Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] , за участю заінтересованої особи- Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог заявниками викладено обставини, що вони перебувають у шлюбі. Спільне життя у них не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що між ними виникають непорозуміння, припинилися шлюбні стосунки, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому, вважають, що подальше збереження сім`ї неможливе. Крім того, зазначають, що між ними укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, згідно умов якого батьки зобов`язуються приймати спільну рівну за обов`язками участь в утриманні, вихованні, навчанні і розвитку дитини, відповідно до вимог чинного законодавства, спорів, претензій, що стосуються розподілу спільного майна, яке набуто під час перебування у шлюбі між ними також немає. Представник заявників у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особиу судове засідання не з`явився, однак про місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення представника заявників, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити заяву про розірвання шлюбу, виходячи з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22 жовтня 2011 року, про що складено актовий запис за № 1896 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.04.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 828. Сторони проживають в різних місцях проживання. 30 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, згідно умов якого батьки зобов`язуються приймати спільну рівну за обов`язками участь в утриманні, вихованні, навчанні і розвитку дитини. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України) Згідно із частинами 1 і 2 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Суд встановив, що заявники проживають окремо, не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, у них є спільна неповнолітня дитина. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також, права їхньої дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що заява [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved