Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 06.11 р. розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач з донькою стали проживати окремо. Відповідач залишився проживати у належному обом сторонам будинку [ADDRESS]. Після цього сторони, маючи на меті врегулювати на основі взаємних поступок спір про розподіл спільного майна подружжя, 05.08.11 р. уклали між собою мирову угоду, яка визнана ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.11 у цивільній справі №2-4725/11. Мировою угодою сторони поділили між собою певну частину майна та визнали за донькою [PERSON] право власності на належні їм частки (по 1/2) будинку та на належні кожному з них земельні ділянки за адресою цього будинку. На підставі даної Мирової угоди була здійснена державна реєстрація права власності неповнолітньої доньки сторін [PERSON] на будинок та дві земельні ділянки за його адресою. Однак у червні 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання Мирової угоди. У подальшому він збільшив позовні вимоги і додатково просить скасувати державну реєстрацію права власності доньки [PERSON] на будинок та на вказані вище земельні ділянки. Натомість після розірвання шлюбу відповідач не підтримує з донькою жодних стосунків. Вже тривалий час не надає належної матеріальної допомоги на її утримання. Не приймає ніякої участі у її вихованні, фізичному, духовному і моральному розвитку. Факт звернення відповідача до суду із згаданим вище позовом про розірвання Мирової угоди і скасування державної реєстрації права власності неповнолітньої доньки [PERSON] на будинок і земельні ділянки беззаперечно свідчать про ігнорування ним батьківського обов'язку щодо збереження майна дитини, поваги до неї і готування її до самостійного життя. Крім того, такі дії відповідача по ініціюванню припинення у судовому порядку права власності доньки на нерухоме майно негативно впливає на психічно-моральний стан останньої, що також свідчить про невиконання відповідачем батьківського обов'язку щодо піклування про здоров'я дитини та її духовний і моральний розвиток. На підставі вищенаведеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], яка народилася [INFO] і про народження якої 22 жовтня 1997 року зроблено актовий запис №979 у книзі записів актів громадянського стану про народження Відділу реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів Закарпатської області. В судове засідання позивач не з'явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд позовної заяви без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник третьої сторони в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. До Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання від прокурора міста Ужгорода, про залучення їх до участі у справі. Суд протокольною ухвалою залучив прокурора до участі у справі на підставі ч. 2 ст. 45 ЦПК України. Прокурор прокуратури міста Ужгород в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з вимогами ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.10.1997 року відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородської міської ради народилася [PERSON], [INFO], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] залишено на вихованні матері - [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від доньки та позивача по справі. З часу розірвання шлюбу з позивачем з донькою [PERSON] не зустрічався, не займався вихованням доньки, не надає коштів на її утримання, не цікавився її життям, здоров'ям. Відповідно до копії мирової угоди від 05.08.11 р. встановлено, що маючи на меті врегулювати на основі взаємних поступок спір про розподіл спільного майна подружжя, уклали між собою мирову угоду яка визнана ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.11 у цивільній справі №2-4725/11. Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони поділили між собою певну частину майна та визнали за донькою [PERSON] право власності на належні їм частки (по 1/2) будинку та на належні кожному з них земельні ділянки за адресою цього будинку. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2013 р. встановлено, що на підставі даної Мирової угоди була здійснена державна реєстрація права власності неповнолітньої доньки сторін [PERSON] на будинок та дві земельні ділянки за його адресою. Згідно копії позовної заяви від червня 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання мирової угоди. У подальшому він збільшив позовні вимоги і додатково просив скасувати державну реєстрацію права власності доньки [PERSON] на будинок та на вказані вище земельні ділянки. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 14.01.2014 р. №6/14 вважає за доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], зареєстрованого в [ADDRESS], по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], оскільки батько життям, розвитком та вихованням дитини не цікавиться, аліменти на утримання дитини не сплачує. Враховуючи, наявність достатніх підстав та доказів, які доводять, той факт що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбуються про неї, при цьому суду не надано доказів у підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, а вважає, що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON], [INFO], батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved