Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 31 жовтня 2007 року укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1897, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судові повістки, що були направлені за місцем реєстрації відповідача, повернулися до суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме "сплив терміну зберігання". Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендовані листи з судовими повістками на пошті є відмовою останнього одержати судові повістки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, в разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відмовившись одержати судові повістки, відповідач вважаються належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2007 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1897 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують. домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям не має. Діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживатимуть з матір'ю. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved