Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Мукачівська місцева прокуратура в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 5 440 грн. 68 коп.. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування вищевказаної суми коштів у зв`язку з проходженням потерпілої [PERSON] стаціонарного лікування у відділенні КНП «Мукачівська центральна районна лікарня», внаслідок вчинення відповідачем відносно неї злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. Нормативно - правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст. 1206 Цивільного кодексу України. Прокурор подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням із потерпілим на підставіст.46 КК України (а.с.6-7). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, обставини щодо правових наслідків дій [PERSON] стосовно якого винесено ухвалу, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою є встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі. Як свідчать матеріали справи (інформаційна довідка КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» від 11.06.2020 №1065) [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 24.06.2019 року по 01.07.2019 (всього 7 ліжко-днів), вартість лікування - 5 440 грн. 68 коп. (а.с.10). Таким чином, закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину було витрачено 5 440 грн. 68 коп.. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить з того, що згідно з положеннями ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до частини 3 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Відповідно до частин 1, 3 статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок). У відповідності до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілому, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. За змістом відповіді КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» від 19.03.2020 року вбачається, що [PERSON] дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні, а вартість перебування у лікарні склала - 5 440 грн. 68 коп. (а.с.10). У відповідності до частини сьомої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Доказів звернення з даним цивільним позовом та його вирішення у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] обвинуваченого за частиною 1 статті 286 КК України суду не надано. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved