Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач 03 грудня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 травня 2013 року у м. Дніпропетровську по вул.. Метробудівська, буд.15 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда 323», д/н [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля ВАЗ 21043, д/н [NUMBER] - під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автотранспортний засіб «Мазда 323», д/н [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Матеріальний збиток завданий позивачу, підтверджений висновком експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта складає 31 654,58 грн., а загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля ««Мазда 323», д/н [NUMBER], яку сплатив позивач склала 29 880,00 грн. На момент ДТП між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/621229. Позивач звертався із заявою про настання страхового випадку до співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» щодо відшкодування завданих йому матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, але так і не отримав повного відшкодування шкоди лише в сумі 14 484,34 грн. Враховуючи вищевикладене та уточнивши свої позовні вимоги позивач просить суд, стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та з [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, витрати на правову допомогу, всього у сумі 18 045,66 грн. та судові витрати. У судовому засіданні в якості співвідповідача до розгляду у справі залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна». Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. В особі свого представника за довіреністю - [PERSON] надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с.79). Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення та письмова розписка в матеріалах справи (а.с.56,57,58,67,83). Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Співвідповідач - ПрАТ «Страхова компанія «Україна», в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи (а.с.58). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Судом встановлено, що 04 травня 2013 року о 14-40 год., [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21043» [NUMBER], в районі буд. №15 по вул.. Метробудівська у м. Дніпропетровську, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, не надав дорогу автомобілю «Мазда 323» [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 грн. (а.с.6). За змістом вищевказаної постанови, [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним п.10.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування. Згідно висновку № 0606/13/13 від 15.06.2013 року експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого власникові автомобіля «Mazda 323», д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 31 654,58 грн., а вартість проведення даного експертного дослідження становить 650,00 грн. (а.с.13-18). Загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 323», д/н [NUMBER] склала 29 880,00 грн. (а.с.8,9), яку було сплачено позивачем у повному обсязі, про свідчать квитанції від 30.10.2013 року, 20.08.2013 року (а.с.12). За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна», про що свідчить поліс №АЕ/621229, діючий станом на 04.05.2013 року (а.с.63). Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» із заявою про відшкодування шкоди, яку йому було відшкодовано в сумі 14 848,34 грн., про що свідчить виписка з особового рахунку [PERSON], на який ПрАТ «Страхова компанія «Україна» було перераховано страхове відшкодування (а.с.7). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). За ст.. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи,визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана у тому числі й із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки, обов'язок співвідповідача [PERSON], перед потерпілим по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок ДТП, забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник, в свою чергу, зобов'язався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. За п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved