Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету в особі Коростенської міської ради в особі відділу реєстрації, територіальної громади в особі Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок №116 по вул. Лісова у с. Немирівка Коростенського району Житомирської області, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та посвідчений секретарем Сингаївської сільської ради 18 січня 1983 року, що зареєстрований в за №1. З часу придбання донного будинку позивач провела його реконструкцію у 1985 році, крім того в договорі купівлі-продажу, відсутнє підтвердження місця розташування та повна характеристика даного обєкта нерухомого майна із допущенням граматичних виправлень не засвідчених належним чином, що унеможливлює його державну реєстрацію. Підтвердити дійсність даного договору [PERSON] також не має можливості, оскільки договір укладений 35 років тому, а продавець помер. А тому, позивач з метою державної реєстрації зазначеного об'єкта нерухомого майна з позовом про визнання права власності на житловий будинок. У підготовче судове засідання учасники справи не з'явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, де просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - виконавчого комітету в особі Коростенської міської ради в особі відділу реєстрації, в поданій до суду заяві просила справу розглядати за відсутності представника, позов визнав. Представник відповідача - територіальної громади в особі Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, в поданій до суду заяві просила справу розглядати за відсутності представника, позов визнав Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Першого протоколу про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положення ст.392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 18 січня 1983 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений секретарем Сингаївської сільської ради 18 січня 1983 року та зареєстровано за №1. Зі змісту якого вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок деревяний будинок, критий соломою, загальною площею 19 кв м, який знаходиться в с. Немирівка та розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,15 га.(а.с.7). Згідно виписки з рішення виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області №47 від 31.10.2018 року, належному [PERSON] на праві приватної власності житловому будинку присвоєно юридичну адресу будинок №116 вулиця Лісова село Немирівка Коростенського району Житомирської області (а.с.12). Враховуючи норми чинного законодавства і, зокрема, положень статей 182, 331, 334 Цивільного кодексу України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна є державна реєстрація прав на нього. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок №116 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Лісова у с. Немирівка Коростенського району Житомирської області, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved