Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на земельну частку (пай) № 155, площею 1,9927 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 20.01.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER], мотивуючи тим, що Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 20.01.2004 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації № 806/А від 29 жовтня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-16-366, [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,9927 га, розташована на території Першотравневої сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 155, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.01.2012 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,9927 га, розташована на території Першотравневої сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 155, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 20.01.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 31022557 від 11.07.2012 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 23.10.1966 року, виданого Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.03.1968 року, виданого Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.04.1990 року, виданого Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Кривой»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.05.1980 року, виданого Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 14.11.1999 року, виданого Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Як було встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у передбачений ст.1270 ЦК України строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 16.07.2012 року за №№47, 53. В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 04.07.2012 року за № 48, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майноі право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved