Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

позивач, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором (Додатковий договір № 2 до Договору № 1149/02-К від 16.12.2011 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки) у розмірі 21247,12 грн., з яких: основний борг (кредит) - 19641,02 грн., проценти за користування кредитом - 1563,41 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 8,07 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22,15 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 12,47 грн., а також, судовий збір в сумі 1921 грн. В обґрунтування вимог зазначило, що 16.12.2011 між сторонами було укладено договір № 1149/02-К про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно Додаткового договору № 2 до Договору № 1149/02-К від 16.12.2011 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки), відповідачу було надано кредит у розмірі 20000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 24% річних на строк дії картки. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 21247,12 грн. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 12.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Разом з тим, індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113 цс 14 від 01.10.2014. Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір № 1149/02-К про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п.п. 1.1. вказаного договору позивач відкрив відповідачу рахунок № [NUMBER] . Згідно п.п. 1.3. вказаного договору позивач оформлює і видає відповідачу платіжну картку на умовах цього Договору. За умовами п.п. 1.1.4. договору (в редакції Додаткового договору № 2 до Договору № 1149/02-К від 16.12.2011) позивач встановив відповідачу кредит у сумі 20000 грн., на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,00 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35,00 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 %. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % річних. Згідно інформації, яка міститься у розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000 грн., термін дії платіжної картки - листопад 2020. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Втім, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 21247,12 грн., з яких: основний борг (кредит) - 19641,02 грн., проценти за користування кредитом - 1563,41 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 8,07 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22,15 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 12,47 грн. За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21247,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved