Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що 01 червня 2013 року в с. Дзигівка Ямпільський район Вінницька область помер її чоловік [PERSON]. До дня смерті чоловіка вони разом проживали в будинку по вул. Народна, 5 в с. Дзигівка Ямпільський район Вінницька область. Їхніми рідними дітьми є два сини і дві доньки [PERSON], [PERSON], Кухарська (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. Вказала, що 12 квітня 2013 року на імя [PERSON] від імені покійного [PERSON] був складений заповіт. 23 травня 2014 року на імя [PERSON] державним нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори на підставі заповіту від 12.04.2013 року реєстр № 53 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 1.8136 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області і до дня смерті належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 493049 виданого 02.09.2008 року Ямпільською РДА Вінницької області. Позивач зазначає, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.10.2014 року заповіт, складений від імені [PERSON] 12 квітня 2013 року в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі № 53, визнаний недійсним. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на імя [PERSON] Ямпільською державною нотаріальною конторою 03 травня 2014 року, реєстраційний номер 690. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВН №029326 від 20.01.2015 року та витягу з договору №2 про надання правової допомоги від 20.01.2015 року позовні вимоги підтримав. 29.04.2015 року за вх..№2654 суду надійшла заява представника позивача адвоката [PERSON] із клопотанням про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просить позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності серії НАК №288324 від 01.12.2014 року та адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера серії ЖТ №22776 від 19.01.2015 року, витягу з договору №4 про надання правової допомоги від 19.01.2015 року в судове засідання не зявились про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України судовою повісткою, врученою особисто під розписку 29.04.2015 року, про причини неявки суд не повідомили, заперечень суду не надали. Належним чином повідомлені представники відповідача не прибули у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ямпільської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.74, 76 ЦПК України судовою повісткою про виклик, направленою через курєра суду за адресою місцезнаходження цієї сторони. Судом ухвалено про розгляд справи без участі сторін. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів - свідоцтва про смерть, виданого 06.09.2014 року встановлено, що 01.06.2013 року в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2014 року встановлено, що [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки, яка розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району вінницької області, площею 1.8136 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії державного акту, встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1.8136 га, яка розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії виписки з погосподарської книги №9 за 2011-2015 р.р. від 11.07.2014 року встановлено, що [PERSON] є головою двору, до списку членів сімї входять дружина - [PERSON] Із рішення Ямпільського районного суду вінницької області від 25.09.2014 року встановлено, що заповіт, складений від імені [PERSON] 12 квітня 2013 року в селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №53 визнаний недійсним. Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року встановлено, що позов [PERSON] про визнання заяви про відмову від права на спадщину недійсною задоволено та визнано недійсною відмову від прийняття належної [PERSON] частки у спадщині за законом, оформлену у заяві від 23 жовтня 2013 року до Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області та посвідченої секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Із копії ухвали апеляційного суду вінницької області від 27.10.2014 року встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.09.2014 року залишено без змін. Із копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.09.2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27.10.2014 року залишено без змін. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог та вважає встановленим,\~ \~що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо оспорювання одностороннього правочину позивачем. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Судом встановлено, що заповіт, складений на імя відповідача в судовому порядку визнано недійсним, що підтверджено дослідженими судовими рішеннями. Також встановлено, що позивач [PERSON], на підставі ст.1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги за законом, як дружина спадкодавця [PERSON], яка його пережила. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсною відмову [PERSON] від прийняття належної їй частки у спадщину за законом. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про свою відмову від неї. Однак, наявність свідоцтва про право на спадщину за визнаним судом недійсним заповітом, який було видано на імя відповідача, порушує спадкові права позивача та унеможливлює виконання вимог ст.1296 ЦК України. Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд відповідно до ст.88 ЦПК України має підстави, виходячи із розміру ставки судового збору, встановленої ст.4 ч.2 п.1.п.п.2 Закону України «Про судовий збір», тобто, 243 гривні 60 копійок, присудити із відповідача на користь позивача понесенні нею та документально підтверджені судові витрати. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст. ст. 1258, 1261, 1268, 1296, 1301 ЦК України.

Outcome: approved