Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню посилаючись на те, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчі написи № 53336, 53337 та 53338 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за виконавчим написом № 53336 - 59 705 грн. 42 коп., за виконавчим написом № 53337 - 34 418 грн. 93 коп. та виконавчим написом № 53338 - 89 842 грн. 75 коп. Виконавчі написи пред`явлено до примусового виконання, приватним виконавцем Гуріною Т.В. відкрито виконавчі провадження та звернуто стягнення на заробітну плату. Приватним нотаріусом не дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості та той факт, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а тому просила визнати виконавчі написи такими, що не підлягають виконанню та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 01.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «ФК «Євпорейська агенція з повернення боргів» в якому зазначають, що ними виконано вимоги передбачені діючим законодавством та надано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчих написів, а отже виконавчі написи вчиненні 21.05.2021 року приватним ноатріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. У осопорюваних виконавчих написах заборгованість вважають безспірною. Щодо строків для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, то вважають, що вони не є пропущеними, оскільки на підставі договору № 12/89 відступлення прав вимоги від 02.12.2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Ідея Банк» є ТОВ «ФК « ЄАПБ», отже строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є у межах з 02.12.2020 року по 02.12.2023 року. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчі написи № 53336, 53337 та 53338 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за виконавчим написом № 53336 - 59 705 грн. 42 коп., за виконавчим написом № 53337 - 34 418 грн. 93 коп. та виконавчим написом № 53338 - 89 842 грн. 75 коп. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчі написи пред`явлені до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В., що підтверджується постановами від 30.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчих написів з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Також, суду не надано доказів щодо факту отримання позивачем кредитних коштів в сумі 59 705 грн. 42 коп., 34 418 грн. 93 коп. та 89 842 грн. 75 коп. або відкриття карткового рахунку на її ім`я . З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчими написами, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчих написів таким, що не підлягають виконанню, а тому суд дійшов до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 2 724 грн. 00 коп.

Outcome: approved