Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити для батька [PERSON] , наступні способи участі у вихованні дочки [PERSON] [INFO] : бачитися з малолітньою дитиною за її місцем проживання, перебування 3 дні в тиждень, включно з вихідними днями (субота та неділя місяця, які чергуватимуться) з 10.00 до 13.00, за попередньою домовленістю з [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] не створювати перешкод у спілкуванні та сприяти зустрічам доньки з батьком; зобов`язати [PERSON] забезпечувати постійний зв`язок дочки з батьком у телефонному режимі та іншими засобами телекомунікаційного зв`язку. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] з 16 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 року. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу батьків дитина залишилася проживати з матір`ю. На утримання дитини Позивач сплачує аліменти у розмірі, який визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2018 року. Фактично з самого моменту розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі Позивача у вихованні їхньої дочки та її відвідуванні. Зі сторони Відповідача створювались штучні перешкоди нормального спілкування Позивача із дитиною. В результаті цього Позивач звернувся до служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою про визначення способу його участі у вихованні [PERSON] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської районної державної адміністрації №73-19 від 23 серпня 2019 року встановлено порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною: бачитися з малолітньою дитиною за її місцем проживання, перебування 3 дні в тиждень, включно з вихідними днями (субота та неділя місяця, які чергуватимуться) з 10.00 до 13.00, за попередньою домовленістю з [PERSON] , зобов`язати [PERSON] не створювати перешкод у спілкуванні та сприяти зустрічам доньки з батьком, а також зобов`язати [PERSON] забезпечувати постійний зв`язок дочки з батьком у телефонному режимі та іншими засобами телекомунікаційного зв`язку. Проте відповідач дане рішення не виконує, всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачитися з дитиною, не дозволяє дарувати подарунки або повертає їх, штучно створює такі обставини, через які батько не може нормально зустрічатися з донькою. Враховуючи викладене, а також те, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, відтак представник позивача просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. З думкою відповідача щодо можливості батька бачитись з дитиною, не відриваючи її від виховного процесу, ознайомлені та не заперечують. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечують, однак просять суд при ухваленні судового рішення зазначити, що зустрічі дитини з батьком не повинні перешкоджати виховному навчальному процесу, а також те, що в присутності дитини позивач не буде висловлюватися нецензурною лайкою, образливими словами в сторону матері та налаштовувати дочку проти неї. Щодо інших позовних вимог погоджується повністю, справу просить розглянути у їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Підволочиським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 жовтня 2018 року. Як убачається із змісту позовної заяви [PERSON] та [PERSON] з 16 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 року. Після розірвання шлюбу батьків дитина залишилася проживати з матір`ю. На утримання дитини позивач сплачує аліменти у розмірі, який визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2018 року, аліменти сплачує самостійно. Дані обставини визнаються відповідачем у справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської районної державної адміністрації №73-19 від 23 серпня 2019 року встановлено порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною: на час, коли батько перебуватиме на території України шляхом побачень з малолітньою за її місцем проживання, перебування 3 дні в тиждень, включно з вихідними днями (субота та неділя місяця, які чередуватимуться) з 10.00 до 13.00, за попередньою домовленістю з [PERSON] , зобов`язати [PERSON] не створювати перешкод у спілкуванні та сприяти зустрічам доньки з батьком, а також зобов`язати [PERSON] постійний зв`язок дочки з батьком у телефонному режимі та іншими засобами телекомунікаційного зв`язку. Попереджено обох батьків та рідних про відповідальність за невиконання даного рішення. Під час перебування дочки з батьком [PERSON] несе відповідальність за життя та здоров`я дитини. [PERSON] забезпечити інформування [PERSON] про проведення дозвілля та місце перебування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно з ч. 3 ст. 11, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, щодо участі батька у вихованні дитини, враховуючи психічний та фізичний стан малолітньої дитини, рішення комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської районної державної адміністрації №73-19 від 23 серпня 2019 року, вважає порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом встановлення участі позивача у вихованні дитини.

Outcome: approved