Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Керівник Кіровоградської\~місцевої прокуратури\~\~Кіровоградської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до відповідачів, відповідно до якого просить суд визнати недійсним рішення Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 280 від 20.12.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] загальною площею 1,5734 га з кадастровим номером [NUMBER] , розташованої на території Покровської сільської ради Кіровоградського району; витребувати у [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області площею 1,5734 га з кадастровим номером [NUMBER] на користь Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області вартістю 50 348,8 грн.; та тягнути пропорційно з Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури Кіровоградської області 3 524 грн. судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримував у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га на території Добровеличківського району Кіровоградської області, що мало місце 20.01.2015 року. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Покровської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області адвокат Завгородній І.В. в судовому засіданні просив суд у задоволені позову відмовити, про що надав відзив, відповідно до якого слідує, що Покровська сільська рада відповідно до Земельного кодексу України не наділена повноваженнями здійснювати додаткову перевірку того чи скористався раніше громадянин правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок, адже вчинення дій щодо додаткової перевірки заяви громадян буде перевищенням повноважень сільської ради, а відтак, вважає, що Керівником Кіровоградської\~місцевої прокуратури\~\~Кіровоградської області не доведено в чому полягає незаконність оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] адвокат Звіздун А.М. в судовому засіданні просив суд у задоволені позову відмовити, про що надав відзив, відповідно до якого посилається на недоведеність прокурором необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а оскаржуване рішення вважає прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством. Крім того, зазначає, що вилучення спірної земельної ділянки у добросовісного набувача буде свідчити про втручання в право особи на мирне володіння майном за відсутності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, оскільки таким втручанням буде порушена справедлива рівновага між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав особи, яка є власником земельної ділянки, а тому, зважаючи на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] за відплатним договором купівлі-продажу від 01 лютого 2018 року та те, що земельна ділянка вибула з користування за волею її власника на підставі рішення сесії Покровської сільської ради від 20 грудня 2017 року № 280 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», а Покровська сільська рада в той же час як попередній власник земельної ділянки не вимагає її витребування, то в такому разі позовна вимога керівника Кіровоградської місцевої прокуратури по витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] як добросовісного користувача не підлягає задоволенню. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] від 22.11.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, рішенням Покровської сільської ради Кіровоградського району від 20.12.2017 №280 [PERSON] . [PERSON] , затверджено проекту землеустрою та передано у власність земельну ділянку загальною площею 1,5734 га (кадастровий номер [NUMBER] ), розташовану на території Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту). У подальшому державним реєстратором Шиловою Н.Ю. Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 25.01.2018 на підставі вказаного рішення, зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . 01.02.2018 приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз В.І., на підставі посвідченого договору купівлі - продажу № 157 від 01.02.2018 припинено право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек на даний час вищевказана земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] . Разом із тим, згідно опрацьованих даних Публічної кадастрової карти, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-143/14-15-СГ від 06.01.2015 отримав у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER] ) за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Добровеличківського району Кіровоградської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 20.01.2015 державним реєстратором Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області Гладиш Ж.А. Вказана земельна ділянка на час продовжує перебувати у власності [PERSON] та ним передано в оренду громадянину [PERSON] . Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним рішення Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 280 від 20.12.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] загальною площею 1,5734 га з кадастровим номером [NUMBER] , розташованої на території Покровської сільської ради Кіровоградського району, суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи із такого. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] на підставі рішення Покровської сільської ради № 280 від 20.12.2017) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 06.01.2015 №11-143/14-15-СГ), а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області площею 1,5734 га з кадастровим номером [NUMBER] на користь Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області вартістю 50 348,8 грн., суд приходить до висновку про її обґрунтованість, виходячи із такого. Згідно з ст.ст.13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності [PERSON] народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому ст.346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Покровська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved