Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вони з відповідачем з 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син. Зазначає, що подружнє життя в них не склалося, з відповідачем вони проживають окремо, усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно, так як відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. 25 вересня 2019 року відповідач надав до суду відзив на позов в якому зазначає, що рішенням Шумського районного суду Тернопільської області з нього стягуються аліменти в користь його колишньої дружини [PERSON] , на утримання їх неповнолітньої дочки - [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 вересня 2017 року (з моменту подачі позовної заяви) і до досягнення дитиною повноліття. Виконання вказаного рішення проводиться Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області і заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Зазначає, що встановлення стягнення аліментів за новим рішенням поставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час він не працює, а дохід отримує від випадкових заробітків. Тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 15 жовтня 2019 року представник позивача [PERSON] - Варода П.Б. надав заяву про зміну предмета позову в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, уточненні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 грудня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2431. Шлюб станом на сьогодні не розірвано. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 20 липня 2016 року, актовий запис № 1821. Згідно довідки №18, виданої ПП «Благоустрій» 21 серпня 2019 року разом з позивачем за адресою [ADDRESS] проживає її мати та неповнолітній син. Як вбачається з постанови головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Тетяни Миколаївни про відкриття виконавчого провадження №56333010 від 07 травня 2018 року на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № №609/1198/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, який виданий на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: для дітей вікoм від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. На виконання вимог ч. 1 ст. 182 СК України суд бере до уваги сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] встановлених рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року, однак враховує те, що останнім не надано достатніх та належних доказів про відсутність в нього можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , тобто таких які б підтверджували його скрутне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, втрату працездатності та інші обставини, які мають істотне значення при визначенні судом розміру аліментів. На підставі вищенаведеного та враховуючи рівність обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, з урахуванням інтересів та потреб дитини суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи вимоги про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо), на підставі яких суд має об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт. Крім того, відповідно до правового висновку КЦС ВС, викладеного в постанові від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16, при стягненні витрат на правову допомогу треба враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом чи іншим спеціалістом у галузі права. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. Водночас якщо надано договір, акт прийому-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату, розрахунок витрат, то в суду відсутні підстави для відмови в їх стягненні. До матеріалів справи позивачем долучений договір про надання професійної правничої допомоги від 30 вересня 2019 року, укладений між адвокатом Вародою П.Б. та [PERSON] в якому не обумовлений гонорар адвоката та порядок його оплати. З квитанції до прибуткового касового ордера №84 від 30 вересня 2019 року вбачається, що загальна сума сплачених коштів за надані послуги з правової допомоги становить 3000,00 грн. Відповідно до розрахунку наданого представником позивача - адвокатом Вародою П.Б. розмір гонорару адвоката включає: 1) складання заяви про зміну предмета позову [PERSON] та усні консультації з даного приводу - 1000 гривень; 2) представництво адвокатом Вародою П.Б. позивача [PERSON] в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області у справі за вказаним позовом - 2000 гривень. Проте беручи до уваги, кількість судових засідань у яких брав участь адвокат, обсяг матеріалів справи який є не значним, а також те, що справа не відноситься до справ значної складності, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач у вказаній категорій справ звільняється від сплати судового збору. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved