Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить в порядку захисту його прав споживача, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2893 вчинений 16.06.2017 року. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що 24.07.2013 року, він уклав договір споживчого кредиту № GP - 4814204 від 24.07.2013 з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Відповідно до умов вказаного договору позивач отримав кредит у розмірі 15000 грн. 27.08.2013 року, позивач вирішив повністю достроково погасити кредит та звернувся з заявою про дострокове погашення кредиту до кредитного представника ПАТ «Банк Ренесанс Капітал Травкіної Н.Г., де йому було повідомлено, що потрібно сплатити для повного погашення кредиту суму у розмірі 15000 грн. + 15 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень + 15 п'ятнадцять гривень) у строк 25.09.2013 року. Так позивачем 23.08.2013 року було сплачено 14000 гривень тому, ще 20.09.2013 року позивачем було доплачено 1015 гривень, та з того часу позивач вважав, що сплатив всю суму для виконання кредитного договору в повному обсязі, після чого виплати по договору припинив. Таким чином з 20.09.2013 року, позивач жодних платежів в рахунок повернення кредиту не проводив. В жовтні 2018 року, з позивача замісцем роботи були утриманні кошти із заробітної плати, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, та потім позивач поштовим листом від приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2018 року ВП № 55251027, згідно якої було відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» борг у розмірі 16983,24 грн. на підставі виконавчого напису № 2893 виданого 16.06.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. Позивач вважає, що виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № GP - 4814204 від 24.07.2013 року, за період з 09.06.2016 року по 09.06.2017 року у сумі 16383,07 грн. вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999р., а саме спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, а також після сплину встановлених строків. Також зазначає, що на правовідносини, які виникли між ним та відповідачем, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживача». Відповідно до ч.7 ст. 11 цього закону кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Це положення стосується позасудової вимоги, в тому числі щодо вчинення виконавчого напису і є підставою, для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Тобто ПАТ «Перший Український міжнародний банк» порушив його права споживача, звертаючись поза строком позовної давності із заявою для виготовлення виконавчого напису до приватного нотаріуса по стягненню заборгованості за кредитом, оскільки звернення по поверненню кредиту поза строком позовної давності вже є спірним питанням. Як вбачається з заяви про дострокове погашення та з копії квитанції від 23.08.2018 року та 20.09.2018 року, позивачем було сплачено суму у розмірі 15015 грн. на користь кредитодавця тобто виконано всі вимоги кредитодавця. Тому був вимушений звернутися з даним позовом до суду та просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2893 вчинений 16.06.2017 року. 13.12.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін судовий розгляд на 11.01.2019 року на 09:00 годину. Позивач, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений. Відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заявм та додатками надсилалася відповідачу, які відповідач отримав 21.12.2018 року. Станом на 11.01.2019 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з'явилась, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи з відміткою отримання 21.12.2018 року. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з'явилась, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи з відміткою отримання 21.12.2018 року. До суду було подано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність надавши обгрунтування щодо правомірності визнання виконавчого напису. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи 24.07.2013 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № GP - 4814204 від 24.07.2013 року на утримання платіжної картки (а.с. 11, 12). 27 серпня 2013 позивач [PERSON] звернувся до АТ «Банк ренесанс капітал» з заявою про дострокове погашення кредиту, де позивачу [PERSON] було повідомлено, що потрібно сплатити для повного погашення кредиту суму у розмірі 15000 грн. + 15 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень + 15 п'ятнадцять гривень) у строк до 25.09.2013 року. (а.с.13). 23.08.2013 року позивачем було сплачено 14000 гривень (а.с.14), та 20.09.2013 року позивачем було доплачено 1015 гривень (а.с.14). 16 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис № 2893 про стягнення заборгованості в сумі 16383,24 грн. з [PERSON] за період з 09.06.2016 року по 09.06.2017 року, за кредитним договором № GP - 4814204 від 24.07.2013 року, яка складається із: простроченої заборгованості за сумую кредиту - 10491,24 грн., простроченої заборгованості за комісією 5891,52 грн., простроченої заборгованості за процентами 0,48 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 2893. (а.с.15). Відповідно до постанови приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 24.07.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55251027 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» боргу у розмірі 16983,24 грн. на підставі виконавчого напису № 2893 виданого 16.06.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. (а.с.17,18). В свою чергу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом п.3.2 Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Стаття ст. 89 Закону України «Про нотаріат», визначає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. У постанові ВСУ № 6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з постанови Кабінету_Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У свою чергу, з наданих нотаріусом документів, які слугували підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, вбачається, що нотаріусом порушена дана норма, оскільки відсутній оригінал кредитного договору, а виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості не містить строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості та відсутні докази про дострокове погашення кредиту. Тобто, всупереч діючому законодавству, нотаріус не перевірив, чи стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, а надані нотаріусу документи, не могли слугувати підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Окрім того, при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобов'язаний перевірити чи пред'явлена вимога у межах встановленого законом строку давності. Як вбачається, з наявної в матеріалах справи квитанції, останній здійснював платіж 20.09.2013 року. Отже, за змістом ст.261 ЦК України перебіг трирічного строку давності почався для Банку щонайменше з жовтня 2013 року, проте він звернувся із заявою про видачу виконавчого напису лише 16 червня 2017 року, тобто поза межами вказаного строку, в свою чергу, відповідачем не надано документів на підтвердження факту збільшення строку позовної давності, яка згідно вимог ч.1ст. 259 ЦК України, може бути збільшена за домовленістю сторін, а Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі та не подано доказів про дострокове погашення кредиту та платежів серпень, вересень 2013 року в сумі 1400 та 1015 грн.(а.с.14) . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved