Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 0,728 га, розташовану на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] ; - земельну ділянку площею 0,620 га, розташовану на території Комишівської сільської ради, масив № 27, ділянка [NUMBER] передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] ; - земельну ділянку площею 0,920 га, розташовану на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER], передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 17.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,268 га, яка складається з трьох земельних ділянок, а саме земельної ділянки площею 0,728 га, розташованої на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER] , кадастровий номер - [NUMBER] , земельної ділянки площею 0,620 га, розташованої на території Комишівської сільської ради, масив № 27, ділянка [NUMBER] , кадастровий номер - [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,920 га, розташованої на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER] , кадастровий номер - [NUMBER] , що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 08 грудня 2005 року № 940/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010752100290. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2011 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить - земельна ділянка площею 0,728 га, розташована на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] ; - земельна ділянка площею 0,620 га, розташована на території Комишівської сільської ради, масив № 27, ділянка [NUMBER] передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] ; - земельна ділянка площею 0,920 га, розташована на території Комишівської сільської ради, масив № 63, ділянка [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.09.2007 року, кадастровий номер - [NUMBER] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 23.11.2009 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 122, [PERSON] належну йому на праві особистої власності земельну ділянку площею 2,268 га, розташовану на території Комишівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією від 04.09.2007 року, майновий сертифікат (пай серії ОД - [NUMBER] виданий Комишівською сільською радою від 18.02.2003 року заповів своїй донці [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] в передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 06.03.2012 року, зареєстрованою в реєстрі за № 26, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, а також, те що частину спадковго майна позивач вже оформила, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved