Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач 08.02.2021 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-4). В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вона є опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею та її сім`єю з 27.11.2014 року. 10.06.2015 року дитині надано статус «дитина, позбавлена, батьківського піклування». Матір`ю дитини є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Малолітня [PERSON] є ученицею першого класу КП «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24». Її вихованням, навчанням, утриманням займаються вона-позивач та її чоловік [PERSON] . [PERSON] звільнилась з ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» відділення зі звичайним наглядом КП «Дніпропетровська багато профільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», де відбувала покарання за умисне вбивство. [PERSON] має обмеження життєдіяльності до спілкування, контролю за поведінкою та навчанням. Вона є особою з інвалідністю третьої групи. Відповідач не виявила бажання відвідати свою доньку, яку не бачила шість років, не виявляє інтересу до її життя, навчання. Такі дії свідчать про те, що відповідач самоусунулась від участі в житті дитини, вона нехтує своїми батьківськими обов`язками. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дочки, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 25.02.2021 року (а.с.39-40), позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання; зобов`язано виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.04.2021 року (а.с.61) закрито підготовче провадження по справі; призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.65). Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.64). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Городничий О.Л. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.51-54,63). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166,180-183,191,243,244 СК України, Конвенції про права дитини ( [INFO] ), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] народилась [PERSON] , у свідоцтві про народження якої Серія [NUMBER] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.9). Вказане підтверджується також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.10,10-на звороті), в якому зазначено, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області №965 від 12.12.2014 року (а.с.11) призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання [PERSON] за фактичним місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про факт передачі дитини від 27.11.2014 року (а.с.13), дитину [PERSON] , [INFO] , передано [PERSON] . Відповідно до Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області №414 від 10.06.2015 року (а.с.12), надано малолітній [PERSON] , [INFO] , статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Згідно Довідки від 14.01.2021 року (а.с.14), [PERSON] , [INFO] , відвідує амбулаторію №8 регулярно з опікуном [PERSON] , мати [PERSON] жодного разу не з`являлась в амбулаторії та не цікавилась здоров`ям дитини. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.16,17,18), малолітня [PERSON] , [INFO] , є ученицею 1-А класу Комунального закладу Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24». Відповідно до характеристики на ученицю 1-А класу [PERSON] , складену за підписами вчителя [PERSON] та директора школи [PERSON] (а.с.16), вихованням [PERSON] займається опікун [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] . Опікуни багато уваги приділяють дівчинці. Вона доглянута, завжди в гарному піднесеному настрої, що свідчить про позитивний мікроклімат у родині. Опікуни щодня [PERSON] , приводячи до школи і забираючи, цікавляться справами дівчинки. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 08.08.1998 року (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.20,21,22,23), [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] за місцем проживання ( [ADDRESS] ) характеризуються позитивно (а.с.15). Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2015 року (а.с.26,26 - на звороті) до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом; запобіжний захід стосовно [PERSON] обраний у вигляді тримання під вартою залишено до передачі останньої до психіатричного закладу. Згідно листа Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» від 10.11.2020 року №1.2/12-2152 (а.с.28), [PERSON] 09.09.2019 року переведена для подальшого лікування із ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» у відділення зі звичайним наглядом КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР». Відповідно заяви [PERSON] від 14.01.2021 року (а.с.31), на виховання дітей [PERSON] та [PERSON] забирати не планує у зв`язку з небажанням дітей, проти позбавлення батьківських прав не заперечує. Як вбачається з побутової характеристики від 14.01.2021 року, посвідченої керівником ОСББ «Квітковий Дім -1» Сидоренко Н.Є. (а.с.27), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , скарги від мешканців будинку на [PERSON] до ОСББ «Квітковий Дім-1» не надходили. Як вбачається з Довідки від 14.01.2021 року, посвідченої керівником ОСББ «Квітковий Дім -1» Сидоренко Н.Є. (а.с.25) за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Довідки МСЕК від 31.08.2020 року (а.с.29-30), [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 01.10.2020 року по 01.10.2021 року. Служба у справах дітей Нікопольської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.45-46), згідно з яким підтверджено факт систематичного злісного невиконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тому орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 24.03.2021 року № 208, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.44). Згідно Довідки №35 від 14.01.2021 року (а.с.24), виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні не перебувають. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 23 вказаної Конвенції, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] не займається вихованням малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться успіхами та життям дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не намагається дбати про її потреби, не забезпечує дитину матеріально. [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Належним вихованням та утриманням дитини займається її опікун [PERSON] . Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дитини судом не встановлено. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунулась від виховання дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключають участь у житті малолітньої дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь в особі опікуна [PERSON] , щомісячно, починаючи з 08.02.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved