Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заяву обґрунтувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.08.2011 року, виданого Кодимською міською радою, на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.07.2015 року вона є власником земельної ділянки площею 0,1 га, з кадастровим номером 5122510100:02:001:0524, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за вищевказаною адресою. Однак, при видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно була допущена помилка, яка перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися власністю. Зокрема, у свідоцтвах про право власності на нерухоме майно по батькові заявниці записано як « [PERSON] » та не збігається із записом по батькові в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 серпня 2001 року Кодимським РВ УМВС України в Одеській області на прізвище « [PERSON] ». Вважає, що причина неправильного написання по батькові в одну літеру виникла в зв`язку з неправильним перекладом по батькові з російської мови на українську. Внаслідок такої помилки, у заявниці виникла невідповідність між документом, що посвідчую особу, та правовстановлюючими документами. Тому [PERSON] звернулась до суду з даною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме вищевказаних свідоцтв про право власності на нерухоме майно. У судове засідання [PERSON] не з`явилась та надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутність та на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник Кодимської міської ради Одеської області також не з`явився та надав суду клопотання про розгляд цивільної справи у його відсутність, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин цивільної справи та відповідних їм\~правовідносин, суд\~дійшов до наступних висновків. Згідно\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що паспорт громадянина України\~серії [NUMBER] , виданий 29 серпня 2001 року Кодимським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я « [PERSON] » (а.с.4,5). Крім того, відповідно до дубліката картки фізичної особи платника податків (а.с.5) зазначений у вказаній картці ідентифікаційний податковий номер належить особі на ім`я « [PERSON] ». Разом з тим,\~у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.08.2011 року, виданому Кодимською міською радою, який посвічує право власності заявниці на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.6), та у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.07.2015 року, про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га, з кадастровим номером 5122510100:02:001:0524, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за вищевказаною адресою (а.с.14), допущено технічні помилки в частині «по батькові» заявниці, де воно зазначено як " [PERSON] ". Згідно\~ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваних документів у відповідність до вимог закону. В той же час, факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Натомість, жодних доказів, які б спростовували вищевикладене, суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, задовольняючи заяву про встановлення\~факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, суд враховує, що неправильність у написанні по батькові, позбавляє заявницю можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, встановлення якого не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved