Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме належним їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] та стягнути з останніх на її користь 243 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору, 250 грн. витрат пов'язаних з розміщенням оголошення в газеті. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно договору дарування нерухомого майна №1716 від 23.10.2014 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. За вказаною вище адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], але фактично не проживають з 2006 року, на теперішній час їхнє місце перебування невідоме. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у позивача, яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], та третьої особи Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області які вдруге не з'явилися в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді відповідачі були повідомлені належним чином, що підтверджується оголошенням у газеті "Вісті Придніпров'я". Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Із матеріалів справи видно, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування нерухомого майна №1716 від 23.10.2014 року (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи на даний час відповідачі продовжують бути зареєстровані у будинку позивача (а.с.8-9), у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості вільно користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Крім того [PERSON] та [PERSON] не проживають з 2006 року за місцем реєстрації, тобто у належному позивачу будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON] Згідно приписів ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщенням протягом шести місяців. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved