Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач[PERSON] «Комтех Аутдор» звернулись до суду з позовом про стягнення шкоди до відповідача [PERSON] Посилаються на те, що позивач на підставі дозволу №437 розташовував рекламну конструкцію по вул.Південно-Кільцева вул.Червоноармійська (розворотне кільце) у м.Чернівці. В жовтні 2014 року позивач дізнався, що вказаний рекламоносій було пошкоджено та виведено із ладу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому, позивач звернувся до ВДАІ м.Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області із запитом від 30.10.2014 року №112-10/14, де просив вказати інформацію, коли точно відбулась ДТП та вказати винну особу. Однак, у відповідь ВДАІ м.Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області листом від 07.11.2014 року №1644 повідомило позивачу, що «інформацію про факт дорожньо-транспортної пригоди та винну особу, що скоїла дане правопорушення не може надати, так як дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце в м.Чернівці перехрестя вул.Південно-Кільцева Червоноармійська в журналі ЕО не зареєстрована». Тобто, правоохоронні органи повідомили позивача, що станом на 07.11.2014 року дорожньо-транспортна пригода за вказаною вище адресою в м.Чернівці не зареєстрована. В ході наступного листування із правоохоронними органами м.Чернівців, в тому числі з допомогою заяви про злочин, позивача повідомили про те, що управління МВС України в Чернівецькій області листом від 28.02.2015 року №892 відповіло, що пошкодження майна позивача хоч і відбулось, але відбулось не умисно, при цьому, до цього часу встановити винну особу так і не вдалось, а вартість пошкодження значно менша 152 250, 00 грн., тому не вбачається ознак кримінального правопорушення; Шевченківський районний відділ Управління МВС України в Чернівецькій області листом від 14.04.2015 року №31/5995 проінформував позивача, що «…відео з камер відеоспостереження, що розташоване на перехресті вул.П.Кільцева та вул.[PERSON] не збереглося, встановити особу яка пошкодила рекламний щит не представилося можливості». Тобто, вказують, що правоохоронні органи м.Чернівці офіційно повідомили позивача, що станом на лютий та квітень 2015 року вони не можуть встановити винну особу, що скоїла ДТП в жовтні 2014 року і, як наслідок цього, пошкодила належний [PERSON] «Комтех Аутдор» рекламоносій. Листом №31/1380 від 24.04.2015 року Управління державтоінспекції Управління МВС України у Чернівецькій області довело до відома позивача, що при встановленні особи яка б могла бути причетна до пошкодження у відповідності до чинного законодавства буде прийнято рішення, про яке його в обов'язковому порядку буде повідомлено додатково. З огляду на вказаний вище лист від 31/1380 від 24.04.2015 року, позивач заявою від 10.08.2016 року №84-08/16 просив головне управління Національної поліції у Чернівецькій області повідомити чи встановлено вже винну особу, що скоїла ДТП та пошкодила рекламоносій. Головне управління Національної поліції в листі від 17.08.2016 року №Ж-66/123/40/04-2016 повідомило позивача, що «...дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 16.10.2014 року в м.Чернівцях на перехресті вул.Г.Майдану-П.Кільцева, зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Шевченківського ВП за №12433 від 16.10.2014 року. Всі особи по даному ДТП встановлені, матеріали адміністративної справи, направлені в Глибоцький районний суд, для прийняття рішення згідно чинного законодавства». Таким чином, на думку позивача, правоохоронні органи м.Чернівці протягом жовтня 2014 року квітня 2015 року вводили їх в оману щодо невстановлення винної особи, котра скоїла дорожньо-транспортну пригоду в жовтні 2014 року, в той же час визнаючи той факт, що внаслідок вищевказаної ДТП порушником було пошкоджено рекламну конструкцію позивача. При цьому, звертають увагу суду на те, що в постанові від 16.12.2014 року по справі №715/2378/14-п зазначено, що факт наїзду на рекламну конструкцію визнає безпосередній порушник. Вказують, що факт пошкодження рекламної конструкції підтверджується також її фотографіями після ДТП та актом обстеження стану рекламної конструкції від 05.11.2014 року, оформленим за участі представника управління архітектури м.