Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] ([PERSON]), звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 05 травня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.02 2009 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів. З 2009 року відповідач участі у вихованні дітей не приймє, не цікавився їх вихованням, особливо молодшого сина, єдиною участю у вихованні дітей була сплата аліментів на синів згідно рішення суду. Фактично вихованням дітей займається вона позивачка. Відповідач поводить себе агресивно, старший син ще досі пам'ятає про скандали та бійки в його присутності, а молодший син взагалі відповідача не знає, оскільки йому було лише 4 місяці від народження, коли відповідач пішов з родини, а тому вона і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що він бажає і хоче виховувати своїх дітей, але колишня дружина та її мати перешкоджають йому у цьому та звернувся до позивача з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу і часу участі батька у вихованні дітей. В судовому засіданні [PERSON] підтримав зустрічний позов. Позивач за первісним - відповідач за зустрічним позовом та її представник, кожен окремо, проти зустрічного позову заперечували, суду пояснили, що відповідач за первісним-позивач за зустрічним позовом ні коли не звертався до органу опіки та піклування з заявою про встановлення часу для спілкування з дітьми, добровільно вирішити це питання він не коли не намагався. Представник третьої особи виконкому Дзержинської районної у місті ради як органу опіки та піклування проти задоволення первісного позову заперечувала, суду пояснила, що не вбачає злісного ухилення відповідача за первісним позовом-позивача за зустрічним ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків. Щодо зустрічного позову покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи виконкому Саксаганської районної у місті ради як органу опіки та піклування позовні вимоги за первісним позовом підтримала, суду пояснила, що враховуючи інтереси дітей, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно синів, позиція викладена у висновку комісії з питань захисту прав дитини за № 175 від 14.05.2009 року, не змінилась. Щодо зустрічного позову, представник третьої особи, пояснила, що за весь час розгляду справи позивач за зустрічним позовом так і не звернувся до органу опіки за для визначення способу і часу участі батька у вихованні дітей, а відтак, на думку представника третьої особи, без звернення до органу опіки з відповідною заявою, підстав для задоволення зустрічного позову немає. Представник третьої особи виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування, суду пояснила, що оскільки відповідач за первісним позовом, лише зареєстрований на території Центрально-Міського району а проживає у Дзержинському районі, а діти зареєстровані та проживають у Саксаганському районі, то у вирішенні як первісного так і зустрічного позовів покладається на розсуд суду. Прокурор з позовні вимоги за первісним позовом підтримав, суду пояснив, що хоча і відповідач за первісним позовом не є особою що веде аморальний образ життя, але він не проявляє турботи про фізичний і духовний розвиток дітей , що відповідно до вимог ст. 164 СК України є підставами для позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає: систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось, крім того агресивна поведінка відповідача за первісним позовом по відношенню до матері дітей негативно впливає на старшого сина, що підтверджується як характеристиками з міста навчання дитини так і висновком комісії з питань захисту прав дитини № 175 від 14.05.2009 року, а також консультативним висновком кандидата психологічних наук Каліщук С.М., та іншими доказами дослідженнями під час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним - відповідача за зустрічним позовом та її представника, відповідача за первісним - позивача за зустрічним позовом, представників третьої особи, пояснення свідків, вислухавши прокурора, який вважає за доцільне враховуючи інтереси дитини позбавити відповідачів батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Шлюб розірвано 05 травня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Вихованням малолітніх дітей фактично займається мати дітей - позивач по справі, матеріально їх утримує, піклуються про них. Відповідач, заперечуючи позов зустрічною позовною заявою , жодним словом не вказав та не довів, що він з часу народження дітей належним чином виконував свої батьківські обов'язки та висловивши бажання підтримувати зв'язок з синами , не навів будь-яких доводів та доказів того, що він у будь-який спосіб намагався та намагається спілкуватися з дітьми, установити з ними контакт (листування, поздоровлення з днем народження), як і не висловив бажання приймати участь в утриманні та вихованні своїх синів. Вищезазначене свідчить про те, що відповідач з дня народження молодшого сина ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, свідомо нехтуючи своїми обов'язками. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]- психолог з місця навчання старшого сина [PERSON], [PERSON] - зав кафедрою псіхології, кожен окремо суду підтвердили свої висновки щодо психологічного стану [PERSON]. До пояснень свідків [PERSON], [PERSON], суд відноситься критично, оскільки перший свідок є родичем [PERSON] і останній раз бачив дітей 5 років потому, а другій свідок був в родині один раз. Як вбачається з повідомлення адміністрації КЗШ № 74(місце навчання [PERSON]) та КЗШ № 21, вихованням дітей займається мати, вона цікавиться навчанням дітей, приймає активну участь у життя класу, відвідує батьківські збори. Батько дітей за час навчання дітей у школах ні жодного разу не з'являвся. За місцем навчанням малолітні [PERSON] та [PERSON], характеризується позитивно. Відповідач не представив суду будь які докази того, що він, як батько у будь який спосіб намагався чи намагається приймати участь у вихованні дітей. Жодного разу за весь час розгляду даної справи [PERSON] не підняв питання щодо виховання його молодшого сина [PERSON]. Спорів про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення порядку та часу побачень з дитиною не було. Відповідач не подавав ніяких заяв, не звертався до Органів самоврядування, не заперечував той спосіб спілкування з дітьми, який існував на той час. Лише 23.01.2015 року, [PERSON], представив суду копію заяви до виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визначення способу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак доказів того що вказана заява прийнята до розгляду відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом суду не представив, що розцінюється судом як намагання знову затягнути розгляд справи, зловживаючи своїми правами, оскіли у [PERSON] до початку розгляду даної справи та під час розгляду справи було достатньо часу для звернення з такою заявою, але він таким своїм правом не скористався. Крім того, аліментні обов'язки [PERSON] не виконує. Відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду в результаті в нього на цей час утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26 973,78 грн. . Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав на підставах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. В свою чергу другий із батьків повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У консультативному висновку фахівця син [PERSON] на цей час не пробачив лють, фізичну агресію, жорстке побиття його та позивача - матері, а головне спогади про те, що відповідач бив [PERSON] за те, що він не слухався, не приходив у реанімацію де знаходилась дитина, та чітке вираження думки, що він не хоче його бачити свідчить про те, що дитина на цей час неготова до спілкування з батьком та не бачить його батьком у класичному прояві, а нав'язлива та примусова форма спілкування з батьком на думку суду, тільки пригнітить його психічний стан. Відповідно до ч.3 ст.164 підставою позбавлення батьківських прав є також жорстоке поводження з дитиною. При бесіді з [PERSON] спеціаліста з області психології було з'ясовано, що агресія, яку батько спрямував на дитину і на цей час турбує сина та унеможливлює виникнення бажання у спілкуванні з дитиною, [PERSON] не бажає бачити батька. Вже більше двох років [PERSON] не працює, хоча зазначає в зустрічній позовній заяві, що він працює на будівництві. Доказу по теперішній час суду не надав. Він вказує , що забезпечений житлом, але ця обставина була спростована в суді, він зареєстрований у квартирі родичів, а проживає у житлі яке йому не належить. Згідно Ухвали Верховного суду судової палати по цивільним справам Верховного суду від 16.02.2011 року № 6-690 св10, не виявлення батьківської турботи та уваги, відсутність турботи про фізичний і духовний розвиток дітей , що відповідно до вимог ст. 164 СК України є підставами для позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає: систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось це - (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини) Під час розгляду справи, [PERSON] жодного разу не підіймав питання , щодо спілкування з його молодшим сином [PERSON], що на думку суду свідчить про те, що він свідомо самоусунувся від виховання свого молодшого сина. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу і часу участі батька у вихованні дітей, то на думку суду він не підлягає задоволенню з підстав визначених вище.

Outcome: approved