Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах неповнолітніх дітей звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] єх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Діти перебувають на первинному обліку у службі у справах дітей як діти, позбавлені батьківського піклування, та, відповідно до розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації від 20.04.2016 року № 134, влаштовані під опіку [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS]. Рішенням Сторожинецького районного суду від 25.02.2014 року, вирішено відібрати у [PERSON], [INFO], її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Цим самим рішенням Сторожинецького районного суду від 17.03.2016 року, діти [PERSON], [PERSON], відібрані у батька [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], без позбавлення батьківських прав. З 2014-2017 роки [PERSON], 1977 р.н, до служби у справах дітей Сторожинецької райдержадміністрації, жодного разу не з'явився, не здійснив ні однієї спроби, щодо взяття ним участі у вихованні його дітей, у їх утриманні та поверненні до сім'ї. В судовому засіданні представник позивача Гаденко Г.П., позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи відносно нього. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, а також дослідивши наявні письмові докази по справі суд на підставі встановлених фактичних обставин справи і відповідних правовідносин знаходить, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], є відповідач, що підтверджується копіями Свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER], від 13.05.2015 р., серії [NUMBER] від 13.05.2015 р.(а.с.9-10), який проживає по [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету [ADDRESS] від 24.03.2017 № 81. Суду представлені докази, які свідчать, що з часу відібрання від відповідача його малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], він не здійснив ні однієї спроби, щодо взяття участі у вихованні дітей, у їх утриманні та поверненні до сім'ї. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов'язані, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на думку суду, задоволення позовних вимог буде сприяти захисту прав та охоронюваних інтересів дітей та відповідати їхнім інтересам. Вирішуючи вимоги позову щодо стягнення із відповідача. аліментів на утримання дітей, суд знаходить вказані вимоги обґрунтованими, оскільки згідно положень ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Розмір аліментів зазначений в позові до стягнення із відповідача, на думку суду, є правильним, який хоч і не забезпечить дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як це передбачено Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року але дасть можливість забезпечити хоча б встановлений законом розмір прожиткового мінімуму. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та врахувавши визначені в статті 182 СК України обов'язкові для врахування: - стан здоров'я, - матеріальне становище дитини і платників аліментів; -відсутність в останніх інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, суд знаходить, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст.248 СК України, а також п. 3 ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. [PERSON] та [PERSON], періодично чи постійно проживали та зареєстровані в [ADDRESS].. Таким чином, право дітей на збереження за ними право користування житлом є безспірним в силу закону і вирішення цього питання судом не є обов'язковим тобто додаткового підтвердження цього права не потребується. Разом з тим суд не вважає, що в силу встановлених взаємовідносин батьків з дитиною, задоволення позову, в цій частині, буде порушувати норми законодавства України, оскільки таке задоволення здійснюється виключно в інтересах захисту права дітей на житло.

Outcome: approved