Чернівці та двох представників незалежної підрядної організації, котра займається встановленням і ремонтом рекламоносіїв. З метою відновлення пошкодженої рекламної конструкції позивач вимушений був укласти відповідний договір та замовити проведення відповідних підрядних робіт. У вересні 2016 року позивач провів оплату за проведені роботи із відновлення рекламної конструкції в розмірі 36240,00 грн. Звертають увагу суду на те, що оскільки проведена відповідно до п.55.2 ст.55 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІУ перевірка на сайті Моторного транспортного бюро України засвідчила, що станом на 16.12.2014 року у [PERSON] був відсутній договір ОСЦВВТЗ на автомобіль «Тойота Фортунер» д.н.з. [NUMBER], то позивач вправі звернутись до суду з даним цивільним позовом до [PERSON] про стягнення завданої матеріальної шкоди. На основі викладеного, просять суд стягнути з [PERSON], жителя [INFO], на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», код ЄДРПОУ 33533697, завдану матеріальну шкоду в розмірі 36240,00 грн., а також стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір. При цьому, як встановлено судом, 28.05.2014 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1129018, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Toyota Fortuner», д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого матеріальну відповідальність несе Публічне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Томуухвалою суду від 28.07.2017 року було задоволено клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» та притягнуто в якості співвідповідача по справі Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Ствердив, що вони дійсно понад один рік переписувались із правоохоронними органами з метою встановлення винної у пошкодженні рекламоносія особи. При цьому, зауважив на тому, що на самому рекламоносії був зазначений телефон їх компанії, однак ніхто, в тому числі сам позивач, не повідомив їх про ДТП. За кошти позивача було відремонтовано пошкоджений носій. Також вказав, що вони звертались із запитом на онлайн-портал МТСБУ, однак там інформація з приводу того хто водій транспортного засобу, який пошкодив рекламоносій була відсутня. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON], на їх думку, є неналежним відповідачем по даній цивільній справі, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на суму 50000 грн. Ствердив, що відповідач [PERSON] також не погоджується з предявленою до стягнення позивачем сумою, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено лише одну стойку з трьох, яку можна було полагодити, тобто не було необхідності у заміні стойки бігборда на нову. Разом з тим, відмовився від заявлення клопотання про призначення по справі експертизи з цього приводу. Також ствердив суду, що його довіритель того ж дня повідомив страхову компанію з приводу події та вони не заперечували того, що дана подія є страховим випадком. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, однак від них до суду надійшли письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнають, просять відмовити в задоволенні позову відносно них. Вказують, що відповідно до вимог підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним у даних правовідносинах, встановлено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. При цьому, звертають увагу на те, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 16.10.2014 року. Стверджують, що відповідачем [PERSON] до них взагалі не подавалась заява про настання страхового випадку, а отже, позов підлягає до задоволення в частині вимог до відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно дозволу Чернівецької міської ради №437 на розміщення реклами (а.с.7), Товариству з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» надано дозвіл на розміщення спеціальної рекламної конструкції на розворотному кільці вулиць Південно-Кільцева та Червоноармійська в місті Чернівці. Розміщення конструкції узгоджено з органом Державтоінспекції (а.с.8-9) по 13.07.2019 року. Згідно відповіді ГУНП в Чернівецькій області №Ж-66/123/40/04-2016 від 17.08.2016 року (а.с.22) позивача повідомлено про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 16.10.2014 року в м.Чернівці на перехресті вулиць [PERSON] та Південно-Кільцева зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Шевченківського ВП за №12433 від 16.10.2014 року та матеріали адміністративної справи направлено в Глибоцький районний суд для прийняття рішення. Згідно постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16.12.2014 року, яка набрала законної сили 29.12.2016 року (а.с.24), [PERSON], 16.10.2014 року о 03:55 год., керуючи транспортним засобом марки «Тойота Фортунер» д.н.з. [NUMBER] по вулиці Героїв Майдану від вулиці Комарова в напрямку вулиці Південно-Кільцева в місті Чернівці на кільці вулиць [PERSON] та Південно-Кільцева, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого допустив наїзд на кільце та металеві опори бігборда, в результаті чого транспортний засіб частково пошкоджено. Листом від 22.09.2016 року №6958/01-02, який був надісланий 23.09.2016 року, Глибоцький районний суд Чернівецької області направив позивачу копію постанови від 16.12.2014 року по справі №715/2378/14-п, яку позивач отримав 26.09.2016 року. Згідно акту обстеження рекламної конструкції [PERSON] «Комтех Аутдор» в м.Чернівці, вул.Червоноармійська Південно-Кільцева (а.с.26), на місці обстеження стану рекламної конструкції виявлено наступні пошкодження пошкоджені та деформовані несучі елементи конструкції (опори), пошкоджені рекламні площини та обрамлення. Згідно умов договору підряду №176-М/2014, укладеного між [PERSON] «Комтех Аутдор» та ДП «Контракти Медіа» (а.с.28-30), підрядник зобовязується провести роботи по відновленню та ремонту рекламної конструкції відповідно до акту обстеження від 05.11.2014 року,пошкодженої внаслідок ДТП, яке відбулось в жовтні 2014 року за кошти в сумі 36240 грн., які були проведені, що підтверджується відповідним актом приймання-здавання робіт від 28.11.2014 року (а.с.34) та платіжним дорученням №ПП-0000355 від 29.09.2016 року (а.с.35). При цьому, як стало відомо позивачу, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно форми пошуку на веб-сайті МТСБУ станом на 16.12.2014 року застрахованою не була (а.с.27). Разом з тим, згідно наданого представником позивача в судовому засіданні полісу АІ/1129018 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.135), цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» строком з 28.05.2014 року по 27.05.2015 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. 17.10.2014 року до страхової компанії звернувся відповідач [PERSON] (а.с.137), з заявою про настання страхового випадку. При цьому, страховою компанією 17.10.2014 року було оглянуто місце події, а саме ДТП наїзду на рекламний щит в м.Чернівці, на кільці по вул. Героїв Майдану Південно-Кільцевій, що підтверджується відповідним актом огляду місця події (а.с.138). Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга\~статті 14 ЦК України). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.34.2. ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Пунктом 35.1. ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві май міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Таким чином, строк на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату розпочинається з дня подання страховику належно оформленої заяви з відповідними документами. При цьому, як встановлено судом та підтверджується поясненнями представника позивача, в матеріалах справи відсутні докази того, що представник потерпілої особи звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування протягом одного року з дня настання страхового випадку. Нормами ст. 991 ЦК України встановлено підстави відмови від здійснення страхової виплати. Так п.6 вказаної статті передбачено, що страховик може відмовитись від здійснення страхової виплати у разі наявності підстав, встановлених законом. Так, нормами, що містяться в п.п.37.1.4. п.37.1. ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у даних правовідносинах, встановлено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення спричиненої позивачу шкоди - з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Разом з тим, Верховний суд України в у Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану потерпілій особі своїми неправомірними діями. За загальним правилом, передбаченим в ст.1166 Цивільного кодексу України від 16.11.2003р. №435-IV (надалі ЦК України), майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, із урахуванням вимог п.5. ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до абз.2 п.1 ст.1192 ЦК Україні розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, підсумовуючи викладені вище положення чинного законодавства України, наявними є достатні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позов, суд також враховує положення п.35 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» завдану матеріальну шкоду в розмірі 36240,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved