Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виселення відповідача та вселення позивача. В позовній заяві посилається на те, що 20.12.2006 р., між громадянином Молдови [PERSON] і Дочірнім підприємством «Дирекція верстатобуд» (забудовник) був укладений Договір № 5/2/73 Р по резервуванню квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,47 кв.м. та підписаний Акт виконаних послуг по резервуванню вказаної квартири. Також в цей день, між позивачем і ДП «Дирекція верстатобуд», був укладений Договір № 5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення, а саме: повного пакету іменних цільових облігацій ДП «Дирекція верстатобуд». Відповідно до умов Договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.12.2006 р. позивачем була оплачена повна вартість повного пакету іменних цільових облігацій в сумі 470 947,40 грн., що відповідає загальній площі зарезервованої ним квартири - пл. 63,47 кв.м., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 789 від 20.12.2006 р, № 97 від 15.02.2007, № 267 від 14.05.2007 та № 291 від 31.05.2007 р. Після здійснення 100% оплати вартості цільових облігацій та посередницьких послуг Агентства нерухомості «Альянс», 14.06.2007 року ДП «Дирекція верстатобуд» передало позивачу Сертифікат облігацій № 35 Серія: «А» на 6 347 цінних паперів, що відповідає загальній площі квартири - пл. 63,47 кв.м.. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.11.2010 № 1256 - житловому комплексу по [ADDRESS] , присвоєно адресу: [ADDRESS] . 15 жовтня 2010 року будинок по [ADDRESS] був введений до експлуатації, що підтверджується Актом готовності об`єкту до експлуатації № 1187 від 15.10.2010 року та Сертифікатом відповідності від 15.10.2010 року за № 15001187. виданих Інспекцією ДАБК в Одеській області. 02.12.2015 року позивач прибувши в м. Одесу, побачив, що в його квартирі проходять капітальні будівельні роботи (зносять перегородки). 02.03.2016 р. позивачем було отримано інформаційну довідку з публічної бази даних - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що власником його квартири є відповідач [PERSON] . Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 11.07.2015 р. на ім`я [PERSON] , на підставі заяви уповноваженої особи [PERSON] , який є комерційним директором замовника будівництва ДП «Дирекція верстатобуд» та рідним сином директора ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] . Правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на квартиру послугувала додаткова угода до Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. яка була складена 28.10.2013 р. між [PERSON] і [PERSON] , згідно якої [PERSON] взяв на себе права та обов`язки першого інвестора за договором інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. укладеного між директором ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] і [PERSON] . При цьому, Договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. був укладений між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] через три роки після введення дому до експлуатації. Таким чином, [PERSON] , згідно предмету Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р., внесла інвестиційні кошти в будівництво житлового будинку [ADDRESS] , будівництво якого було закінчено ще в 2010 році. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2017 р. по справі 522/7233/16-ц, залишеного без змін постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 21.11.2018 р. по справі № 522/7233/16-ц (провадження № 61- 15053св18) визнані недійсними фіктивний договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. оформлений між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] та додаткова угода до Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 г. яка була оформлена 28.10.2013 р. між [PERSON] і [PERSON] , згідно якої [PERSON] взяв на себе права та обов`язки першого інвестора за договором інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. Крім цього, Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павло Мороза № 850/5 від 14.03.2017 р., за результатами розгляду скарги адвоката Димовчі М.І., в інтересах позивача, була скасована держана реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка була протиправно зареєстрована державним реєстратором Заяц К.В. на підставі фіктивних договорів і сфальсифікованих документів. 14.08.2018 р. позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 146558573 від 23.11.2018 р. Таким чином, з моменту державної реєстрації за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , у позивача виникає право власності на зазначену квартиру, яка була побудована за інвестовані кошти, проте доступу до квартири він досі не має, оскільки зазначеною квартирою безпідставно користується відповідач [PERSON] , який встановив броньовані двері та сигналізацію і відмовляється виселитися з квартири. Представник позивача адвокат Димовчі М.І. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги [PERSON] повністю підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Також просив суд розглянути справу без участі відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2006 р., між громадянином Молдови [PERSON] і Дочірнім підприємством «Дирекція верстатобуд» (забудовник) був укладений Договір № 5/2/73 Р по резервуванню квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,47 кв.м. та підписаний Акт виконаних послуг по резервуванню вказаної квартири. Також в цей день, між позивачем і ДП «Дирекція верстатобуд», був укладений Договір № 5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення, а саме: повного пакету іменних цільових облігацій ДП «Дирекція верстатобуд». Зазначені договори були укладені відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність» № 1560-ХІІ від 18.09.1991 р.. Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» та Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Відповідно до умов Договору купівлі-продажу цінних паперів від 20.12.2006 р. позивачем була оплачена повна вартість повного пакету іменних цільових облігацій в сумі 470 947,40 грн., що відповідає загальній площі зарезервованої ним квартири - пл. 63,47 кв.м., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 789 від 20.12.2006 р, № 97 від 15.02.2007, № 267 від 14.05.2007 та № 291 від 31.05.2007 р. Після здійснення 100% оплати вартості цільових облігацій та посередницьких послуг Агентства нерухомості «Альянс», 14.06.2007 року ДП «Дирекція верстатобуд» передало позивачу Сертифікат облігацій № 35 Серія: «А» на 6 347 цінних паперів, що відповідає загальній площі квартири - пл. 63,47 кв.м.. Відповідно до ч. З ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» цільові облігації - це облігації, виконання зобов`язань за якими дозволяється товарами та/або послугами відповідно до вимог, встановлених умовами розміщення таких облігацій. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об`єкт інвестування - квартира або приміщення в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.11.2010 № 1256 - житловому комплексу по [ADDRESS] , присвоєно адресу: [ADDRESS] . 15 жовтня 2010 року будинок по [ADDRESS] був введений до експлуатації, що підтверджується Актом готовності об`єкту до експлуатації № 1187 від 15.10.2010 року та Сертифікатом відповідності від 15.10.2010 року за № 15001187. виданих Інспекцією ДАБК в Одеській області. 02.12.2015 року позивач прибувши в м. Одесу, встановив, що в його квартирі проходять капітальні будівельні роботи (зносять перегородки). 02.03.2016 р. позивачем було отримано інформаційну довідку з публічної бази даних - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що власником його квартири є відповідач [PERSON] . 14.03.2016 року позивачем було подано до Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області заява про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР і розпочате кримінальне провадження № 12016160500001742, за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, яке було перекваліфіковане на ч. 4 ст. 190 (шахрайство) та ч.І, 2,4 ст. 358 (підробка документів) КК України. 15.03.2016 року позивачу була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого, а колишньому директору ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] вручена пам`ятка про права та обов`язки обвинуваченого. Обвинувальний акт щодо [PERSON] передано в суд, справа призначена до розгляду по суті обвинувачення. В межах даного кримінального провадження, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2016 р. по справі № 522/4751/16-к, 15.04.2016 року було здійснено виїмку реєстраційної справи в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції з якої позивачу стало відомо про те, що право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 11.07.2015 р. на ім`я [PERSON] , на підставі заяви уповноваженої особи [PERSON] , який є комерційним директором замовника будівництва ДП «Дирекція верстатобуд» та рідним сином директора ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] . Правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на квартиру послугувала додаткова угода до Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. яка була складена 28.10.2013 р. між [PERSON] і [PERSON] , згідно якої [PERSON] взяв на себе права та обов`язки першого інвестора за договором інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. укладеного між директором ДП «Дирекція верстатобуд» [PERSON] і [PERSON] . При цьому, Договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. був укладений між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] через три роки після введення дому до експлуатації. Таким чином, [PERSON] , згідно предмету Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р., внесла інвестиційні кошти в будівництво житлового будинку [ADDRESS] , будівництво якого було закінчено ще в 2010 році. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2017 р. по справі 522/7233/16-ц, залишеного без змін постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 21.11.2018 р. по справі № 522/7233/16-ц (провадження № 61- 15053св18) визнані недійсними фіктивний договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. оформлений між ДП «Дирекція верстатобуд» та [PERSON] та додаткова угода до Договору інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 г. яка була оформлена 28.10.2013 р. між [PERSON] і [PERSON] , згідно якої [PERSON] взяв на себе права та обов`язки першого інвестора за договором інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 р. Крім цього, Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Павло Мороза № 850/5 від 14.03.2017 р., за результатами розгляду скарги адвоката Димовчі М.І., в інтересах позивача, була скасована держана реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка була протиправно зареєстрована державним реєстратором Заяц К.В. на підставі фіктивних договорів і сфальсифікованих документів. 14.08.2018 р. позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 146558573 від 23.11.2018 р. Відповідно до абз. 3 частини 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, суд встановлює, що з моменту державної реєстрації за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , у позивача виникло право власності на зазначену квартиру, яка була побудована за інвестовані кошти, проте доступу до квартири він досі не має, оскільки зазначеною квартирою безпідставно користується відповідач [PERSON] , який встановив броньовані двері та сигналізацію і відмовляється виселитися з квартири. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 1 Протоколу № 1 до ст. 1 Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог ст.ст. 98, 99, 150 ЖК Української РСР, ст.319 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності квартиру або її частину, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім`ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, незаконно, без правової підстави, заволодівшої ним. Стаття 8 Загальної декларації прав людини проголосила "право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом". Це положення відтворено в Конституції України (стаття 55) і має застосовуватися системно, оскільки гарантується судовий захист як національними, так і міжнародними судовими установами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЩІК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS] та вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1536,80 гривень.

Outcome: approved