Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» (далі - Заявник) звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що хворий [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в диспансерному -поліклінічному відділенні № 1 КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з відкритою формою туберкульозу легень з 2005 року. Вперше захворів у 2000 році, перебуваючи в місцях позбавлення волі. З 18.02.2013 року по 24.04.2013 року лікувався на стаціонарі в КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, та виписаний був у зв'язку зі зміною діагнозу. Останній візит до лікаря був 16.05.2014 року, з того часу до диспансеру не з'являється, на виклики лікаря та медичної сестри не реагує. У зв'язку з чим, заявник у своїй заяві просив суд зобов'язати [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: 49000, [ADDRESS] пройти обов'язковий курс лікування в умовах профільного туберкульозного відділення КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, строком три місяці, та зобов'язати Ленінський РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON], до туберкульозного відділення КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд.13. Представник заявника Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради у судовому засіданні підтримав вказану заяву та просив її задовольнити. Відповідно до приписів ст. 285 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] [INFO], перебуває на диспансерному обліку в диспансерному-поліклінічному відділенні № 1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з відкритою формою туберкульозу легень з 2005 року. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що [PERSON], [INFO], на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради № 15 від 03.07.2014 року має діагноз: мультирезистентна форма туберкульозу (23.04.2013 року) легень (дисемінований), деструкція (+), МБТ(+), М(-), К(+), резистентність І+ (Н,R,Z, S), резистентність ІІ + (Cm), гістологія (0), категорія 4.1 А, когорта 3 (2013), відмовляється від госпіталізації та підлягає примусової госпіталізації до туберкульозного закладу. З наведеного вбачається, що [PERSON] є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму, режиму лікування та становить епідемічну загрозу для суспільства, порушує конституційне право громадян на безпечні умови життя. Згідно ст.5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов'язані забезпечити пріоритетність охорони здоров'я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров'ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, інвалідам та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров'я в їх діяльності, а також виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством про охорону здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За ст. 53 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», з метою охорони здоров'я населення органи і заклади охорони здоров'я зобов'язані здійснювати спеціальні заходи профілактики та лікування соціально небезпечних захворювань (туберкульоз, психічні, венеричні захворювання, СНІД, лепра, хронічний алкоголізм, наркоманія), а також карантинних захворювань. Порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. На підставі ст. 286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Таким чином, суд з урахуванням вищевикладеного, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] є хворим на туберкульоз, форма якого є заразною для оточуючих, що в свою чергу становить епідеміологічну загрозу для населення, ухиляється від лікування, у зв'язку із чим, виникла необхідність його примусової госпіталізації до туберкульозного відділення КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд.13. Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно з Законом України „Про внесення змін до деяких Законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз" частину першу ст.10 Закону України „Про міліцію" доповнено новим пунктом 21-1 згідно норм якого міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу до протитуберкульозного закладу. У відповідності до ч.2 ст.286 ЦПК України, рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved