Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника Павчука С.І. , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до його дитини. Посилається на те, що вона в період з січня 2014 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , які було офіційно зареєстровано 11.02.2017. Від спільного проживання у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . 13.12.2018 шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу їх неповнолітня дитина залишилася проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у вихованні дитини не приймає, її навчанням та підготовкою до самостійного життя не цікавиться. З даних підстав просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина, а також збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.10.2018 та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. Представник позивача Павчук С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами, які викладені в позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Крім того, не заперечував щодо заочного розгляду даної справи, та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся через оголошення на офіційному Веб сайті Судової Влади України. Представник третьої особи без самостійних вимог - Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. З відповіді на запит від 04.05.2020 стосовно місця реєстрації відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] , був зареєстрований в [ADDRESS] , однак знятий з реєстрації. З урахуванням наведеного, суд зі згоди представника позивача Павчука С.І. ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Права та обов`язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , починаючи з січня 2014 року перебували в фактичних шлюбних відносинах та з 11.02.2017 у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.12.2018 розірвано. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 02.10.2014. На сьогоднішній день дитина проживає із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , в господарстві тітки [PERSON] - [PERSON] та знаходиться на її утриманні,що вбачається із довідки Юрковецької сільської ради Старостинського округу №2 с. Горошівці Юрковецької сільської ради №94 від 13.02.2020 та акту обстеження умов проживання від 13.02.2020 (а.с.15-16). Батько дитини на даний час відсутній, місце його знаходження невідоме. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, не відвідує сина протягом тривалого часу, не спілкується з ним, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не цікавиться його матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини підтверджуються також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Зокрема, свідок [PERSON] вказала суду, що близько 2 років з дитиною не спілкується, дитині нічим не допомагає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно рішення виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №3/39 від 12.03.2020 та висновку органу опіки та піклування Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.22-23). За таких встановлених обставин винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Окрім цього, судом встановлено, що згідно судового наказу від 12.10.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.09.2018 до його повноліття. По примусовому виконанню зазначеного рішення суду відкрите виконавче провадження, аліменти стягуються. Згідно довідки Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Заліщицького районного відділу управління Міністерства юстиції від 11.02.2020 №2947/13-28 на теперішній час заборгованість по сплаті аліментів перед позивачем становить 4327,5 грн, яка утворилася за період з 01.09.2019 по 31.01.2020. Посилаючись на те, що з часу присудження аліментів у позивача змінилося матеріальне становище, значно зросли ціни на продукти харчування, комунальні платежі, вона просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до положень ст. 180 ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч. 3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сина, на утриманні інших дітей не має, офіційно не працевлаштований, проте періодично виїжджає на заробітки за кордон, є фізично здоровою особою, яка спроможна сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Відтак з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, оскільки розмір стягуваних аліментів на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачений ч.2 ст. 182 СК України, суд, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог і збільшення розміру стягуваних аліментів, раніше визначених судом, до 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved