Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 60/100 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У 2002 році відповідач придбав другу частину зазначеної квартири та з того часу там проживає. За час спільного проживання з відповідачем у сторін виникли неприязні стосунки, відповідач часто псував майно позивача, а 01 вересня 2015 року побив її. Відповідач постійно змінює замки на вхідних дверях та відмовляється видати позивачу дублікат, внаслідок чого остання не має можливості потрапити до власної квартири з 2015 року. У зв'язку з чим позивач просить про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення. Позивач підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що після того, як відповідач влітку 2015 року повернув ключі від квартиру, він згодом знову змінив замки від вхідних дверей. Відповідач позовні вимоги не визнав та підтримав письмові заперечення, в яких,зокрема, зазначено, що позивач постійно провокувала конфліктні ситуації з подальшим зверненням до правоохоронних органів. З весни 2015 року вона фактично не проживає у спірній квартирі та причини її відсутності відповідачу не відомі. Також відповідач не чинить перешкоди позивачу у користування спірною квартирою та влітку 2015 року їй було передано дублікат ключів в присутності лейтенанта міліції ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] У зв'язку з викладеним просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач є власником 60/100 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 14, 15,16-17). Відповідач є власником 40/100 частини квартири [ADDRESS] (а.с.39, 40, 41). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Позивачем заявлені вимоги про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію заяви від 16 листопада 2015 року про звернення до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з вимогами про вжиття заходів для захисту прав та інтересів щодо проживання в квартирі (а.с. 7), копію постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження (а.с.10-11), копію висновку старшого лейтенанта міліції ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] від 23 квітня 2015 року та від 30 листопада 2015 року (а.с.19-20) Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, оскільки не чинить перешкоди позивачу у користування спірною квартирою та влітку 2015 року їй було передано дублікат ключів в присутності лейтенанта міліції ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] Судом оглянуто матеріали висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО № 27938, в яких міститься протокол прийняття заяви [PERSON] від 01 червня 2015 року про вчинене кримінального правопорушення (а.с.86-87), письмові пояснення [PERSON] про зміну замків [PERSON] на вхідних дверях квартири [ADDRESS] (а.с.88), пояснення [PERSON] про відсутність у нього запасних ключі від вхідних дверей для надання [PERSON] (а.с.89), пояснення [PERSON] від 07 червня 2015 року про повернення [PERSON] їй ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS] (.с.90). Згідно висновку старшого лейтенанта міліції ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] за результатами розгляду матеріалів встановлено, що 07 червня 2015 року [PERSON] видано ключі від квартири [ADDRESS] та претензій до [PERSON] вона не має (а.с.85). Разом з тим, судом також встановлені такі обставини. 01 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, згідно якої 01 вересня 2015 року за адресою: [ADDRESS], відповідач декілька разів вдарив [PERSON] та не впускає її до квартири (а.с. 57-83), за результатом розгляду якої слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] 30 вересня 2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.с.58). Судом оглянуто матеріали висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО № 62124, в яких міститься протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення [PERSON] від 02 жовтня 2015 року (а.с.93-94), письмові пояснення [PERSON] від 02 жовтня 2015 року, згідно яких [PERSON] змінив замки на вхідних дверях та не пускає її до квартири [ADDRESS] (а.с.95), пояснення [PERSON] від 25 квітня 2015 року про відсутність у нього запасних ключів від вхідних дверей для надання [PERSON] (а.с.96). Згідно висновку старшого лейтенанта міліції ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] за результатами розгляду зазначених матеріалів встановлено, що [PERSON] не має запасних ключів від вхідних дверей та необхідно зробити дублікат, однак [PERSON] відмовилася робити дублікат (а.с.92). Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві із заявою про зникнення її речей з квартири [ADDRESS] (а.с. 99-105), за результатами якої 25 листопада 2015 року інспектором ВП-№ 4 Дніпровського Управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітаном поліції [PERSON] складено висновок, згідно якого [PERSON] особистих речей [PERSON] не бачив та не має доступу до її кімнати, перешкод у користування житловим приміщенням не чинить (а.с. 98). 25 листопада 2015 року [PERSON] знову звернулася до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві із аналогічною заявою про зникнення її речей з квартири [ADDRESS] (а.с. 108-112), за результатами розгляду якої 30 листопада 2015 року інспектором ВП-№ 4 Дніпровського Управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітаном поліції [PERSON] складено висновок, згідно якого [PERSON] особистих речей [PERSON] не бачив та не має доступу до її кімнати, перешкод у користування житловим приміщенням не чинить (а.с. 107). За таких обставин, твердження відповідача про передачу позивачу дублікату ключів від спірної квартири у червні 2015 року та відсутність будь-яких перешкод з його боку щодо користування позивачем спірною квартирою спростовуються чисельними зверненнями позивача до правоохоронних органів після червня 2015 року про усунення перешкод у користування спірною квартирою. Оглянуті судом матеріали перевірок заяв позивача містять лише письмові пояснення осіб та висновки про відсутність перешкод, які складені з урахуванням пояснення відповідача за відсутністю фактичних доказів встановлення факту можливості увійти до квартири із застосуванням переданих ключів. Тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення підлягають задоволенню повністю: усунути перешкоди у користуванні правом власності [PERSON] шляхом вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS]. При поданні заяви заявником сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Outcome: approved