Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідачів та просила суд скасувати постанову № 2148/36 від 14 грудня 2006р. про накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1000 га, адреса: [ADDRESS], яка належить їй - позивачці на праві власності. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 28.10.2013р. при зверненні до Державної реєстраційної служби України їй стало відомо про арешт земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], який був накладений на підставі постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 2148/36 від 14.12.2006р. При зверненні до ВДВС було надано відповідь про те, що в провадженні відділу знаходився виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва № 2-402-1 від 28.12.2007р., відповідно до якого було накладено арешт постановою державного виконавця від 15.07.2008р. № 589/6 на все майно боржника [PERSON], а 01.12.2008р. винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, у 2011р. виконавче провадження знищено, а станом на 19.12.2013р. виконавчих проваджень в ході яких вжито заходів забезпечення виконання рішення суду у вигляді накладання арешту на її - позивачки майно на виконанні в відділі не перебуває. Оскільки існування даної заборони перешкоджає їй, як власнику володіти, користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою на свій розсуд, посилаючись на ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник Відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не надали. Представник Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розглянути справу в відсутності представника. Суд, з урахуванням думки представника позивача та обставин справи, вважає можливим розгляд справи у відсутності вказаних представників. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.11.2004р. КВ № 123780, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 24.05.2004р. № 1288 (ВВЕ № 277014), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 8). Відповідно до витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,1000га, адреса: [ADDRESS], Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою накладено обтяження на підставі постанови ВДВС Святошинського району м.Києва №2148/36 від 14.12.2006 р. за реєстраційним номером обтяження №4227154 (а.с. 4). Згідно до наданої Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою копії постанови № 2148/36 від 14.12.2006р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вбачається, що арешт накладено у виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва № 2-3136-1 від 28.11.2006р. (а.с. 24-25). Дійсно в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-402-1/07 (2-3136-1/06) за основним позовом [PERSON] до [PERSON] Ухвалою суду від 28.11.2006 року, по справі, в порядку забезпечення позову [PERSON], судом накладено арешт на земельну ділянку площею 0.1000 га, яка розташована по [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON].(а.с. 27). В подальшому ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2009р. скасовано забезпечення позову накладеного на підставі ухвали суду від 28.11.2006р.(а.с. 28). Виконання вказаних ухвал покладено на ДВС Святошинського району м. Києва та Головне управління земельних ресурсів м. Києва. Відповідно до листа ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва від 18.12.2013р. вбачається, що в провадженні відділу знаходився виконавчий лист № 2-402-1 виданий 28.12.2007р., відповідно до якого постановою № 589/6 від 15.07.2008р. державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] В подальшому 01.12.2008р. винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, копію якої направлено до 12-ої Київської державної нотаріальної контори та БТІ м. Києва для виконання. Вищевказане виконавче провадження знищено у 2011р. у зв'язку з закінченням строку зберігання (а.с. 5). Крім того, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2014р. по справі пр.№4-с/759/20/14 встановлено, що обтяження земельної ділянки відповідно постанови № 2148/36 ВДВС Святошинського району м. Києва від 14.12.2006р. не має відношення до накладеного арешту на земельну ділянку за постановою державного виконавця від 15.07.2008р., оскільки винесена ним у іншому провадженні (а.с. 7). Відповідно до листа ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва від 19.12.2014 р. вбачається, що відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів боржником за якими є [PERSON], в ході виконання яких, вжито заходів забезпечення виконання рішення суду у вигляді накладення арешту на майно боржника станом на 19.12.2014р. на виконанні не перебуває (а.с 6). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приймаючи до уваги, що арешт з земельної ділянки позивачки не може бути знятий виконавчою службою у зв'язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну їх зберігання в архіві, позивачка не має іншого способу захисту свого права як власника земельної ділянки, крім судового, а тому суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved