Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 24 вересня 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та посилався на те, що 17 травня 2007 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір № DND0GK00006196, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 42000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17 травня 2037 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, сплаті відсотків передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 25 липня 2013 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 31439,53 дол. США, що за встановленим Національним банком України курсом гривні станом на 25.07.2013 року складає 251201,84 грн., з яких: 14116,91 дол. США - заборгованість за кредитом; 6833,73 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1179,64 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7782,33 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 1495,63 дол. США - (штраф процентна складова), яку і просив стягнути позивач з відповідача та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що позивачем не надано доказу, який підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів. До того ж, кредитним договором та додатковою угодою до нього не передбачено сплати комісії, що мається у розрахунку заборгованості. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. При розгляді даної цивільної справи суд бере до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DND0GK00006196 від 17 травня 2007 року «ПриватБанк» надав [PERSON] строковий кредит у розмірі 42 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 17 травня 2037 року (а.с.18-24). 10 березня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № DND0GK00006196 від 17.05.2007 р., згідно якого внесені зміни до п. 7.1. кредитного договору (а.с.68). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином, що підтверджується ордером розпорядженням № ВТ4770517000021 від 17.05.2007 року (а.с.96). У свою чергу, відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 25 липня 2013 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 31439,53 дол. США, що за встановленим Національним банком України курсом гривні станом на 25.07.2013 року складає 251201,84 грн., з яких: 14116,91 дол. США - заборгованість за кредитом; 6833,73 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1179,64 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7782,33 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 1495,63 дол. США - (штраф процентна складова) (а.с.9-16). Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем не надано доказу, який підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів, то такі доводи є неспроможними. Так, як вже зазначено вище, Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином, що підтверджується ордером розпорядженням № ВТ4770517000021 від 17.05.2007 року (а.с.96). Крім того, відповідач своїми діями підтверджує факт отримання кредитних коштів, а саме, частковою оплатою пені по кредитному договору, що підтверджується квитанцією від 20.02.2009 року (а.с.104), та заявою [PERSON] на ім.»я директора відділення Банку з проханням розстрочити виплату залишку заборгованості в сумі 13268,79 дол. США (а.с.105). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Натомість, в судовому засіданні 02 вересня 2014 року представником відповідача - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 23 квітня 2014 року з усіма правами які надані законом відповідачу (а.с.69), було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності як підставу відмови в задоволенні позовних вимог (а.с.97-98), оскільки відповідно до додаткового договору № 1 до спірного кредитного договору, останні дії щодо даних правовідносин були здійснені 10 березня 2009 року, отже саме з цієї дати розпочав перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача. Проте, з вказаними доводами погодитися не можна за нижченаведених підстав. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК. Згідно ч.1 ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання Так, згідно п. 7.1 кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 17 травня 2007 р. по 17 травня 2037 року включно. Тобто, строк дії договору не сплинув, а відтак доводи представника відповідача не знайшли підтвердження, і тому відсутні законні підстави для застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Також суд вважає, що відповідач своїми поясненнями намагається уникнути відповідальності та не сплачувати заборгованість за кредитним договором. Крім того, є необґрунтованими доводи представника відповідача стосовно включення комісії до розрахунку заборгованості за кредитним договором. В пункті 2.2.5 укладеного між сторонами кредитного договору від 17.05.2007 року передбачено обов'язок позичальника: відшкодовувати Банку витрати на сплату зборів, комісій і вартості наданих послуг. Таким чином, при укладені кредитного договору сторони досягли згоди та уклали між собою договір в якому передбачені умови та розмір сплати комісії. За таких обставин позивач ПАТ КБ «Приватбанк» має право на отримання плати за договором комісії. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31439,53 дол. США, що за встановленим Національним банком України курсом гривні станом на 25.07.2013 року складає 251201,84 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2512,02 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved