Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: земельну ділянку площею 1,1475 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0406, згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 269755, виданого 19.01.2005 року; земельну ділянку площею 0,8525 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0407, згідно держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 269755, виданий 19.01.2005 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно необхідно задовольнити, виходячи з наступного. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1475 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0406, на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 269755, виданого 19.01.2005 року, та земельної ділянки площею 0,8525 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0407, на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 269755, виданого 19.01.2005 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 1,1475 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0406, та земельна ділянка площею 0,8525 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0407. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.2011 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Запорощенко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 306, [PERSON] заповіла земельну ділянку розміром 2,00 га, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, державний акт серії ЯА № 269755, що належала їй на праві власності [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 25.07.2011 року, зареєстрований за № 306 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб, які мають право на обов`язкову частку немає. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved