Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Кредитна спілка «Громада» звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У своєму позові представник позивача зазначив, що 23 листопада 2012 року між Кредитною спілкою "Громада" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 619, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит у розмірі 36 000 грн. зі сплатою 46,5 % річних від суми залишку кредиту з кінцевим терміном повернення до 23.11.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 619 від 23.11.2012 року, між Кредитною спілкою «Громада» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 619/1п та № 619п, за умовами якого останні зобов'язались відповідати перед кредитором у повному обсязі по зобов'язаннях [PERSON], як солідарні боржники. В ході розгляду справи, представник позивача [PERSON] змінив позов, збільшивши позовні вимоги, надавши розрахунки станом на 25.05.2015 року у загальному розмірі 75 761,67 грн., позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що кредит не брали, а були лише поручителями, просили відмовити у задоволенні позову. [PERSON] додав, що договір поруки № 619/1п від 23.11.2012 року не укладав, поставлений нібито ним підпис належить іншій особі. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату і час слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 23 листопада 2012 року між Кредитною спілкою «Громада» та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі - Договір) № 619, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 36 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 23.11.2013 року під 46,5 % річних. Отримання [PERSON] коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 23.11.2012 року на суму 36 000 грн. та власноручним підписом. Згідно п.п. 4.3.6 - 4.3.8 Договору, в обов'язки позичальника входить дотримуватись встановленого графіку сплати по кредиту та процентам за його користування, використовувати кредит за цільовим призначенням та повернути його разом з процентами по закінченню строку дії договору. В порядку ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 619, відповідач не виконував прийняті на себе зобов'язання та станом на 25.05.2015 року має заборгованість перед кредитною спілкою у сумі 75 761,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 35 366 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 18 595,01 грн., індексу інфляції за весь час прострочення - 19 934,88 грн. та 3% річних - 1 865,78 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, між Кредитною спілкою «Громада» та відповідачами 23.11.2012 року було укладено договори поруки № 619/1п, № 619п, за умовами якого останні являються поручителями та беруть на себе обов'язок відповідати перед позивачем по зобов'язаннях позичальника [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1.2, 1.3 ст. 1 договору поруки встановлено, що поручителі та позичальник відповідають як солідарні боржники та відповідають по зобов'язаннях позичальника в повному обсязі. 16 грудня 2014 року ухвалою суду було призначено почеркознавчу експертизу, щодо вирішення питання належності підпису, проставленого на договорі поруки від 23.11.2012 року за № 619/1 [PERSON], який виступає поручителем відповідача [PERSON] На адресу суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість проведення даної експертизи, у зв'язку з тим, що по наявним матеріалам зробити обґрунтований висновок неможливо. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON], оскільки ним не доведено належними і допустимими доказами, що підпис на договорі поруки від 23.11.2012 року йому не належить. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved