Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. У 2010 році відповідач [PERSON], який є двоюрідним братом позивача та є громадянином Соціалістичної Республіки В'єтнам, попросив зареєструвати його у квартирі, щоб мати можливість офіційно працевлаштуватись в Україні. Проте, у січні 2015 року відповідач вирішив повернутися на батьківщину та переїхав на постійне місце проживання до Соціалістичної Республіки В'єтнам, при цьому з реєстраційного обліку у квартирі не знявся. З того часу відповідач у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди йому у користуванні та розпорядженні власністю та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача та його представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно актів ЖЕД-305 за адресою реєстрації відповідач не проживає, тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується договором дарування від 07.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поручник А.Ю. На даний час у квартирі зареєстровано 6 осіб - позивач [PERSON], відповідач [PERSON], мати позивача - [PERSON], сестра позивача -[PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. У своїх позовних вимогах позивач вказує, що у 2010 році за проханням відповідача він був зареєстрованим у квартирі, щоб мати можливість офіційно працевлаштуватись в Україні. Проте, у січні 2015 року відповідач повернувся на батьківщину та переїхав на постійне місце проживання до Соціалістичної Республіки В'єтнам, при цьому з реєстраційного обліку у квартирі не знявся. З того часу відповідач у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. Позивач вважає, що реєстрація відповідача обмежує його право у праві розпорядження своєю власністю та накладає додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних платежів, у зв'язку з чим він просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що у січні 2015 році відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень представника позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - довідкою форми № 3 (а.с.9); - актами ЖЕД-304 від 17.10.2016 року (а.с.13), від 22.02.2017 року (а.с.33) про непроживання [PERSON] у спірній квартирі. Крім того, в судовому засідання встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою відповідач не цікавиться. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, а також те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, у повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved