Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

ПАТ Альфа-Банк ( далі Банк ) звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 13.09.2013 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500411122. Відповідно до умов даного договору Банком надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 99979,20 грн., на умовах забезпеченості , повернення, строковості , платності. Однак у порушення умов договору [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконала, станом на 14.06.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 50220,26 грн., яка складається з: 38474,21 грн. - заборгованість по кредиту; 2087,55 грн. - заборгованість по відсотках; 8658,50 грн. - заборгованість по комісії; 1000,00- штраф. До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором № № 500411122 від 13.09.2013 року у добровільному порядку не погасила, тому позивач ПАТ «Альфа - Банк» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 50220,26 грв. та судові витрати у розмірі 1600,00 грв. В судове засідання представник позивача не з'явився, до матеріалів позовної заяви додане клопотання, у якому заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять розглянути справу у відсутність представника, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася відповідно до ст. 128 ЦПК України. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору № 500411122 від 13.09.2013 року, банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 99979,20 грн., з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 10,99% річних з датою остаточного повернення кредиту - 16.09.2018 р. (л.с. 4-7 - копія договору). Пунктом 13 «б» кредитного договору сторони погодили, що у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту або сплати процентів за користування ним,або комісій, або інших платежів за договором, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту. Позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150,00 гривень а кожен випадок допущеного прострочення. Пунктом 2.8 кредитного договору передбачена комісійна винагорода - 1,57 % від суми Кредиту. Відповідач [PERSON] зобов'язання по договору належним чином не виконувала, станом на 14.06.2017 р. має заборгованість за кредитним договором № 500411122 від 13 вересня 2013 року у розмірі 50220,26 грн., що складається з наступного: - 38474,21 грн. - заборгованість по кредиту; -2087,55 грн. - заборгованість по відсотках; -8658,50 грн. - заборгованість по комісії; - 1000,00- штраф що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 11-12), який долучено до матеріалів справи, що не оспорюються відповідачем, яка не скористалася процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору, та доказів, які мали спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов'язань по кредитному договору. 23 серпня 2017 року (вих. №54513-102 б/б) ПАТ «Альфа-Банк» направило на адресу позивальника [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту ( досудове врегулювання спору) , однак вищевказана вимога залишена без належного реагування з боку [PERSON] (л.с. 13). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1600,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved