». Згідно частини 1 ст. 232 КЗпПУ «Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються». Відповідно до п) 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Outcome: approved