Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування спільним майном, яка є спільною частковою власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2006 року. Житлова площа квартири складає 48.9 кв. м, загальна площа 88,0 кв. м, відповідно до технічного паспорту квартира складається з: 3 кімнат у тому числі: 1-а кімната - 16,4 кв. м; 2-а кімната - 11,2 кв.м; 3-я кімната - 21,3кв.м; кухня площею 11,8 кв.м; ванної кімнати - 3,4 кв. м, вбиральні площею - 1,6 кв.м, коридору 18.4 кв.м. Оскільки житлова площа квартири становить 48,9 кв.м., кожен із співвласників має право володіння та користування житловою площею у розмірі 16,3 кв.м. З метою недопущення порушення житлових прав відповідача, позивач просить, щоб її дочці [PERSON] була виділена у володіння та користування житлова кімната площею 16.4 кв.м, а її синові [PERSON] була виділена у володіння та користування житлова кімната площею 11.2 кв.м. При цьому житлова кімната площею 21.3 кв.м залишиться у володінні та користуванні відповідача. При цьому залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кухню площею 11,8 кв.м, ванну кімнату площею 3,4 кв. м, вбиральню площею 1,6 кв.м та коридор площею 18.4 кв.м. В судове засідання позивач не з'явилася але подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 23.11.2006 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3. Загальна площа квартири 88,0 кв.м (а.с.3). Згідно технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартира [ADDRESS], що становить 1 частку будинковолодіння, зареєстрована КПВООБТІ на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності, на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №1897 (а.с. 4). Відповідно до технічної характеристики квартири, квартира розташована на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 3 кімнат житловою площею 48.9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16.4 кв.м, 2-а кімната 11.2 кв.м, 3-я кімната 21.3 кв.м, кухні - 11.8 кв.м, ванної кімнати - 3.4 кв.м, вбиральні - 1.6 кв.м, коридору - 18.4 кв.м. Квартира обладнана балконом 1.3 кв.м, лоджією 2.6. кв.м, загальна площа квартири 88,0 кв.м (а.с.4 зворот). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.02.2004 року, [PERSON], народилася [INFO] року, батько: [PERSON], мати: [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 липня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] року, батько: [PERSON], мати: [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 34 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Частиною 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Також ст. 155 ЖК України визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом. З огляду на вищевикладене, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення, інтереси сторін, як встановлено в судовому засіданні, суд вважає за доцільне та справедливе встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування сину [PERSON] у користування житлову кімнату площею 11,2 кв.м, донці [PERSON] у користування житлову кімнату площею 16.4 кв.м, [PERSON] у користування житлову кімнату площею 21.3. кв.м, у спільному користуванні залишити кухню площею 11.8 кв.м, ванну площею 3.4 кв.м, вбиральню площею 11.8 кв.м та коридор площею 18.4 кв.м. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved