Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 28 листопада 2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 7954 грн. 54 коп. З поданої заяви вбачається, що в листопаді 2013 року відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] під розписку борг в сумі 675 доларів США, які зобов'язався повернути до 7 липня 2014 року. Позивач [PERSON] вказує, що ні 7 липня 2014 року, ні станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] не повернув йому боргу у вказаній сумі, на його неодноразові вимоги про повернення боргу та виконання взятих на себе зобов'язань відповідач [PERSON] відповідає відмовою. Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст. 1049 ЦК України позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики в сумі 675 доларів США , що по курсу НБУ станом на 7 липня 2014 року еквівалентні 7954 грн. 54 коп., та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 3 грудня 2014 року було відкрито провадження по справі. Судове засідання 24 грудня 2014 року було відкладено в зв'язку з неявкою відповідача, а в судовому засіданні 14 січня 2015 року позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з тим, що він бажає збільшити позовні вимоги. 15 січня 2015 року позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву із збільшеними позовними вимогами, яка прийнята до розгляду ухвалою суду від 15 січня 2015 року, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 675 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року становить 10631 грн. 25 коп., а в разі збільшення курсу долара НБУ відповідно до гривні на час винесення рішення просив винести рішення про стягнення боргу з відповідача на його користь по курсу долара відповідно до гривні станом на час винесення рішення та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засіданні 26 січня 2015 року позивач [PERSON] не из'явився, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24 грудня 2014 року, 14 січня та 26 січня 2015 року не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовими повістками, направленими з рекомендованими повідомленнями, які були ним отримані відповідно 9 грудня, 27 грудня 2014 року та 20 січня 2015 року, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень щодо позову [PERSON] суду не надав. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, застосувавши при цьому положення ст. 197 ЦПК УКраїни. Судом 26 січня 2015 року за згодою позивача була прийнята ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] з збільшеними позовними вимогами підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що в листопаді 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі еквівалента 675 доларів США, які зобов'язався повернути 7 липня 2014 року, що підтверджується оригіналом відповідної розписки з особистим підписом [PERSON] на даній розписці (а.с.3). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Законодавець у ч.2 ст. 1047 ЦК України визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що вищевказаний договір позики між сторонами був укладений у письмовій формі. З цього слідує, що договір позики укладений в листопаді 2013 року з моменту передачі відповідачу грошей, як то визначено ст. 1046 ЦК України. Форма і зміст договору позики відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Відповіджно до п. 14 Постанови Пленуму Вероховного суду України № 14 від 18.12.2009 року "Прпо судове рішення у цивільних справах" згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Отже, суд приходить до висновку, що стягнення боргу з [PERSON] можливе лише в грошовій одиниці гривні, в сумі зазначеній як еквівалент боргу в доларах США по курсу НБУ на день винесення рішення по справі. Станом на 26 січня 2015 року 100 доларів США по курсу НБУ еквівалентні 1581,0005 грн. Відповідно 675 доларів США еквівалентні 10671 грн. 75 коп. Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про ухвалення заочного рішення про задоволення позову ( із збільшеними позовними вимогами) [PERSON] до [PERSON] ( із збільшеними позовними вимогами) про стягнення боргу за договором позики в сумі 10671 грн. 75 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved