Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу батька . Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано за рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2011 року. Під час даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. яка у свою чергу проживає з нею за адресою: м.Мукачево, вул.Росвигівська, буд.№28, кв.№102. 26 червня 2015 року у зв'язку з необхідністю періодично, тимчасово виїжджати дитині [PERSON] у супроводі матері без супроводу батька, за межі України, відповідач надав їй нотаріально посвідчену заяву серії НАО №303706, якою надав згоду на такі виїзди до ряду держав світу протягом 2015 - 2018 років. Так, декілька разів на підставі вказаної заяви-згоди, донька [PERSON] у її ([PERSON]В.) супроводі виїжджала за межі України для короткострокового відпочинку, і кожного разу забезпечувала її повернення до України, що підтверджується даними відміток про перетин кордону України, які містяться у паспортах громадян України для виїзду за кордон, що належать їй та доньці [PERSON]. Однак, 20 серпня 2017 року, відповідач звернувся до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про підроблення заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, та про те, що вона незаконно намагається вивезти дитину за межі України, на підставі чого працівники поліції перешкодили їй та доньці, перетнути кордон України в цей день, коли вони перебували у пункті пропуску через державний кордон України, прямуючи на відпочинок до Чехії. Того ж дня, 20 серпня 2017 року, вона також звернулась до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою щодо вказаних неправомірних дій відповідача [PERSON], а згодом отримала копію Висновку від 24 серпня 2017 року, в якому вказано, що відповідач визнає надання письмової згоди на виїзд дитини за межі України , але не пам'ятає на який строк, при цьому на даний час він проти виїзду доньки за кордон, і він має намір скасувати вказану заяву-дозвіл, звернувшись до нотаріуса, що його посвідчував. 06 вересня 2017 року, нею ([PERSON]В.) від приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] отримано заяву від 21 серпня 2017 року про скасування відповідачем [PERSON] заяви про надання згоди на виїзд за кордон. Таким чином, зважаючи на вказані обставини, які вказують на існування не тільки заперечень з боку відповідача щодо виїзду доньки за межі України, а й активної протидії таким правомірним виїздам, а також категоричного небажання надавати у майбутньому, у встановленому законом порядку, дозволу на її виїзд за кордон без його супроводу та зважаючи на ту обставину, що існує можливість та необхідність виїзду дитини у її супроводі, без згоди та супроводу батька, за межі України до Чеської Республіки на відпочинок, на період осінніх шкільних канікул з 28 жовтня 2017 року по 10 листопада 2017 року, що якнайкраще забезпечить інтереси дитини, створить додаткові умови, необхідні -2- для всебічного її розвитку, а здійснити такий виїзд без нотаріально посвідченої згоди батька не можливо, то є всі підстави для звернення до суду. Тому на підставі вищенаведеного, вона ([PERSON]В.) звертається до суду та просить надати дозвіл малолітній [PERSON] на виїзд за межі України на період з 28 жовтня 2017 року по 10 листопада 2017 року до Чеської республіки, у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO]. 23 жовтня 2017 року від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову та просить надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на виїзд за межі України на період з 10 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року до Чеської Республіки, у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO]. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначає, що він заперечує щодо заявлених позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, з якою метою планується виїзд за кордон та не вказано адресу куди саме виїжджатиме дитина. Третя особа - представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії 1-ФМ №112234 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області у [PERSON] та [PERSON], 17 вересня 2008 року народилась донька - [PERSON] (а.с.7). 09 лютого 2011 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено: Шлюб, зареєстрований 17 лютого 2007 року Мукачівським міським відділом РАГС, запис №61 між [PERSON] та [PERSON], - розірвати. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишити на вихованні при матері» (а.с.8). Відповідно до копії нотаріально посвідченої заяви приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №1172 від 26 червня 2017 року, [PERSON], батько малолітньої [PERSON], дав згоду на проставлення візи та тимчасовий виїзд дитини за кордон України в Угорщину та інші країни шенгенської зони та Світу протягом 2015 - 2018 рр., у супроводі матері [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії заяви приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] від 21 серпня 2017 року, [PERSON], як батько малолітньої [PERSON], [INFO], скасував заяву, видану ним на згоду на проставлення візи та тимчасовий виїзд доньки [PERSON] за кордон України в Угорщину, інші країни шенгенської зони та Світу протягом 2015-2018 рр., у супроводі матері [PERSON], [INFO] (а.с.14). З копії Листа за №12080/166/16/1-2017 в.о. начальника Мукачівського відділу поліції Головного управління поліції в Закарпатській області [PERSON] від 25 серпня 2017 року та Висновку від 24 серпня 2017 року вбачається, що по заяві [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки ним особисто надано згоду колишній дружині [PERSON] вивозити дитину за кордон, про що свідчить нотаріально завірена заява, підписана ним за №1172 серії НАО 303706 (а.с.15, 17). Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. -3- У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Як вбачається з статті 11 Закону України Про охорону дитинства, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 22 частини 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. Судом знайдено підставність задоволення змінених позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон - її доньці [PERSON], [INFO], яка не досягла 16-річного віку на період з 10 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року без згоди батька [PERSON], на короткий строк, оскільки останній чинить перепони для матері, що виражається у ненаданні дозволу на виїзд за кордон, що суперечить Конвенції про права дитини, якою встановлено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved