Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Короткий зміст позову Позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якої діє філія - Чернівецьке обласне управління звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.04.2013 року відповідач, отримав відповідно до договору №124193 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) встановлений кредит в розмірі 32300,00 грн. на відповідний період дії платіжної картки.. Зазначають, що порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені додатковим договором від 04.12.2014 року. Стверджують, що відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві; разом з цим, взяті зобов`язання за договором, належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 14.09.2021 року по договору утворилася заборгованість у розмірі 36091,73 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 32299,91 грн. заборгованості за простроченими відсотками у розмірі - 3607,87 грн. та 13,90 грн., інфляційних витрат та трьох відсотків річних в сумі 170,05 грн. Просять, заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутності представника АТ «Державний ощадний банк України» в якій також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином; за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву до суду не надав. Відповідно дост.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом належним и доказами установлено, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Державний ощадний банк України», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав договір від 01.04.2013 року, згідно з яким отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Тобто, 01.04.2013 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір №124193 (договір карткового рахунку) про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АТ «Ощадний банк» та додатковий договір №1 від 04.12.2014 року до договір №124193. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з чим у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 14.09.2021 року заборгованість за кредитним договором у розмірі 36091,73 грн., яка складається 32299,91 грн., заборгованості за кредитом, 3607,87 грн., заборгованості за простроченими відсотками, 13,90 грн., витрати від інфляції., 170,05 грн., 3% річних. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Акцептування публічної пропозиції здійснюється, шляхом подання Заяви-Договору на приєднання до Договору. Порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором були доведені до відома відповідача [PERSON] . Відповідно до п.3 ст.3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На думку суду, договір №124193 від 01.04.2013 року, що додавалась до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору, узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п.1 ст. 634 ЦК України. В дослідженій судом договорі №124193 від 01.04.2013 року від 01.04.2013 року міститься інформація про розмір кредиту та порядок його погашення. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів, тобто передбачено усі умови отримання кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом окрім наведеного, встановлено, що АТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою рахунку позичальника. В силу вимог ст.599 ЦК України - зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором та як вбачається зі змісту ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] свої обов`язки по договору виконує неналежним чином, тому станом на 14.09.2021 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить у розмірі 36091,73 грн., яка складається 32299,91 грн., заборгованості за кредитом, 3607,87 грн., заборгованості за простроченими відсотками, 13,90 грн., витрати від інфляції., 170,05 грн., 3% річних. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у загальному розмірі 36 091,73 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На основі викладеного,

Outcome: approved