Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа: Перша [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири № 55, яка знаходиться в місті Харків по вулиці Григорівська, будинок № 86 «Б». Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 лютого 2015 року померла його мати - [PERSON]. 20 листопада 2001 року вона склала заповіт, яким заповіла позивачу все майно, яке буде їй належати та на що вона буде мати право на день смерті. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири № 55, що знаходиться в місті Харкові, вул. Григорівська, буд. 86 «Б». 1/2 частина цієї квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1994 року [PERSON] міським центром приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням №28594 за реєстровим номером 6-94-35371, зареєстрованого у [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації 17.10.1994 року за №П-6-2681, а іншу 1/2 частину вказаної квартири [PERSON] одержала у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 квітня 2002 року П'ятою [PERSON] державною нотаріальною конторою. Але право власності на 1/2 частину квартири, одержаної згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2002 року, [PERSON] не зареєструвала у [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, своєчасно звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, яка завела спадкову справу, а 09 жовтня 2015 року видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири №55 у будинку №86-«Б», розташованому в місті Харків, вулиця Григорівська. Видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину зазначеної квартири нотаріальна контора не змогла через те, що [PERSON] за життя не зареєструвала у [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації право власності на 1/2 частину квартири, яку вона одержану у спадщину. При цьому державний нотаріус роз'яснив позивачеві, що питання про спадщину 1/2 частини квартири має бути вирішено у судовому порядку. У звязку з вищевикладеним позивач і звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину квартири №55, що знаходиться в місті Харків по вул. Григорівська у будинку № 86 «Б». Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечували, про що подали відповідну заяву до суду, у якій також просили розглядати справу за їх відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи Першої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст. 224 ЦПК України. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 24 лютого 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 488765, зареєстрованим Виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, про що 25 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис №05 (а.с.26). 15 листопада 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пятої харківської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 3-776, відповідно якому заповіла позивачеві все її майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все, що буде їй належати на не день смерті та на що вона за законом матиме право (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири № 55, яка знаходиться в місті Харків по вулиці Григорівська, будинок № 86 «Б». 1/2 частина вказаної квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1994 року [PERSON] міським центром приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням №28594 за реєстровим номером 6-94-35371, зареєстрованого у [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації 17.10.1994 року за №П-6-2681 (а.с.8). Іншу 1/2 частину вказаної квартири [PERSON] одержала у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 квітня 2002 року державним нотаріусом Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 4-443 (а.с.7). Однак, [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири не зареєструвала у [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] одержав свідоцтво про праву на спадщину за заповітом на 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру № 55 в будинку, розташованому в місті Харків, вулиця Григорівська, будинок № 86-Б (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 жовтня 2015 року № 5039/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 24 лютого 2015 року [PERSON] на 1/2 частку в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] у звязку з тим, що право власності при житті померла не зареєструвала згідно діючого законодавства (а.с.14). Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. Статтею 1226 ЦК України\~передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією з підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки склад спадщини згідно\~ст. 1218 ЦК України\~визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент. Згідно п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Згідно\~Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів", рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав щодо задоволення позову та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права приватної власності на 1/2 частину квартири № 55, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Григорівська у будинку № 86 «Б», після померлої 24 лютого 2015 року його матері [PERSON], яка належила їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 квітня 2002 року державним нотаріусом Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 4-443. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1317 грн. 50 коп., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи (а.с.2), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved