Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ «Український Бізнес Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 08 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № КЗИПФ/1011583.1. Відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчусаве користування грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., строком до 07 травня 2018 року зі сплатою 18,20 відсотків річних, та зі сплатою щомісячної комісії на рівні 0,25 відсотків від суми кредиту. В подальшому відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує, що призвело до простроченої заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 06 серпня 2015 року, яка складає суму заборгованості по кредиту у розмірі 184 294,29 грн., в тому числі прострочена сума у розмірі 49 817,98 грн.; суми заборгованості по процентам у розмірі 57 192,75 грн., в тому числі прострочена сума у розмірі 56 496,81 грн.; суму заборгованості по сплаті щомісячної комісії у розмірі 9 200,00 грн., в тому числі прострочена сума у розмірі 8 700,00 грн., що загалом становить 250 687,29 грн. , В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. 08 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № КЗИПФ/1011583.1. Відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчусове користування грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., строком до 07 травня 2018 року зі сплатою 18,20 відсотків річних, та зі сплатою щомісячної комісії на рівні 0,25 відсотків від суми кредиту. Позивачем виконано умови договору № КЗИПФ/1011583.1 від 08 травня 2013 року. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами договору. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводила платежів в рахунок повернення позики та не розрахувалась з боргом в повному обсязі. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Таким чином, станом на 06.08.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 250 687,29 грн. Сума боргу підтверджується довідкою про заборгованість, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Outcome: approved