Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ « Краснолиманська » з 12.07.2019 року по 30.07.2020 рік. Наказом № 213/к від 30.07.2020 р. його було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач з ним не розрахувався по заробітній платі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 16.11.2020 року стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 151075,06 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31200 грн. Як вбачається з рішення суду, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнутий за період з 09.10.2020 року по 16.11.2020 рік ( а. с. 27-29). Оскільки станом на теперішній час рішення суду від 16.11.2020 року не виконано, заборгованість по заробітній платі в сумі 151075,06 грн. не погашена в повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі за період з 17.11.2020 р. по день ухвалення судового рішення, понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 44). Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. ( а. с. 42-43). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності представника сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське» » з 12.07.2019 року по 30.07.2020 рік, де працював прохідником підземним 5 розряду. ( а.с. 7-18). Наказом № 213/к від 30.07.2020 р. позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. ( а.с.18). Рішенням красноармійського міськрайонного суду від 16.11.2020 року стягнуто з ТОВ «Краснолимасньке» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 151075,06 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31200 грн. Як вбачається з рішення суду, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнутий за період з 09.10.2020 року по 16.11.2020 рік ( а. с. 27-29). В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання рішення суду про стягнення заробітної плати на користь позивача. Згідно довідки Покровського ВДВС Східного міжрегіонального управління МЮ України за № 1718-919 від 13.01.2021 року в відділі перебуває виконавче провадження № 63964347 щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 151075,06 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31200 грн. без урахування суми податків й інших обов`язкових платежів . 23.12.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Борг по виконавчому провадженню станом на 13.01.2021 року не сплачено ( а.с. 32). Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Оскільки на день розгляду справи відповідач не розрахувався з позивачем по заробітній платі, а судовим рішенням від 16.11.2020 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період з 09.10.2020 року по 16.11.2020 рік, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2020 р. по 23.02.2021 рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Середньоденна заробітна плата становить : 1200 грн. ( а. с. 26). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 1200 х 68 ( робочі дні) = 81600 грн. Згідно із п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що суми які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. За таких обставин, визначена судом сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача, є сумою, з якої під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved