Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17 лютого 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис №2. Від шлюбу народився син [PERSON] [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалося, внаслідок різних поглядів на сімейне життя, тому позивач впевнилася, що подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам та дійшла висновку що шлюб потрібно розірвати Просила відновити її дошлюбне прізвище "Зимбович", стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій гроршовій сумі в розмірі по 680 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, просила стягувати з відповідача на її утримання до досягнення сином трирічного віку аліменти в розмірі 500 грн. та стягнути з відповідача на її користь 640 грн. сплачених нею судових витрат. В судове засідання позивач [PERSON] направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала та просила суд шлюб розірвати та стягувати на утримання дитини та на її утримання зазначену в позові суму аліментів. В частині зміни прізвище відмовилася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, і для збереження сім'ї йому надавався строк для примирення, однак в подальшому до суду не з'явився, виходячи з чого суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити судове рішення по справі. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 17 лютого 2014 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис №2, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №095330 виданого 17.02.2014 року (а.с.4). Від шлюбу народився син [PERSON] [INFO], батьками якого згідно свідоцтва про народження (а.с.6), являються позивач і відповідач по справі. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю та відсутності порозуміння між ними розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Наданий сторонам місячний термін на примирення позитивних наслідків не дав, так як сторони не примирилися. Судом також встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с. 8) виданого виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, матірю [PERSON] [INFO], є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на те, що доказів про працевлаштування відповідача і наявність у нього стабільного доходу суду не надано, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік для дітей віком до 6 років, складає суму 1355 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення хоча б в такому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дитині, належних і необхідних для її розвитку умов життя, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, справедливим і можливим до стягнення із відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін, який хоч і не забезпечить належні умови життя але на думку суду, зможе забезпечити необхідні умови розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, суд виходить з положень ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи всі встановлені судом фактичні обставини, суд знаходить, що відповідач може надавати встановлену законом матеріальну допомогу своїй дружині з якою проживає дитина сторін. Судове рішення, в частині сплати аліментів у розмірі одномісячного платежу, суд допускає, згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, до негайного виконання. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина проживає з матірю, яка до суду зверталась в тому числі і для захисту інтересів малолітньої дитини а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved