Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач 06.05.2019 року звернувся в суд з позовом, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати арешти №30801584 (накладений в межах виконавчого провадження №32237758), №30801562 (накладений в межах виконавчого провадження №31972937), №30801537 (накладений в межах виконавчого провадження №31177434), №30801510 (накладений в межах виконавчого провадження №30690078) щодо нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що знаходять в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме в частині накладення арешту на квартиру житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , накладені Залізничним відділом державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.09.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбан») та [PERSON] уклали кредитний догвір № 620/30-372 за умовами якого, боржник отримав кошти в сумі 37 000,00 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 02.09.2008 року укладено договір іпотеки, згідно до якого за п.1.1. на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру, житловою площею 26,7 кв.м, загальною площею 44,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, позивач має намір скористатись правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 161187712 від 27.03.2019 р. позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а сама: № 30801584, 30801562, 30801537, 30801510 за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , обтяжувач Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, обтяження зареєстровано на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Крім того, зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 02.09.2008 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Представник позивача, відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи був повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а треті особи - правом надання пояснень на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 12 червня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи та ухвалення заочного рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 02.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбан») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 620/30-372, за яким кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 37000 дол. США /а.с.5-11/. В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором 02.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення [PERSON] зобов`язання за кредитним договром № 620/30-372 від 02.09.2008 року, квартиру [ADDRESS] /а.с.12-14/. Згідно п.4.1. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що постановою від 05.04.2012 року №31972937 відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВДАІ №ВК194614 виданої 05.02.2012 року про стягнення з [PERSON] штрафу 510 грн. /а.с. 75/. Постановою від 17.01.2012 року №30690078 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Залізничного районного суду м. Львова №2-2395 виданого 02.12.2011 року про стягнення з [PERSON] користь [PERSON] 37335 дол. США /а.с.76/. Постановою від 20.04.2012 року №32237758 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу виданого Залізничного районного суду м. Львова №1309/1214/12 виданого 17.01.2012 року про стягнення з [PERSON] боргу 345,51 грн. /а.с. 77/. Постановою від 14.02.2012 року №31177434 відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВДАІ у Львівській області №АЕ414259 виданої 23.10.2011 року про стягнення з [PERSON] штрафу 520 грн. /а.с.78/. Вищезазначені виконавчі провадження станом на 20.09.2019 року є завершеними, що підтверджується інорформацією про виконавче провадження /а.с. 88-96/. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 161187712 від 27.03.2019 р. щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] вбачається, що на дану квартиру Залізничним відділом державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області накладено арешти із забороною її відчуження /а.с.23-25/. Саме дані обтяження перешкоджають позивачу реалізації вказаного майна та банк позбавлений можливості реалізувати своє право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. В силу вимог ч. 6,7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» - спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Іпотека, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений розділом 5 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому, за змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» - пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що за змістом частини четвертої статті 54 Закону «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Отже, з системного аналізу вищевказаних приписів Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити іпотечне майно з-під арешту. З огляду наявних в справі доказів вбачається, що іпотека була зареєстрована раніше накладення спірних арештів, а тому враховуючи, що такі перешкоджають позивачу належним чином володіти та розпоряджатися належним йому нерухомим майном, суд вважає вимоги позову обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню шляхом звільнення майна з під арешту. На підставі наведеного та

Outcome: approved