Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 1,640 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:001:0121; - земельну ділянку площею 1,473 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:003:0137; - земельну ділянку площею 1,093 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:002:0254. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні докази постійного проживання спадкодавця на час відкриття спадщини за однією адресою разом із спадкодавцем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення уточненого позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 4,206 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2010 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1729. Вищезазначена земельна ділянка складається з трьох земельних ділянок: - земельної ділянки площею 1,640 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:001:0121; - земельної ділянки площею 1,473 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:003:0137; - земельної ділянки площею 1,093 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5122082000:01:002:0254. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2018 року, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входять вищезазначені земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 59834020 від 16.03.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - батько [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 28.09.1981 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області; - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 28.09.1981 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою що не прийняла спадщину відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] . Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою наданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.10.2019 року за № 1353. Згідно якої з 2016 року [PERSON] по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] у будинку свого батька [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved