Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до \~ [PERSON], [PERSON] , третя особа: [PERSON], в якому просить суд зняти з реєстраційного обліку у Дніпровському РВ у м. Дніпродзержинську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та виселити [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у квартирі (предметі іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів судові витрати. На обґрунтування позовну зазначено, що 03.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0GA00001448, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 31900,00 доларів США грн. у вигляді кредитної лінії, строком до 03.08.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачка [PERSON] 03.08.2007 року уклали договір іпотеки № DNU0GA00001448, відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру - загальною площею 52.80 кв.м., житловою площею 30.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Третя особа [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору. Третя особа зобов'язання за Кредитним договором не виконала. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 15.05.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру - загальною площею 52.80, житловою площею 30.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» . Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачі [PERSON], [PERSON] підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 08 червня 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0GA00001448, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 31900,00 доларів США грн. у вигляді кредитної лінії, строком до 03.08.2017 року, що підтверджується кредитним договором підписаний третьою особою (а.с.5-зворотня - 7). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачка [PERSON] 03.08.2007 року уклали договір іпотеки № DNU0GA00001448, відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру - загальною площею 52.80 кв.м., житловою площею 30.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.7-зворотня - 9). В рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 59321,16 Доларів США за кредитним договором № DNUOGA00001448 від 03 серпня 2007 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру загальною площею 52.80 кв.м., жилою площею 30,5 кв.м, яка розташована за адресою: Дніпропетровськ обл, м. Дніпродзержинськ, Інтернаціоналістів[ADDRESS], - яка належить [PERSON], - шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк з укладанням від імені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНКвсіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, що підтверджується заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2012 року. (а.с 9-зворотня 10). Згідно довідки про склад сімї № 000547125 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (квартиронаймач) та [PERSON] (а.с.15-зворотня). Частиною першою ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Як вбачається з матеріалів справи, банком 13 лютого 2014 року направлялась відповідачам позасудова вимога про добровільне звільнення житлової квартири в тридцятиденний строк. ( а.с.11-12) Із розяснень, викладених у п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст.9, ст. 109 Житлового кодексу Української РСР,статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку»виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Провівши аналіз зазначених положень, слід дійти висновку, що всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вимоги закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосуються виселення мешканців на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з одночасним виселенням мешканців, а стосуються позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки позивачем була належним чином дотримана обов'язкова процедура письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, що відповідачами не виконано, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову про виселення. В силу\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved