Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на частину квартири , що знаходиться на [ADDRESS] . В позові зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1999 року, квартира, що знаходиться на [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача [PERSON] , померли. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , згідно рішення Шевченіквського районного суду м. Чернівці № 727/452/19 від 19 березня 2019 року за позивачем визнано право власності на частину спадкового майна, а саме 1/20 частку спадкового майна матері та 1/12 частку спадкового майна батька. Зареєструвавши вказане право власності, позивач звернувся до реєстратора з метою реєстрації 1/5 частини квартири належної йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1999 року. Однак реєстратор відмовив позивачу у реєстрації, в зв`язку з тим, що позивач не пред`явив оригінал свідоцтва про право власності. Вказує, що оригінал свідоцтва знаходиться у відповідачів і вони відмовляються йому його надати. В зв`язку з зазначеним виникла необхідність звертатися до суду з цим позовом. Посилаючись на норми законодавства просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі неодноразово викликалися в судове засідання, однак не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомили; відзив на позов не надали. У відповідності до ч 2. ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено настуане : У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1999 року квартира що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві особистої спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .( а.с.14) У відповідності до рішення суду № 727/452/19 від 19 березня 2019 року за [PERSON] визнано право власності на частину спадкового майна, а саме 1/20 частку спадкового майна матері та 1/12 частку спадкового майна батька ( а.с.5-7) Позивач звернувся до реєстратора з метою реєстрації права власності на майно , належне йому на підставі свідоцтва від 05.02.1999 року, а саме 1/5 квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Однак отримав відмову , оскільки не пред`явив оригінал свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1999 року, записаного у реєстрову книгу за № 30274 . Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Згідно ст.. 392 Цивільного кодексу України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин та для реалізації позивачем свого права власності на майно, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на майно, яке належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 05.02.1999 року та складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved