Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача в її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.04.2021 і до досягнення повноліття тобто 18-ти річного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 19.10.2006 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 2-х років, а саме з 2020 року стосунки сторін розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, неодноразові вчинення відповідачем конфліктів, внаслідок вживання алкогольних напоїв, та спричинення позивачу тілесних пошкоджень, а також претензії щодо ведення спільного господарювання. Вже понад 2-х років кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, позивач та відповідач зареєстровані разом в одному помешканні, однак спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Їх неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] проживають з позивачем у будинку батьків відповідача та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач, в свою чергу, належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні її спільних дітей. Впевненості в постійній грошовій, натуральній допомозі немає. Діти ростуть та розвиваються, вони потребують продуктів харчування, засобів гігієни, добротного одягу та взуття, також художньої літератури для відповідного віку, щоб інтелектуально розвиватись, а також батькової уваги. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак відповідач не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачем. Відповідач ухиляється від своїх прямих обов`язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дітей та не надає достатніх коштів на їх утримання - є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. [PERSON] фізично здоровий, працює по найму в людей, на переконання позивача офіційно працевлаштуватися, щоб відповідно заробляти кошти, жодним чином не реагує, щоразу уникає від надання фінансової допомоги. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом бесіди з відповідачем, однак вони не дали бажаного результату. Він всілякими способами уникав та уникає і надалі від надання коштів на утримання дітей. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2006 року Поточищенською сільською радою вбачається, що 19.10.2006 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 19.10.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження, виданими виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, відповідно: серія [NUMBER] від 04.03.2008, серія [NUMBER] від 20.07.2010. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дітей в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 19.04.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 908,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved