Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області про визнання батьківства. В обґрунтування заяви вказує, що 09 жовтня 2000 року [PERSON] народила дитину - [PERSON]. На час народження дитини, а також протягом десяти місяців до народження дитини, [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був зроблений в порядку, що передбачений ст.135 Сімейного кодексу України. Позивач вказує, що 06 липня 2016 року [PERSON] померла в м. Покровську Донецької області. Він вважає себе батьком [PERSON], тобто дитини, яку народила [PERSON]. У січні-лютому 2000 року він підтримував з [PERSON] фактичні шлюбні відносини, проте згодом у них відносини зіпсувалися і з березня 2000 року [PERSON] стала підтримувати фактичні шлюбні відносини з іншою особою. Після смерті мати [PERSON] залишилася без батьківського піклування. За своє життя мати дитини визнала його батьківство. [PERSON], також вважає його своїм батьком. Позивач зазначає, що [PERSON], на теперішній час проживає з матірю колишнього співмешканця [PERSON] - [PERSON], за адресою: Донецька область, Покровський р-н, с. Сергіївка, вул. Кішканя, буд.3 Також, позивач зазначає, що інших родичів крім нього у дитини немає. Він бажає забезпечити свою дитину батьківським піклуванням, забезпечувати її майнове утримання. У шлюбі він не перебуває. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати його батьком [PERSON]. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутності, наполягає на задоволені позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області надав до суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, щодо ухвалення . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. [PERSON] із ст.ст.10,\~11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.. Відповідно до ч.2\~ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~\~\~\~постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей\~213,\~215 ЦПК\~рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], у графі «батько» зазначено за прізвищем померлої [PERSON], оскільки мати [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]І, не перебувала, та запис у свідоцтві про народження дитини було здійснено відповідно до положень ст. 135 СК України (а.с. 4). [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00016870713 [PERSON], [INFO] записана відповідно до ст. 135 СК України (а.с. 14). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року було призначено судово-медичну генетичну експертизу. [PERSON] висновку експерта № 347, [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. (а.с. 39-41). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р.«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини народженої після 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до вимог ч.2 ст. 128 СК України. [PERSON] ч.2 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, частиною 4 зазначеної статі передбачено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Запис про батьківство у відділі РАЦС було здійснено за вказівкою [PERSON] відповідно до вимог ст.135 СК України, у свідоцтві про народження в графі «батько» було зазначено прізвище [PERSON]. В рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналами судових засідань. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved