Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 533,93 грн за період з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року, втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів - 93,26 грн, три процента річних - 19,42 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є власником кваритири [ADDRESS]. Інші відповідачі зареєстровані і проживають у газифікованій квартирі та користуються послугами з газопостачання. Зазначає, що власник квартири [PERSON] 30.06.2015 року уклала з позивачем договір про надання населенню послуг з газопостачання, а тому між сторонами виникли договірні правовідносини. Вказує, що у період з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 533,93 грн. Посилаючись на ст.625 ЦК України, просить стягнути інфляційні витрати та три відсотки річних від простроченої суми. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що у спірний період відповідачі [PERSON] та [PERSON] не звертались до ПАТ «Чернігівгаз» з приводу перерахунку за послуги, так як не проживають за вказаною адресою. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] не користуються послугами ПАТ «Чернігівгаз», так як не проживають за вказаною адресою. Представник відповідача вважає, що позов підлягає поверненню позивачу у відповідності до п.6 ч.3 ст.121, ч.3 ст.118 ЦПК України, оскільки після скасування судового наказу позивач пред'явив позов з більшою ціною позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, архівну справу №751/3542/16-ц, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення боргу з [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні вимог щодо відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити, з наступних підстав. Як передбачено ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги, в тому числі газопостачання, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 газопостачальне підприємство зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природній газ і користуватися послугами згідно із законодавством. Згідно п. 17 вказаних правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно договору купівлі-продажу від 04.10.1993 року, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.53-54). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.31-34). На підставі заяви власника (а.с.11) 30 червня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Чернігівгаз» укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.12-14). Відповідно до пп.2 п.2 вказаного договору споживач зобов'язаний вносити своєчасно та в повному обсязі плату за надані послуги. Згідно наданого розрахунку заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] (а.с.7), відповідачі з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року оплату за надані послуги з газопостачання не проводили, тому утворилась заборгованість в сумі 533,93 грн. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо неправомірного нарахування боргу, оскільки [PERSON] та [PERSON] не мешкають за вказаною адресою, так як відповідачами не надано доказів щодо повідомлення ПАТ «Чернігівгаз» про фактичне місце проживання та акт про не проживання [PERSON] складений лише 07.09.2016 року (а.с.55). Крім того, відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.77), а відповідно до приписів ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України власність зобов'язує; власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також суд вважає необгнутованими і доводи представника відповідача щодо необхідності повернення вказаного позову позивачу у відповідності до п.6 ч.3 ст.121, ч.3 ст.118 ЦПК України, оскільки 06.05.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за надані послуги з газопостачання 533,93 грн. (а.с.33-34 справи № 751/3542/16-ц). 09.06.2016 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було скасовано судовий наказ від 06.05.2016 року про стягнення заборгованості з відповідачів (а.с.5-6). Крім того, положеннями цивільного-процесуального законодавства не передбачено повернення позивачу позову після відкриття провадження у справі. Згідно вимог ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім''ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. В силу ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вже було вказано вище, власником квартири [ADDRESS] є відповідач у справі - [PERSON], інші відповідачі є членами власника квартири. Виходячи з наведених норм чинного законодавства обов'язок своєчасно здійснювати оплату комунальних послуг покладається перш за все на власника. Так члени його родини також зобов'язані брати участь у цих витратах, проте солідарний обов'язок не передбачений та вказано, що спори між ними з цього приводу вирішуються в судовому порядку. А отже, сума заборгованості по комунальним послугам підлягає стягненню з власника житлового приміщення, а питання між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються між ними самостійно, а в разі наявності спору в судовому порядку, але між ними, а не з організацією, що надає ці послуги. Оскільки нормами законодавства щодо користування житловими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду не передбачена солідарна відповідальність за сплату комунальних послуг власника та членів його родини, тому у задоволенні поозовних вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачем [PERSON] та її представником, у відповідності до вимог ст..60 ЦПК України, не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної оплати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року). На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 93 грн 26 коп - інфляційних втрат за період з 01.10.2014 року по 31.05.2016 року та 3% річних в сумі 19,42 грн. за період з 11.10.2014 року по 10.07.2016 року. У відповідності до ст.99 ЦПК України у разі скасування судового наказу внесена сума стягувачу не повертається та зараховується до суми судового збору за подання позовної заяви. За таких обставин, згідно ст.ст. 88, 99 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Outcome: approved