Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її свекрухи - [PERSON], яка померла [INFO], право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала дочці [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Чорноострівській сільській раді 17 травня 1997 року за №352, спадкоємцем якої була її мама - [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла сестра її чоловіка - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, входить право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належало померлій на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Чорноострівській сільській раді 17 травня 1997 року за №352. На випадок своєї смерті, померла не розпорядилась вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. За таких обставин зазначену спадщину прийняла її мама - [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформила. Разом з тим, [INFO] померла її свекруха - [PERSON]. На випадок своєї смерті померла склала заповіт, відповідно до якого належне майно заповіла їй. Відтак, вона як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки на момент її відкриття проживала спільно із спадкодавцем, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримала свідоцтво на право на спадщину від 04 квітня 2006 року, а саме на належне померлій право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Проте, отримала відмову у видачі свідоцтва на іншу земельну частку(пай), у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала дочці [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої була її мама - [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ходорівської об'єднаної територіальної громади - Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], в с. Лучани Жидачівського району Львівської області, у віці 63 років, померла [PERSON], про що 19 грудня 1997 року зроблено відповідний запис за №51 та Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 19 грудня 1997 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 5/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO], у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлої складається із земельної частки (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER] /а.с. 13/. Так, згідно із витягу №150/104-18, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19 лютого 2018 року, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15 жовтня 1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Чорноострівській сільській раді 17 травня 1997 року за №353, земельна частка(пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ССП ім.. Сагайдачного і її вартість становить 50020,65 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /а.с. 12/. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняла матір спадкодавця - [PERSON], оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляла. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці 99 років, померла [PERSON], про що 14 липня 2005 року зроблено відповідний актовий запис №34 та Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 14 липня 2005 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 7/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини померлої ввійшла право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, належне їй на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER] та право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала дочці [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №659 від 15 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Чорноострівській сільській раді 17 травня 1997 року за №352, спадкоємцем якої була її мама - [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. З наявної в матеріалах справи довідки виданої виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 21 листопада 2017 року №1046, вбачається, що в Чорноострівській сільській раді посвідчувався заповіт [PERSON] в користь невістки [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за №112 від 17 листопада 2004 року. Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 8-9/. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2006 року, встановлено факт звернення позивачки до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та факт видачі свідоцтва про прав на спадщину від 04 квітня 2006 року на частину спадкового майна, а саме на право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі сертифіката на право на середню земельну частку (пай) серії [NUMBER] /а.с. 10/. Разом з тим, постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №96/02-31 від 06 лютого 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме на іншу земельну частку(пай), у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала дочці [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої була її мама - [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав./а.с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; те, що позивач оформити право на частину спадкового майно(земельної части (паю), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved