Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON](транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2015 року о 16 год. 30 хв. в м. Лубни [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ» з державним номерним знаком 67845СК допустив зіткнення з автомобілем «Renault» з державним номерним знаком ВІ3365АР, під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2015 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Renault» з номерним знаком ВІ3365АР, що належить [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно звіту № 0301 від 14.01.2016 р., завданої власнику транспортного засобу марки «Renault» з номерним знаком ВІ 3365АР, внаслідок ДТП від 12.12.15 р., становить 13919,79 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем не була відшкодована [PERSON] Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3003503 (термін дії з 31.03.2015 р. по 30.03.2016 р.) Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була, а тому, відповідно до діючого законодавства МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11599,82 грн. Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 522,96 грн. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому позивач прохав суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 12122,78 грн. Та судові витрати в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням, в якому прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дьорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третіх осіб. За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положення ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Відповідно до положення ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положення п. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З укладеного поліса обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3003503 строком дії з 31.03.2015 року до 30.03.2016 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність громадянина [PERSON] застрахована в ТЗдВ «Страхове товариство «Домінанта»(а.с.6). Цивільно-правова відповідальність відповідача по справі [PERSON] застрахована не була. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 12.12.15 р. о 16 год. 30 хв. в м. Лубни [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ» з державним номерним знаком 67845СК допустив зіткнення з автомобілем «Renault» з державним номерним знаком ВІ 3365 АР, під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди відповідач по справі [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2015 року(а.с.19). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2015 року(а.с.19). Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно п.6 даної постанови особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Відповідна постанова набрала законної сили 04 квітня 2016 року. Згідно до ч.4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту №0301 про незалежну оцінку майна від 14.01.2016 року, розмір збитків, завданих в результаті ДТП, яка сталася 12 грудня 2015 року, власнику транспортного засобу «Renault», номерний знак [NUMBER], становить 13 919,79 грн.(а.с.8-14). [PERSON](транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодування в розмірі 11599,82 грн., що підтверджується копією наказу заступника генерального директора Моторного(транспортного) страхового бюро України №3066 від 22.04.2016 року та платіжним дорученням №3066рв від 25.04.2016 року (а.с.25). Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 522,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Суд, відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню згідно із положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved