Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідач у справі є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], реєстрація останнього проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (відомості про батька внесені за заявою матері). Посилаючись на те, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов'язки, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, домашнього господарства не веде, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя сина, виражаючи турботу про дитину, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина та стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 200 грн. щомісячно. У судовому засіданні представник позивача Супоровський М.О. позов підтримав в повному об'ємі, давши пояснення за обставинами, викладеними в ньому, та просить його задовольнити. Представник прокуратури Ківерцівського району Новік Л.В. в судовому засіданні, захищаючи соціальні і майнові права неповнолітнього [PERSON], підтримала заявлені органом опіки і піклування Ківерцівської райдержадміністрації вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина та стягнення аліментів на його утримання. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася та не повідомила про причини неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2005 року матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зазначена відповідач [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013363217 від 24.01.2014 року, державна реєстрація народження [PERSON], проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків стверджується, характеристикою виконавчого комітету Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 22.01.2014 року (а.с 6), актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 14.01.2014 року (а.с.14), повідомленням Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області № 458 від 21.01.2014 року. Крім того, постановою Ківерцівського районного суду від 12.02.2014 року [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виховання сина [PERSON], внаслідок чого останній 30.12.2013 року пішов з дому до лісу, де заблукав і пробув цілу ніч. 31.12.2013 року неповнолітній був розшуканий працівниками міліції, після чого службою у справах дітей Ківерцівської РДА дитину направлено до притулку для дітей в м. Рожище. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації № 1/2.18 від 24.01.2014 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Зазначений висновок в судовому засіданні підтримав представник служби у справах дітей Ківерцівської РДА. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Оцінюючи в сукупності здобуті докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, оскільки не піклується про [PERSON], [INFO], не дбає про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Враховуючи, що наведені обставини передбачені законом, як підстава для позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 200 грн. щомісячно підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, що стверджується посвідченням № 151066, (а.с. 9), відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: approved