Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій АТ «А-банк» заявлено вимогу стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.12.2017 року, яка станом на 30.12.2020 року становить 25159,55 гривень та відшкодування судових витрат у сумі 2102,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між сторонами укладено договір № б/н від 23.12.2017 року про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом про приєднання до умов та правил надання банківських послуг разом з Умовами та правилами і тарифами складає між ним та банком кредитний договір, про що свідчить його підпис у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За посиланням АТ «Акцент-банк», [PERSON] не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим утворено заборгованість станом на 30.12.2020 року в сумі 25159,55 гривень. Наслідками порушення [PERSON] зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право АТ «Акцент-банк» достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, заборгованість, станом на 30.12.2020 року, становить 25159,55 гривень, яка складається з наступного: 18141,66 гривень - заборгованість за кредитом; 6917,89 гривень - заборгованість за відсотками; 100,00 гривень - штраф. На даний час [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-банк». Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу СМС-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати свої зобов`язання по кредитному договору. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач АТ «Акцент-банк» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України, представником позивача Шкапенко О.В. подано клопотання, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду надійшли поштові повідомлення № 8530206009835, № 8530206093046 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - з відміткою про вручення «дружині [PERSON] », що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 23.12.2017 року [PERSON] ( [PERSON] ) підписав в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-банк» анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7). Згідно копії паспорта відповідача, [PERSON] 13.11.2018 року змінив прізвище на " [PERSON] " (а.с. 13). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказане свідчить, що підписана 23.12.2017 року [PERSON] анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 25.04.2018 року рішенням загальних зборів акціонерів змінено організаційно-правову форму та назву банку з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на Акціонерне товариство «Акцент-банк». Акціонерне товариство «Акцент-банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк». Підписання відповідачем Анкети-заяви засвідчує ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також підтверджує згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг. Приймаючи такий висновок, суд відступає від правової позиції, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №175/4576/14-ц, яка хоча і стосується застосування норм права у подібних правовідносинах, однак фактичні обставини розглядуваної справи не є аналогічними справі, яка переглянута судом касаційної інстанції. Так, в зазначеному правовому висновку Верховного Суду, встановлена відсутність підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, тобто сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору у зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною картою, що не містили підпису відповідача не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. Разом з тим, в розглядуваній справі, судом беззаперечно встановлено протилежні обставини, зокрема факт підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в зв`язку з чим дані документи (докази), а також Умови та Правила надання банківських послуг розцінюються як невід`ємна частина кредитного договору, укладеного між сторонами. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. [PERSON] було допущено порушення виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань, заборгованість за кредитом, станом на 30.12.2020 року, становить 25159,55 гривень, яка складається з наступного: 18141,66 гривень - заборгованість за кредитом; 6917,89 гривень - заборгованість за відсотками; 100,00 гривень - штраф(а.с. 6). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах встановлених договором, а позичальник, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу правових норм параграфу 1 глави 71 ЦК України (саме ці положення застосовуються докредитних відносин) випливає, що кредит надається суб`єктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. АТ «Акцент-банк», надавши [PERSON] кредитні кошти за договором № б/н від 23.12.2017 року (тобто виконавши своє основне зобов`язання) отримав право на повернення позикових коштів, процентів, а відповідач взяв на себе зобов`язання виконання всіх умов договору. В порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач не виконував умови зазначеного договору № б/н від 23.12.2017 року, порушив передбачені терміни погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 30.12.2020 року борг за тілом кредиту складає 18141,66 гривень. Згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється. Укладаючи договір № б/н від 23.12.2014 року сторонами погоджено, що АТ «Акцент-банк» надано [PERSON] позикові кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування коштами. Так, відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача за кредитним договором, (з урахуванням графіку погашення кредиту) розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 31.01.2020 року по 30.12.2020 року дорівнює 6917,89 гривень. Умови кредитного договору в частині зміни розміру відсоткової ставки не переглядались і не змінювались, а тому у суду не має сумніву щодо достовірності нарахованого розміру несплачених процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню в судовому порядку. Приймаючи такий висновок, суд враховує, що відповідачем не надано належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростовано наданий позивачем розрахунок. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved