Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2014 році шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної підтримки не надає. Домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.08.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 27.08.2018 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого, він проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує, проте не погоджується з розміром аліментів, визначених позивачем, посилаючись на те, що він офіційно не працює, постійного заробітку не має, тому вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, по 1 000 гривень на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення старшою дитиною повноліття. 12.09.2018 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача, зі змісту якого вбачається, що позивач не погоджується з розміром аліментів, визначеним відповідачем, та наполягає на стягненні аліментів з відповідача у розмірі, який зазначено у позові, посилаючись на те, що діти перебувають на її утриманні, та, виходячи з витрат, які позивач несе на утримання дітей, вважає визначений відповідачем розмір аліментів не достатнім для забезпечення належного рівня здоров'я дітей та таким, що не відповідає їх потребам. Заперечень проти відповіді на відзив позивача відповідачем не надано. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача суду надана письмову заяву, про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. За викладених обставин, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами, з урахування наданого відповідачем відзиву проти позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 426. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.04.2016 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 186, [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2011 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 31. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання № 04-26/5-6434 від 09.07.2018 року, № 04-26/5-6435 від 09.07.2018 року та № 04-26/5-6436 від 09.07.2018 року. Так, судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, відповідачем, який є батьком дітей, не надано будь-яких доказів надання матеріальної допомоги по утриманню дітей. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням відзиву відповідача, у якому останній зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованості позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Доводи відповідача, щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, по 1 000 гривень на кожну дитину, з тих підстав, що він офіційно не працевлаштований, суд вважає необґрунтованими, у зв'язку з наступним. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно роз'яснень у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів суду не надано, а тому на думку суду, має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дітей та їх потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, а відповідачем не надано доказів суду про надання матеріальної допомоги на їх утримання у добровільному порядку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в ході розгляду справи судом, позивачем надано копію свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якого 07.07.2018 року позивач зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] та отримала прізвище „[PERSON]", про що складено відповідний актовий запис № 232. За таких обставин, суд враховує зміну позивачем прізвища, та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, яку іменувати як [PERSON]. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня подачі позову до суду, тобто з 10.07.2018 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved