Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свій позов обгрунтовує тим, що 15 березня 2019 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.191, ч.3 ст. 191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.І.ст.366 КК України та призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 3 (три) роки, з конфіскацією належного їй майна, поглинути покарання, призначене [PERSON] вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 25.04.2017 у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком 1 рік 1 місяць та з конфіскацією належного їй майна. Судом встановлено, що [PERSON] у вересні 2014 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, користуючись довірливими відносинами, які впродовж тривалого часу склались у неї з [PERSON] , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами [PERSON] , під виглядом отримання у нього грошових коштів для внесення на свій депозитний рахунок на вигідних умовах, вводячи останнього в оману про те, що внесе отримані грошові кошти на вказаний рахунок та у подальшому поверне їх, отримала від [PERSON] 65 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, становило 841 787,18 гривень, без мети їх повернення, якими заволоділа та розпорядилась на власний розсуд. З метою прикриття свого злочинного умислу та створення перед [PERSON] - видимості отримання грошових коштів для внесення на свій депозитний рахунок на вигідних умовах, а також реальності своїх намірів у подальшому повернути їх, [PERSON] 25.09.2014, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, написала та надала [PERSON] розписку про те, що вона отримала від [PERSON] 25 000 доларів США під 2-2,5 % в місяць, та розписку про те, що вона отримала від [PERSON] , 20 000 доларів США під 2-2,5 % в місяць. Внаслідок вчинення злочинних дій у вказаний спосіб [PERSON] завдала [PERSON] матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 841 787,18 гривень. Таким чином, [PERSON] вчинила шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України. У встановленому законом порядку він був визнаний потерпілим у даному кримінальному/ провадженні, оскільки, як зазначено вище, в результаті протиправних та винних дій [PERSON] , йому завдано значну матеріальну шкоду у розмірі 45 000,00 дол.США (документально підтверджену) еквівалент якої встановлено у розмірі 841 787,18 гривень станом на день написання розписки, та яку засуджена відмовляється відшкодовувати у добровільному порядку. Просить сятгнути на його користь - 45000 дол.США за невиконаними основними зобов`язаннями, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01 квітня 2019 року становить 1224000,00грн та 51657,53 дол. США процентів зобов`язаннями на день подання позову, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 03 травня 2019 року становить 1367891,39 грн. (51657,53 дол.США х 26,48грн), загальний розмір майнової шкоди становить 96657,53 дол.США, що у розрахунку на гривневий еквівалент згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 03 травня 2019 року становить 2559491.39 грн. та 50000 грн. моральної шкоди. В судове засідання представник позивача Гирич О.В. не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій вказав, що просить проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак від неї поступив письмовий відзив, в якому вона просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги визнає частково, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі. Відповідно до ст.247 ЦПК судовий\~ розгляд\~ проведено без фіксування судового\~ процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити частково з таких міркувань. Згідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.6 ст.82 чинного ЦПК, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти, отже завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку, тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора, вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати ( Позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц). Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Відповідно у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі, а відтак відповідачем [PERSON] порушено вказане грошове зобов`язанння, а у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України ( Висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. по справі № 686/21962/15-ц та у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, згідно з якими відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням). Верховний Суд України, на засіданні Судової палати у цивільних справах 27 січня 2016р. (справа №6-771цс15) зробив наступний правовий висновок: - відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.), а тому на користь позивача слід стягнути 45000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01.04.2019р. становить 1224000,00 грн. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відтак враховуючи принцип розумності та справедливості при застосуванні штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту (грошових коштів згідно розписок), суд зменшив розмір нарахованих 3-х відсотків з 51657,53 доларів США ( згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 03.05.2019р. становить 1367891,39 грн.) на 25828,76 доларів США (згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 03.05.2019р. становить 683945,69 грн.), оскільки розмір неустойки не може значно перевищувати розмір збитків. Крім того, протиправними діями відповідача позивачу [PERSON] окрім майнової також було завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях після усвідомлення протиправності дій [PERSON] . Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб`єктивних цивільних прав, відповідно до якої - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Отже, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди слід враховувати те, що підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Відповідно до вимог ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами від 25.05.2001 р. №5 (далі-Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд відповідно має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки під моральними стражданнями як емоційно-вольовими переживаннями людини варто розуміти пережиті нею почуття страху, болю, розпачу, приниження, стану психологічного дискомфорту, заподіянням шкоди здоров`ю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів вимог ст. ст.\~77, 78, 80, 81 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів, які мають значення для справи. За загальними положеннями \~ЦПК України\~обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У ч.2\~постанови N11\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 29.12.76\~року "Про\~судове рішення" роз`яснено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду судове рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому виноситься рішення. Аналізуючив викладене, суд приходить до переконання, що докази, подані позивачем є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Outcome: approved