Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ТОВ «Юліс-А» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 30 грудня 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин [PERSON], який працював водієм у ТОВ «Юліс-А», на 512 км. + 800 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем марки ГАЗ 3307 д/н. [NUMBER], не витримав безпечної швидкості руху допустив наїзд на автомобіль марки Renault Logan, д/н. [NUMBER], який стояв праворуч з краю проїзної частини. В результаті даного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року [PERSON], [INFO], громадянина України, проживаючого у [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. [PERSON] під час настання ДТП виконував свої трудові обов'язки, працюючи водієм у ТОВ «Юліс-А». Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Юліс-А» була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі договору страхування № АЕ 2916300 від 10.03.2015р. 04 квітня 2016 року страховик ПАТ «НАСК «Оранта» сплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 41639,81грн. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 1605 від 29.04.2016р. було встановлено розмір матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля Renault Logan, д/н. [NUMBER], пошкодженого при ДТП (30.12.2015р.), складає 70426,38грн. Зважаючи на те, що [PERSON] під час ДТП виконував трудові обов'язки, то позивач з посиланням на ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України просить стягнути з ТОВ «Юліс-А» різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 28786,57грн. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, заперечував проти постановлення заочного рішення та просив справу розглянути за їх відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією. Треті особи та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зв'язана з використанням, збереженням і утриманням транспортних засобів. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Так, 30 грудня 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин [PERSON], який працює водієм у ТОВ «Юліс-А», на 512 км. + 800 м. автошляху Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем марки ГАЗ 3307 д/н. [NUMBER], не витримав безпечної швидкості руху допустив наїзд на автомобіль марки Renault Logan, д/н. [NUMBER], який стояв праворуч з краю проїзної частини. В результаті даного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, тобто [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу N [NUMBER] власником автомобіля Renault Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] є позивач [PERSON]. 09 лютого 2016 року Харківським районним судом Харківської області була винесена Постанова, якою [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в результаті порушення [PERSON] вимог п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України виникло зіткнення з автомобілем Renault Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль марки ГАЗ 3307 д/н. [NUMBER], яким керував [PERSON] під час здійснення своїх трудових обов'язків, належить на праві власності ФГ «Кегичівське». В свою чергу ФГ «Кегичівське» передало автомобіль ГАЗ 3307, державний номер [NUMBER] в оренду ТОВ «Куп'янський хлібокомбінат «Кулиничі» на підставі договору оренди від 01.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Куп'янський хлібокомбінат «Кулиничі» уклало договір № 5 із ТОВ «Юліс-А», працівником якого є [PERSON], про надання послуг по наданню працівників від 01 січня 2014 року, відповідно до умов якого ТОВ «Юліс-А» прийняло на себе зобов'язання надавати послуги по наданню ТОВ «Куп'янський хлібокомбінат «Кулиничі» працівників. Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Знаходження [PERSON] в трудових відносинах із ТОВ «Юліс-А» підтверджується копією трудової книжки останнього, відповідно до якої [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів згідно наказу № 33-к від 01.10.2013р. Факт виконання [PERSON] під час виникнення ДТП трудових обов'язків підтверджується також копією подорожного листа № 344392 за 20-31 грудня 2015 року, де в тому числі зафіксовано факт ДТП 30.12.2015р. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим та не спростованим іншими належними та допустимими доказами ті обставини, що в момент скоєння ДТП водій [PERSON] виконував свої трудові обов'язки. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1605 від 29.04.2016р. розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Renault Logan, д/н. [NUMBER], пошкодженого при ДТП (30.12.2015р.), складає 70426,38грн. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі договору страхування № АЕ 2916300 від 10.03.2015р. Згідно виписки по банківській картці [PERSON] від 21.06.2016р. остання 04.04.2016р. отримала страхове відшкодування у розмірі 41639,81грн. згідно договору страхування № АЕ 2916300 від 10.03.2015р. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 28786,57грн. У правовому висновку Верховного Суду України у справі про відшкодування шкоди (справа № 6 - 2808 цс 15) від 21.01.2016р. зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності За таких обставин, шкода, спричинена власнику автомобіля Renault Logan, д/н. [NUMBER] [PERSON], пошкодженого при ДТП (30.12.2015р.) водієм ТОВ «Юліс-А» [PERSON] правомірно підлягає стягненню безпосередньо із ТОВ «Юліс-А». За таких обставин, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 30 грудня 2015 року була вчинена водієм [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків у ТОВ «Юліс-А». Порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку із спричиненням шкоди, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за вимоги майнового характеру у сумі 551,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved