Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що видане 16.02.1998р. органом приватизації ВАТ «Південзахідтрансбуд», на праві власності належала подружжю [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] Право власності на належну померлому частку квартири успадкували [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], в рівних частках, тобто по 1/6 частці кожний, про що 04.10.2016р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] в листопаді 2016р. заявила позов, за яким просила припинити право власності [PERSON] на 1/6 квартири [ADDRESS], з виплатою йому грошової компенсації, та визнати за нею право власності на цю частку квартири. Позов мотивовано тим, що частка спірного майна є не значною, її виділ в натурі неможливий, спільне користування квартирою є не можливим, припинення права власності на частку квартири не завдасть відповідачу істотної шкоди. На забезпечення вимог позову позивачем перераховано на депозит суду 165328 грн. Разом з тим, відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов, за яким просив вселити його в квартиру [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою. [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити за необґрунтованістю. [PERSON] заперечив проти позову і пояснив, що бажає користуватись квартирою, проте позивач не допускає його до житла, іншого житла на праві власності не має, позбавлення права власності на частку квартири порушить його права на житло. Представник відповідача [PERSON] підтримав доводи свого довірителя, просив в задоволенні первісного позову відмовити, за безпідставністю, а зустрічний позов задовольнити на підставах зазначених в зустрічній заяві. [PERSON] підтримав доводи первісного позову і не заперечував проти задоволення його вимог, підстав для задоволення зустрічного позову не вбачав. Згідно зі статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За звітом експерта ТОВ "Науковий центр незалежних експертиз" про оцінку майна ринкова (дійсна) вартість квартири [ADDRESS] становить 991966 грн., а відповідно вартість 1/6 частки квартири становить 165327,67 грн. З технічного паспорту вбачається, що однокімнатка квартира [ADDRESS], розташована на 13 поверсі багатоквартирного будинку, має загальну площу 42,8 кв.м., житлову - 16.6 кв.м. Отже, на 1/6 частку квартири припадає 7,13 кв.м. загальної площі і 2,77 кв.м. житлової, що набагато менше ніж це встановлено житловим законодавством, будівельними та санітарними нормами (зокрема ст.ст. 47, 48 ЖК України). За таких даних, суд приходить до однозначного висновку, що частка відповідача у праві власності на спірну квартиру є не значною, її виділ в силу технічних характеристик квартири є неможливим. Відповідачем не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, що даному спору передувало те, що спадкоємці за померлим [PERSON] не досягли згоди, щодо поділу належного йому майна, в тому числі і щодо спірної квартири, що в свою чергу призвело до погіршення відносин між сторонами. Крім того, відповідач визнав, що і до цього вкрай рідко спілкувався з матір'ю, через конфлікт з батьком, що тривав більше 20 років. На це ж вказують дані, що містяться в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2016 року про відмову в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення від права спадкування. Тому, з урахуванням позиції сторін щодо заявлених спорів, суд приходить до висновку про неможливість спільного користування сторонами спірною квартирою. До того, ж вселення в одну житлову кімнату повнолітніх осіб різної статі не узгоджується з законом. Верховний Суд України в постанові від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13) висловив правову позицію про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Переконливих доказів про те, що внаслідок припинення права власності на частку майна відповідачу буде заподіяна істотна шкода, в судовому засіданні не здобуто. Розмір компенсації за відступлення частки майна відповідачем не оспорювався. Напроти, судом встановлено, що відповідач в порядку спадкування після [PERSON] набув також право власності на частку банківських вкладів (близько 80000 грн.), певну частку в іншому нерухомому та рухомому майні спадкодавця, що в свою чергу, разом з компенсацією за відступлення частки спірної квартири, дозволить йому, на думку суду, покращити житлові умови, як для себе так і сім'ї. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] слід припинити з виплатою йому грошової компенсації, визнавши це право за позивачем [PERSON] За такого висновку підстав для застосування до спору вимог ст. 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150 ЖК України, як на тому наполягає відповідач, не вбачається, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову відмовити, за безпідставністю. При цьому, факт реєстрації відповідача за адресою спірної квартири правового значення для вирішення спору по суті не має. Понесені позивачем на розгляд справи витрати, за наведених рішень, мають бути компенсовані їй відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 328, 346, 365,

Outcome: approved