Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним і його матір`ю [PERSON] , [INFO] . Також заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Макіївка, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Обґрунтовуючи заяву заявник вказує на те, що він є сином померлої [PERSON] , але факт родинних зв`язків документально не підтверджений, оскільки є розбіжність в написанні їх прізвища, а саме: у нього в паспорті зазначено « [PERSON] », а матері « [PERSON] ». При цьому, в його свідоцтві про народження, яке заповнено на російській мові, його прізвище вказано « [PERSON] », матір`ю в казано « [PERSON] ». Встановлення факту родинних відносин та факту смерті, заявнику необхідно для оформлення свідоцтва про смерть матері та оформлення в подальшому спадщини. В органі Державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що документ, що підтверджує смерть видано на неконтрольованій органами державної влади України території. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання належним чином був повідомлений. Представник заявника, адвокат Печерський А.Т., в судовому засіданні просив задовольнити заяву про встановлення факту родинних зв`язків та встановлення факту смерті, пояснив, що факт родинних зв`язків між заявником і [PERSON] документально не підтверджений, так як у заявника свідоцтво про народження видано на російській мові і ймовірно при видачі заявнику паспорта його прізвище невірно переклали на українську мову тому виникла розбіжність в написанні їх прізвищ. Зазначив, що встановлення даних фактів необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] встановленого зразка та оформлення в подальшому спадщини після її смерті. Заінтересована особа, представник Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання належним чином були повідомлені. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник йому приходиться двоюрідним братом по лінії батька. Його батько та мати заявника - [PERSON] є рідними братом та сестрою. Пояснив, що [PERSON] є його тіткою та хрещеною матір`ю. Йому відомо, що у [PERSON] був лише один син - [PERSON] . Після початку бойових дій на території Донецької області, вони з братом спілкуються лише по телефону. Про її смерть йому стало відомо від брата по телефону, також він повідомив, що її поховали на кладовищі в м.Макіївка. На поховання він не їздив. Дослідивши та проаналізувавши докази в справі, заслухавши пояснення представника заявника та свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть йому можливість на підставі встановленого факту родинних відносин, отримати в подальшому свідоцтво про смерть матері та оформлення спадщини після її смерті. Судом встановлено, що заявником є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Макіївка Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , який видано 20.01.1998 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , яка видано 10 грудня 1965 року Центрально-Міським РАЦС м.Макіївки та заповнено на російській мові, батьками « [PERSON] » [INFO] , уродженця м.Макіївка Донецької області, є « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.9). Як вбачається з другої сторінки паспорта заявника (а.с.6), яка заповнена на російській мові, заявник документований як « [PERSON] , [INFO] » З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який видано 02.09.2000 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області вбачається, що вказаним паспортом була документована [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Макіївка Донецької області (а.с.16). З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00028155965 від 15.10.2020 року вбачається, що 03.01.1965 року було складено актовий запис №2 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.10). В судовому засіданні з досліджених документів встановлено, що при видачі заявнику паспорта, його прізвище було передано українською мовою з помилкою, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». З повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028530313 від 13.11.2020 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Макіївка Донецької області є [PERSON] , 1938 року народження та [PERSON] , 1938 року народження. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а саме пояснення представника заявника, свідчення свідка, письмові докази, суд вважає, що факт того, що [PERSON] є сином [PERSON] , є підтвердженим. Що стосується вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Макіївка, суд зазначає наступне. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1422015762, яка видана Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради 01.07.2016 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно копій лікарського свідоцтва про смерть №1500 та довідки про причину смерті №1500 від 26.08.2020 року, яка видана Республіканським бюро судово-медичної експертизи, так званої Донецької народної республіки, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , причина смерті: атеросклеротичний коронаро-кардиосклероз (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Макіївка Донецької області, [INFO] померла в м.Макіївка, Київський район, про що Міським відділом запису актів громадянського стану Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Донецької народної республіки зроблено актовий запис №1417 від 26.08.2020 року (а.с.11). Вищевказані досліджені документи, а саме свідоцтво про смерть, копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті - видані органами та закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. В ході судового зсідання було досліджено копію свідоцтва про поховання [NUMBER] , з якого вбачається, що [INFO] на кладовищі сел..Красна Горка «Казачьє» в м.Макієвка поховано померлу [PERSON] (а.с.13). Також в судовому засіданні був досліджений фотознімок місця поховання (а.с.14), на якому зображені могила з хрестом на якому є табличка з написом « [PERSON] , [INFO]-[INFO] ». З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, виданої начальником Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22.09.2020 року № 20.32-127/147, вбачається, що у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було відмовлено, так як заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с.15). З повідомлення начальника Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29.10.2020 року № 20.32-13/1107, вбачається, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] року народження , не виявлено. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даючи оцінку допустимості свідоцтву про смерть та копіям лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, які видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст. 19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», будь-який акт, виданий у зв`язку з діяльністю збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органом реєстрації, лікарняним закладом), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Маіївка Донецької області, і дають суду підстави для задоволення заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть його матері та оформлення в подальшому спадщини після її смерті. Враховуючи наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги заявника. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту родинних зв`язків та встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , видане відповідним державним органом України для оформлення в подальшому спадщини.

Outcome: approved