Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач, будучи неповнолітньою у віці 16 років, просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача [PERSON] , яка доводиться їй матір`ю, батьківських прав стосовно неї. Вимоги обґрунтувала тим, що проживає в сім`ї [PERSON] , де й народилася і де її мати проживала зі своїм співмешканцем [PERSON] . З 2008 року мати з нею не проживає та в останнє з нею спілкувалася у 2014 році. Відомості про батька у її свідоцтві про народження записані за вказівкою матері. З 2010 року по 2015 року перебувала на обліку дітей, що перебувають у складних життєвих обставин. Фактично її доглядом, вихованням і повним утриманням по сьогоднішній день займається [PERSON] . Мати її життям не цікавиться, не провідує, матеріально не забезпечує, турботи не проявляє, умов для проживання і утримання не створює, батьківські збори по місцю навчання жодного разу не відвідувала. Через таку байдужість матері стосовно неї не може оформити паспортний документ, оскільки для цього вимагається обов`язкова присутність батьків. У свою чергу, відсутність паспорта унеможливлює отримання нею документа про освіту. Вважає, що наведена сукупність фактів і обставин свідчить про ухилення матір`ю виконання батьківських обов`язків стосовно неї, що є порушенням основних принципів Декларації про права дитини. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи двічі належним чином була повідомлена, що підтверджується інформаціями з Інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером, згідно яких судові виклики були вручені члену сім`ї відповідача, що в силу ч.3 ст.130 ЦПК України вважається належним повідомленням про дату, час і місце проведення судового засідання. Крім цього, виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному сайті суду, проте жодного разу ні в підготовче, ні в судове засідання, вона не з`явилась, відзиву на позов не подала, про неможливість розгляду справи за її відсутності не сповістила. Представник виконавчого комітету Вишнівської сільської ради як органу опіки та піклування в канцелярію суду подала заяву, у якій підтримала наявний у справі висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовного неповнолітньої позивача, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27 липня 2010 року стверджено, що відомості про батька [PERSON] записані на підставі ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 15 липня 2010 року, 07 жовтня 2011 року, 20 лютого 2014 року неповнолітня [PERSON] проживає по [ADDRESS] в сім`ї [PERSON] , матері колишнього співмешканця відповідача [PERSON] - [PERSON] . Для проживання неповнолітня [PERSON] має усі належні умови. Цими ж актами стверджено, що мати дитину фактично не відвідує, приїздила лише два рази на рік, подарунків не привозила, матеріальної допомоги на її утримання не надавала, жодного разу не ініціювала питання забрати дитину до себе. У 2010 році неповнолітня [PERSON] у супроводі з [PERSON] сама їздила до матері в село Голядин Шацького району Волинської області. Із наданої виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради довідки від 02 вересня 2020 року та інформації від 09 вересня 2020 року слідує, що відповідач з дочкою [PERSON] не проживає, на вихідні та канікули до себе її не забирала, не відвідує і не цікавиться її життям. Упродовж навчання неповнолітньої [PERSON] з першого по дев`ятий клас в Бережецькому НВК "ЗОШ І-ІІ ступенів -ДНЗ" та на першому і другому курсах у Любомльському професійному ліцеї відповідач навчальним процесом дочки жодного разу не цікавилась та освітнім вихованням не займалась. Усю відповідальність за виховання і навчання дитини взяла на себе [PERSON] . За наданою Любомльським відділом поліції інформацією від 11 вересня 2020 року відповідач [PERSON] 27 березня 2020 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у п`яному вигляді). Із наданого Любомльською райдержадміністрацією як органом опіки та піклування в порядку ч.5 ст.19 СК України висновку також встановлено, що неповнолітня [PERSON] з 19 липня 2010 року по 05 травня 2015 року знаходилась на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; відповідач [PERSON] як одержувач будь-якої допомоги на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебуває та упродовж 2020 року ніяких соціальних виплат не отримувала; зі слів сусідів спілкуватися з дитиною не бажає. З метою забезпечення найкращих інтересів дитини Любомльська райдержадміністрація дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] . У статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, … , а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із досліджених доказів безсумнівно встановлено, що відповідач не займається вихованням дочки [PERSON] , не турбується про її матеріальне забезпечення, фізичний, духовний та моральний розвиток, жодної участі у її житті не приймає, своєю бездіяльністю проявляє явну байдужість до долі дитини, а відтак не виконує передбачених ст.150 СК України батьківських обов`язків. При цьому таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане з певними об`єктивними чинниками, які б не залежали від волі відповідача і унеможливлювали виконання нею своїх батьківських обов`язків. Отже, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved