Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

І. виклад позиції позивача. Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Відділ ВДВС Чорноморського МУЮ Одеської області про захист права власності, шляхом звільнення майна з під арешту будівлі магазину з підвалом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності ПАТ «Дельта Банк» в частці 1/1, накладеного відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (постанова №43616142, видана 24.11.2014 року старшим державним виконавцем Павловською С.М.) та виключити запис про обтяження у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно №17829114 від 03.12.2014 року. Вказана заборона перешкоджає реалізації своїх прав позивачем, як іпотеко держателем а тому, просить суд: Зняти арешт з майна «Дельта Банк», а саме, об`єкт нерухомого майна, будівля магазину з підвалом, загальною площею 230,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності ПАТ «Дельта Банк» в частці 1/1, накладеного в03.12.2014 року, відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 43616142 , виданий 24.11.2014 року ( номер запису про обтяження №17829114). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 104). Відповідач та його представник були сповіщені належним чином, до суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили (а.с. 135, 143, 145, 148-149, 150, 152). Представником третьої особи надано до суду заперечення на позов, просив в задоволенні позову відмовити та слухання справи проводити без його участі (а.с. 86-87). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 23.01.2017 року відкрито провадження та призначено до слухання (а.с.15). Ухвалою судді від 24.05.2017 року позов залишено без розгляду (а.с.45). Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 24.08.2018 року було прийнято до свого провадження справу, після відсторонення іншого судді, та призначено судове засідання (а.с. 139). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Відповідно до заочного рішення від 06.10.2015 року по цивільній справі № 501/4564/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено (а.с. 6-7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2016 року на підставі зазначеного рішення суду в частці 1/1 належить на праві приватної власності ПАТ «Дельта Банк» - будівля магазину з підвалом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 4-5). Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до копії витягу з інформаційних довідок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують наступні обтяження, що перешкоджають відчуженню іпотечного майна (крім запису про іпотеку). - номер запису про обтяження 17829114, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та № ВП 43616142 , виданий 24.11.2014р, видавник: Іллічівське міське управління юстиції Одеської області, головний державний виконавець Колечко Д.М. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію праві та їх обтяжень, індексний номер: 32734712 від 05.12.2016 18:32:18, [PERSON] , Юридичний департамент Одеської міської ради Одеської області. (а.с. 4-5). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст.60 Закону № 606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст.54 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.02.2015року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи вищенаведене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі № 898-ІV (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону № 606-ХІV. Водночас законодавством не врегульована можливість звільнення з-під арешту заставленого майна, накладеного для забезпечення позову. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст.3 Закону № 898-ІV вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки договір іпотеки між сторонами, предметом якого є будівля магазину з підвалом, загальною площею 230,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , був укладений до накладення арешту. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 263787 (#1485638901) від 13.01.2017року (а.с.1) позивачем було сплачено 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) судового збору, та рахунку № 15944 від 27.11.2017 року (а.с.109) позивачем було сплачено 420 грн. 00 коп. (чотириста двадцять гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved