Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом зняття арешту та заборони на нерухоме майно, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Крім позивача співвласниками зазначеної квартири є сестра [PERSON] та матір [PERSON] . В липні 2020 року власники квартири мали намір укласти договір на відчуження належної їм квартири, але їм стало відомо про накладення арешту на належне позивачу майно та заборону здійснювати відчуження будь якого іншого майна, яке належить йому. Заборона на відчуження належного позивачу майна значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер обтяження 13126948, зареєстроване 17.10.2012 року 12:33:19 годині за №13126948 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2020 року. Проте, 05.08.2020 року грошові кошти в сумі 27268.36 гривень позивачем були сплачені, що підтверджується квитанцією №31 від 05.08.2020 року. Позивач вважає, що оскільки грошові кошти в сумі 27268.36 гривень по виконавчому листу №20660/2011 від 20.05.2011 року, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №34747353 сплачені, тому підстав для продовження арешту на належне йому нерухоме майно та заборони здійснення відчуження будь-якого іншого належного йому майна немає, а відповідно вони підлягають скасуванню. Позивач просить: усунути йому, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - арешту на майно, реєстраційний номер 13126948 та заборони [PERSON] на здійснення відчуження будь-якого іншого майна. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з?явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтву № [NUMBER] на право власності на житло від 13.01.1997 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2012 року ВП №34747353, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-660/2011, виданого 20.05.2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 27268.36 гривень. Накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення: 30000.00 гривень. Заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику [PERSON] лише в межах суми боргу (а.с.7). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №218996310 від 04.08.2020 року, 17.10.2012 року за №13126948 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» накладено арешт на все майно [PERSON] . Підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на все майно боржника, 34747353 від 15.10.2012 року. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції (а.с.9) Відповідно квитанції №25 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області, 05.08.2020 року [PERSON] перерахував на рахунок Держказначейської служби України борг в сумі 27268.40 гривень, витрати в сумі 169.00 гривень, виконавчий збір в сумі 43.50 гривень (а.с.8). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач сплатив суму коштів, стягнених з нього як з боржника та яка необхідної для задоволення вимог усіх стягувача. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved