Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]; призначити опікуном (піклувальником) над неповнолітнім [PERSON], [INFO] сестру - [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] - у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (тисячу) гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення повноліття [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що на даний час вона являється внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, де проводиться АТО, що підтверджується довідкою ВПО № 3313 від 10.03.2015 p., даною Департаментом охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради. ЇЇ брат [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачем, знаходиться на її матеріальному утриманні, крім того позивач виконує заходи щодо виховання та розвитку дитини. Батько позивача [PERSON] помер [INFO], актовий запис про смерть № 49 від 09.08.2004 р., виданий виконкомом Безименної сільради Новоазовсього району Донецької oблacтi. Мати позивача [PERSON] з червня 2014 року мешкає з цивільним чоловіком у [ADDRESS] (більш точна адреса позивачу не відома), заходів щодо утримання брата позивача та інших неповнолітніх дітей не здійснює. Рішенням Новоушинського районного суду Хмельницької області по cпpaвi № 680/866/15-ц № 2/680/6/16 винесено рішення про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] стосовно неповнолітньої [PERSON] та призначено аліменти на утримання. Однак, не вирішеним залишається питання щодо брата неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою ВПО № 4257 від 14.03.2016 р., виданою Департаментом охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради та довідкою зі школи № 25 м. Дніпродзержинська про навчання за № 61 від 03.03.2016 р. Враховуючи те, що відповідач по cправi жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування сина - [PERSON], [INFO], та надання допомоги на його утримання та виховання, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Нехтування батьківськими обов'язками з боку матері, на думку позивача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у життя дитини як з моральної так i з правової точки зору. Позивач стверджує, що неповнолітній [PERSON] не проти призначення піклувальником до досягнення ним повноліття своєї рідної сестри -[PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER]. Оскільки, відповідач проживає з цивільним чоловіком у Хмельницькій області, позивачу не відомо чи працює вона та які має доходи. Але, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний нести витрати по утриманню дитини на придбання їжі, одягу, шкільного приладдя тощо. Крім то періодично доводиться купувати ліки, адже, неповнолітній [PERSON] періодично хворіє на простудні захворювання, а ліки зараз дуже дорогі. Позивач зазначає, що для загального зміцнення здоров'я дитині періодично не завадить оздоровлюватись у санаторіях. Коштів на це в [PERSON] недостатньо, оскільки, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, а також у зв'язку з переїздом із зони АТО доводиться нести додаткові витрати на оренду житла. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву до суду про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі, а саме через регіональне видання - газету «Вісті Придніпров'я» та урядову газету «Урядовий кур'єр». Відповідно до ч.9 ст. 74 з опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, подав заяву до суду про розгляд справи за відсутністю їх представника, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], оскільки відповідач [PERSON] самоусунулась від виховання неповнолітнього сина, з червня 2014 року мешкає у Хмельницькій області, з сином не спілкується, матеріальної допомоги на його утриманні не надає. Неповнолітній [PERSON], [INFO], у березні 2015 року прибув до міста Кам'янське із Донецької області разом із сестрою: гр. [PERSON], у 2016 році закінчив 9 класів КЗ «Середня загальноосвітня школа №25», та вступив до Дніпродзержинського професійного ліцею. Усі питання, пов'язані - вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням дитини вирішує гр. [PERSON], яка створила необхідні умови для нормального розвитку брата. Надав суду подання щодо призначення [PERSON] [INFO] піклувальником неповнолітнього брата [PERSON], [INFO], у разі позитивного вирішення Дніпровським районним м. Дніпродзержинська питання позбавлення матері дитини батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], інші відомості суду не відомі. Згідно змісту позову, батько неповнолітнього [PERSON] помер [INFO]. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] на даний час є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області с. Козацьке Новоазовського району, де проводиться АТО, що підтверджується довідкою ВПО № 3313 від 10.03.2015 p., даною Департаментом охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради (а.с.9). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] є на даний час внутрішньо переміщеною особою з Донецької області с. Козацьке Новоазовського району, де проводиться АТО, що підтверджується довідкою ВПО № 4257 від 14.03.2016 p., даною Департаментом охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради (а.с.11). Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з позивачем [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб які фактично мешкають в транзитному містечку № 31 від 26 травня 2016 року, засвідчений старшим адміністратором транзитного містечка [PERSON], згідно якої [PERSON] проживає за вказаною адресою з донькою - [PERSON]; чоловіком - [PERSON]; бабусею - [PERSON]; братом - [PERSON] (а.с.13). Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній [PERSON] у 2016 році закінчив 9 класів КЗ «Середня загальноосвітня школа №25», та вступив до Дніпродзержинського професійного ліцею. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровського району Кам'янської міської ради, неповнолітній [PERSON] у березні 2015 року прибув до міста Кам'янське з Донецької області разом із сестрою [PERSON], у 2016 році закінчив 9 класів КЗ «Середня загально освітня школа №25» та вступив до Дніпродзержинського професійного ліцею. Усі питання, пов'язані з вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням дитини вирішує [PERSON], яка створила необхідні умови для нормального розвитку брата, оскільки, [PERSON], яка є матір'ю неповнолітнього [PERSON] самоусунулась від виховання неповнолітнього сина. (а.с.29-31). Згідно подання Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради № 6-11/595 від 12.10.2016 року про встановлення опіки над дитиною [PERSON], Орган опіки та піклування дійшов висновку: вважати доцільним встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] з боку [PERSON], у разі позитивного вирішення Дніпровським районним м. Дніпродзержинська питання позбавлення матері дитини батьківських прав (а.с.32). Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 17.10.2016 року № 6-11/602 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]», у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Крім того, суд вважає доцільним подання про призначення позивача піклувальником неповнолітнього [PERSON] Суд також вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень. Крім того, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи те, що відповідач самоусунулася від виховання сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально дитину не утримує та беручи до уваги висновок та подання Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved