Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що на виконанні ВДВС Михайлівського РУЮ перебувало виконавче провадження № 33679135 по примусовому виконанні постанови № АР1 217493 від 17.06.2012 року про стягнення штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави та виконавче провадження № 42662529 (після повторного звернення № 45535696) про примусове виконання постанови № 887961 від 24.01.2014 року про стягнення штрафу у розмірі 850,00 гривень на користь держави. Постановою ВДВС Михайлівського РУЮ від 29.08.2012 року у виконавчому провадженні №33679135 від 02.08.2012 року накладено арешт на все майно, що належить мені - [PERSON] та оголошено заборони на його відчуження. Постановою ВДВС Михайлівського РУЮ від 17.12.2014 року у виконавчому провадженні №45535696, внесено відомості щодо арешту рухомого майна до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна. В подальшому виконавчі документи, у зв'язку з відсутністю майна на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» були повернуті стягувачу, але арешти на його майно та заборони на його відчуження, скасовані не були. В зв'язку з тим, що на даний час накладені на нього штрафи сплачені в повному об'ємі. Враховуючи викладене, позивач просить зняти арешт з його майна, оскільки наявність накладеного арешту на майно перешкоджає йому належним чином вільно володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позові. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Михайлівського РУЮ Запорізької областіСолоткіна Ю.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та підтверджується наданими у справі доказами, на виконання до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшла постанова про адміністративне правопорушення № 33679135 видана 17 червня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 510 грн. 29 серпня 2012 року державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 6). Проте, 29 серпня 2012 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 6). 24 березня 2014 року на виконання до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшла постанова про адміністративне правопорушення № 887961 видана 24 січня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 850 грн. Постановою державного виконавця від 24 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 30 березня 2014 року (а.с. 7). 29 серпня 2014 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 8). 18 листопада 2014 року на виконання до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшла постанова про адміністративне правопорушення № 887961 видана 24 січня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 850 грн. Постановою державного виконавця від 19 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 23 листопада 2014 року (а.с. 9). 24 грудня 2014 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 10). 11 травня 2016 року боржником [PERSON] було сплачено штраф за порушення правил дорожнього руху в сумі 850 грн. квитанція № 40., та штраф за порушення правил дорожнього руху в сумі 510 грн. квитанція № 41. Відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25 квітня 2016 року (а.с. 5) на рухоме майно [PERSON] було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, 45535696, 17 грудня 2014 року, старшим державним виконавцем ВДВС Михайлівського РУЮ від Каба Юлею Олександрівною постановою № 887961 виданою ДАІ 24 січня 2014 року. [PERSON] звернувся до ВДВС Михайлівського РУЮ із заявою про зняття арешту з усього належного йому майна. Але 6 травня 2016 року в.о. начальника ВДВС Михайлівського РУЮ Лукашенко І.В. надала [PERSON] відповідь (а.с. 4), в якій зазначено про неможливість задовольнити заяви у зв'язку з тим, що в ЗУ «Про виконавче провадження» відсутня норма, згідно якої при поверненні виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець зобов'язаний знімати арешт з майна, а також рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з його майна законні, обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved