Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач, Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі Департамент) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеська міська рада про витребування у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт КМ803786, виданий 11.10.2012 р., Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [INFO]) квартиру, загальною площею 116,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 87911251000), на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1 м. Одеса, р/р 37326027001909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ЄДРПОУ 26302595); усунення перешкод у користуванні шляхом виселення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт КМ803786, виданий 11.10.2012 р., Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [INFO]) з квартири, загальною площею 116,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 87911251000) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1 м. Одеса, р/р 37326027001909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ЄДРПОУ 26302595); усунення перешкод у користуванні шляхом виселення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт КМ803786, виданий 11.10.2012 р., Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [INFO]) з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 121,8 кв. м., розташована за адресою: м. Одеса, вул. Л. Толстого, 10 (реєстраційний номер 16347778) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, р/р 37326027001909, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській обл., ЄДРПОУ 26302595); скасувати запис про державну реєстрацію [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт КМ803786, виданий 11.10.2012 р., Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [INFO]) на квартиру, загальною площею 116,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 87911251000). В ході судового розгляду, представником Департаменту було уточнено позовну заяву та виключено відповідача [PERSON] з числа відповідачів з огляду на лист Головного управління ДФС в Одеській області від 19.05.2016 р. № (16-89)90, відповідно до якого реєстраційний номер облікової картки [NUMBER] є недійсним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2017 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] було прийнято до провадження та обєднано в одне провадження. Під час розгляду справи представник позивача позовну заяву підтримав, просив суд її задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представники відповідача [PERSON] проти позовної заяви Департаменту заперечували, зустрічний позов просили задовольнити. Суд вислухавши пояснення сторін та учасників судового процесу, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, щозгідно Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною)» до комунальної власності областей передавався весь житловий та нежитловий фонд рад народних депутатів На виконання наведеної постанови Кабінету Міністрів України Одеською обласною радою народних депутатів було прийнято рішення від 25.11.1991 р. № 266-ХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області", яким затверджено перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, зокрема, у власність м. Одеси, згідно з яким у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий та нежитловий фонд місцевих рад, народних депутатів, розташований у межах міста Одеса. Нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 121,8 кв. м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Л. Толстого, 10 є власністю територіальної громади м. Одеси на підставі свідоцтва про право власності від 07.09.2006 р. серії ЯЯЯ № 987445, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.10.2006 р. реєстраційний номер 16347778. Таким чином, територіальна громада м. Одеси набула у встановленому Законом порядку набула право власності на вказане нежитлове приміщення підвалу. Згідно п. 2.2.1.1. Положення одним із завдань Департаменту у сфері управління комунальною власністю проводити єдину політику управління комунальним майном територіальної громади м. Одеси. Відповідно до п. 2.6. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі Положення) одним із основних завдань Департаменту є організація претензійно-позовної роботи. У встановленому порядку здійснює захист прав та інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в усіх судових органах з питань, що віднесені до компетенції Департаменту. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Також відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Проте, відповідно до договору купівлі-продажу від 01.03.2016 р. № 533, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] ([INFO], місце народження село Грасени, Унгенського району, Молдова, що зареєстрований: [INFO], РНОКПП [NUMBER]) продав, а [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт КМ803786, виданий 11.10.2012 р., Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [INFO]) купила нежитлове приміщення-підвал, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 52, загальною площею 116,5 кв. м. Відповідно до абз. 2 п. 1 Договору купівлі-продажу від 01.03.2016 р. вищезазначений «Обєкт купівлі-продажу» належить «Продавцю» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, виданого Одеською товарною біржею від 06.10.1999 р., зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 10.11.1999 року за № 342 стр. 117 кн. 444пр. Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації від 10.05.2016 р. № ОД14261311546 нежитлове приміщення-підвал, загальною площею 116,5 м2, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 52 було переведено в квартиру без зміни геометричних параметрів. В матеріалах нотаріальної справи міститься лист КП «БТІ» ОМР № 5532-02/927 від 29.02.2016 р. відповідно до якогодоговір купівлі-продажу нерухомого майна, виданого Одеською товарною біржею від 06.10.1999 р. дійсно зареєстрований КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 10.11.1999 року за № 342 стр. 117 кн. 444пр. В матеріалах справи також наявний лист КП «БТІ» ОМР від 08.06.2016 р. № 2690-12/81 відповідно до якого зазначено «в кн. 444 пр на стр 117 под р.№342 зарегистрированы квартиры №№48,76,41,3 по ул. Академика Королева, 46 на основании других правоустанавливающих документов за физическими лицами». Враховуючи вказані протиріччя, судом було направлено запит до КП «БТІ» ОМР з метою зясування вказаних обставин. Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР від 24.10.2016 р. № 5624-06/497, який надійшов на адресу суду було зазначено, що лист КП «БТІ» ОМР № 5532-02/927 від 29.02.2016 р. не видавався, а лист від 08.06.2016 р. № 2690-12/81 було видано комунальному підприємству «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради». Згідно листа Головного управління ДФС в Одеській області від 19.05.2016 р. № (16-89)90, який наявний в матеріалах справи, зазначено, що згідно інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України реєстраційний номер облікової картки [NUMBER], який наявний в матеріалах нотаріальної справи, недійсний. Відповідно до листа ПП «АРТПРОСТІР» від 13.07.2016 р. «приватне підприємство «АРТПРОСТІР» жодних договорів з громадянкою [PERSON] не укладало, в м. Одеса жодних проектних робіт не виконувало. Також в структурі нашого підприємства не числиться і не числився [PERSON].» Відповідно до довідки КП «ЖКС Порто-Франківський» від 08.06.2016 р., яка наявна в матеріалах справи, будинок за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 52 не значиться. Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР від 25.10.2016 р. № вх.5668-12/191 нежитлові підвальні приміщення, загальною площею 121,8 кв.м., що розташовані по вул. Льва Толстого, 10, та нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 116,5 кв. м., що розташоване по вул. Ніжинській, 52, є тотожними. Таким чином, з вищенаведених письмових доказів вбачається, що спірне нежитлове підвальне приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, 10 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси та є тотожним квартирі, загальною площею 116,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка фактично є нежитловим підвальним приміщенням, та вибувши з комунальної власності без її відома та волі було зареєстровано як квартиру за відповідачем за первісним позовом. Будь-якими належними та допустимими доказами відповідачем за первісним позовом не було спростовано. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка не бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем по справі були надані належні письмові докази в обґрунтування позовних вимог, у свою чергу відповідачі по справі не надали суду доказів для спростування доводів позивача. У задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з положеннями\~статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у\~статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями\~387\~та\~388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6-140цс14 від 17.12.2014 р. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником. Проте, [PERSON] не набула права власності на спірне майно, з огляду на те, що вказане майно може бути у неї витребувано. Щодо вимоги по первісному позову про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно приписів ч. 3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Враховуючи те, що [PERSON] чиняться перешкоди у доступі позивачу за первісним позовом до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, вказані вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги по первісному позову про скасування запису про державну реєстрацію права власності суд зазначає наступне. Власник може захистити порушене право із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 388 ЦК, за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. У разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Враховуючи те, що запис на квартиру, загальною площею 116,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 87911251000) був зроблений на підставі документів, які не видавались та не реєструвались та враховуючи відсутність правоздатності продавця на розпорядження майном комунальної власності, то ця вимога підлягає задоволенню. Таким чином враховуючи норми матеріального права та обставини по справі, суд дійшов висновку, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради правильно застосував положення ст. ст. 328, 330, 387, 388, 391 ЦК України. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved