Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач 08.04.2013 р. звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» договору факторингу від 28.11.2012 р. банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах та пов'язані з ними права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій. 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON]. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.08.2011 р. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та відповідачем нотаріально посвідченого іпотечного договору від 22.08.2006 р. за реєстровим номером 1-870, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно будинковолодіння [ADDRESS] що належить на праві власності відповідачу, яке сторони оцінили у 287850 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 01.02.2013 р. складає 162482,01 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 10148 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 81112,96 грн., сума заборгованості за відсотками 3408,25 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 27242,14 грн., пеня 6771,79 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 54126,91 грн. 06.03.2013 р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 162482,01 грн. звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження зі встановленням початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. 21.11.2018 року на стадії підготовчого розгляду справи, представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS]., що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10.12.2003 року Колтун\~С.В., державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори, за реєстовим № 2-2238, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 року, яка станом на 01.02.2013 складає 20 328,04 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 10 148,00 дол. США, заборгованість по відсотках - 3 408,25 дол. США., заборгованість по пені - 6 771,79 дол. США, в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 624,82 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково як на підставу задоволення позовних вимог посилався на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.03.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року по справі № 352/2182/14-ц, якими встановлені факти, що в частині суми заборгованості мають преюдиційне значення у даній справі, оскільки ними вирішено спір між тими самими сторонами, про стягнення заборгованості за тим самим правочином. Відповідач та його представник не заперечували, щодо долучення до матеріал справи заяви позивача про уточнення позовних вимог, однак пізніше надали суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема просили суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності, та відсутність у позивача права вимоги за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 року. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення і відзиви на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» договору факторингу від 28.11.2012 р. банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах та пов'язані з ними права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій. 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON] Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.08.2011 р. Аналогічних висновків дійшов у своєму рішенні від 24.03.2015 року Апеляційний суду Івано-Франківської області по справі № 352/2182/14-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 року, де зазначив, що судом встановлено а матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 28.11.2012 року уклали договір факторингу, згідно з яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах та пов'язані з ним права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 року з позичальником [PERSON] Зважаючи на те, що у 2013 році позивач в межах визначеної законодавцем позовної давності звернувся за захистом свого права, то колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції в частині пропуску позивачем строку позовної давності для пред'явлення вимоги до [PERSON] є помилковим. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року по справі № 352/2182/14-ц. Зважаючи на зазначене, доводи відповідача та його представника про відсутність в позивача права вимоги по вказаному кредитному договору спростовуються рішеннями судів які набрали законної сили, а також доказами що містяться в матеріалах справи. Що стосується строку позовної давності, то такі доводи відповідача та його представника спростовуються цими ж рішеннями судів що набрали законної сили, а також викладеними у відзиві на позовну заяву фактами про звернення 28.10.2010 року до суду первісного кредитора із позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, що є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та відповідачем нотаріально посвідченого іпотечного договору від 22.08.2006 р. за реєстровим номером 1-870, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно будинковолодіння [ADDRESS] що належить на праві власності відповідачу, яке сторони оцінили у 287850 грн. Права іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором перейшли до позивача згідно договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 р укладеного ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і того ж дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи». Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 135672876 від 28.08.2018 року, 13.12.2012 року внесені відомості до Державного реєстру іпотек, згідно якого Іпотекодержателем предмету іпотеки є ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі Договору про передачу прав за іпотечним договором №2187 від 28.11.2012 року. Копії зазначеного договору із витягами з додатків до нього що стосуються прав вимог за кредитним договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 року та договором іпотеки містяться в матеріалах справи. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ №14 від 14.12.2009 року, «про судове рішення в цивільній справі» , у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 01.02.2013 р. складає 20 328,04 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 10 148,00 дол. США, заборгованість по відсотках - 3 408,25 дол. США., заборгованість по пені - 6 771,79 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на 28.12.2018 року у співвідношенні 2745.4979 грн. за 100,00 дол. США, в загальному становить 558004 (п'ятсот п'ятдесят вісім тисяч чотири) грн. 69 коп., з яких заборгованість за кредитом - 278562,60 грн, заборгованість по відсотках - 93556,46 грн, заборгованість по пені - 185885,63 грн. На підтвердження суми заборгованості представником позивача долучено до матеріалів справи виписки руху коштів по рахунках щодо згаданого кредитного договору. Відповідач та його представник хоч і посилися на безпідставність розрахунку заборгованості, проте свого розрахунку суду не надали, невідповідність наданого позивачем розрахунку даним банківських виписок не навели, клопотань про призначення відповідних експертиз не заявляли, а тому підстав сумніватися в наведених позивачем розрахунках заборгованості суд не має підстав. Суд вирішуючи даний спір бере до уваги те, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року у даній справі, якою касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково, зазначено про те, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак, мораторій на стягнення майна, установлений Законом України «Про мораторій», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). У зв'язку з наведеним, обставини щодо наявності підстав для застосування Закону України «Про мораторій» підлягають встановленню не під час вирішення спору про право в суді, а на стадії його можливого примусового виконання в процедурі передбаченій Законом України «Про виконавче провадження», у випадку якщо рішення суду не буде виконано відповідачем в добровільному порядку. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.589 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» позивач як новий іпотекодержатель набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. За рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Згідно вимог ст. 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) здійснюється за рішенням суду, реалізація предмету застави (іпотеки), на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими та таким, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 530, 589 - 591, 1049, 1050 ЦК України, ст. 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved