Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду із позовом про повернення безпідставно набутого майна ( коштів), за яким просить: Стягнути з відповідача [PERSON], на її користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 340 770гривень. А також понесені судові витрати. Свої вимоги позивачі обґрунтовує тим, що у квітні 2010 року [PERSON], та [PERSON], домовились, що відповідач зобов'язана продати позивачу нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., ідо знаходяться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області за ціною 670 292,98 гривень, при цьому позивач зобов'язана купити дане приміщення. Також, за даною домовленістю, позивач зобов'язалася починаючи з квітня 2010 року сплачувати на користь відповідача авансові щомісячні платежі за придбання вищевказаного майна, а саме: нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м,. що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, суми яких відповідач зобов'язалася зарахувати в рахунок сплати вартості за дане приміщення. В період з квітня 2010 року по лютий 2012 року, на виконання вищевказаних домовленостей, позивач на користь відповідача в рахунок сплати вартості за нежиле приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, сплатила, авансових платіж за придбання даного приміщення грошових коштів на загальну суму 340 770 гривень, що підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно. 28 грудня 2012 року між відповідачем та позивачем був укладений Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчений [PERSON] 0.І., приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області та зареєстровано в реєстрі за №2242. [PERSON] умов даного Договору продавець (відповідач) продав, а покупець (позивач) купив нежиле приміщення «Б» загального площею і 104,0кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, за повною ціною яка була обумовлена між відповідачем та позивачем у квітні 2010 року в сумі 670 292,98 гривень. Також у відповідності до умов цього Договору сторони домовились, що розрахунок за цим Договором відбуватиметься з розстрочкою платежу до повного погашення (п.2.2. цього Договору). На підтвердження виконання позивачем грошових зобов'язань по Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2012року №2242,.14 червня 2016 року між відповідачем (продавцем) та позивачем (покупцем) був підписаний [PERSON] звірки взаємних розрахунків по цьому Договору. [PERSON], як з'ясувалося, відповідач в і рахунок сплати вартості нежилого приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2012 року №2242, не зарахувала суми авансових платежів сплачених позивачем за придбання даного нежилого приміщення в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно, в загальній сумі 340 770 гривень, сплата яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру. 29.07.2016 року позивач відправила відповідачу претензію з вимогою, щоб остання зарахувала грошові кошти сплачені позивачкою в рахунок сплати вартості нежилого приміщення «Б» загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 5 на проспекті Дружби Народів в місті Славутич Київської області, в загальній сумі 340770 гривень, згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру за період з квітня 2010 року по лютий 2012 року включно, а у разі відмови повернути безпідставно отримані кошти. Натомість відповідач лист не отримує, на телефонні дзвінки не відповідає. Такі дії відповідача, позивач розцінює, як не бажання відповідача вирішити спір в досудовому порядку, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутого майна (коштів). Оскільки вважає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON], не з,явилась, її представники [PERSON], та [PERSON], позовні вимоги підтримали, зустрічну позовну заву не визнали, у суді дали покази аналогічно викладеним у первинному позові та письмовому поясненні. Відповідач [PERSON], заявлені позовні вимоги не визнала до суду подала зустрічну позовну заяву про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, визнання права власності на майно, стягнення штрафних санкцій. Свої вимоги зустрічного позову обґрунтовує тим, що з 2007 року вона була власником частини будівлі розташованої за адресою пр - т Дружби народів, 5 у магазині «Дніпро». У 2010 році до неї звернулися представники банку, щоб придбати ці помешкання під банк, але [PERSON], та [PERSON], які орендували дані приміщення під магазин, приїхали до неї у м. Київ, з проханням продати приміщення їм. Оскільки не було відведено землю, і технічна документація про розподіл даних приміщень не було готова. То вона з кожним покупцем, в тому числі і [PERSON], 11.11.2011 року уклали попередній договір купівлі-продажу вказаних приміщень. Договір був укладений на вказане приміщення за 942352 гривні, і [PERSON], крім оренди яку раніше платила за приміщення, почала вносити періодичні платежі. У 2012 році після оформлення документації в неї змінилося право власності, вже було зазначено кожне окреме виділена приміщення, вони уклали з [PERSON], Договір купівлі-продажу вказаного приміщення, з урахуванням виплачених раніше сум на 670291 гривні 98копійок, що було еквівалентно по курсу НБУ у розмірі 83860доларів США. У неї були плани за ці кошти придбати у м. Києві квартиру, але через неналежні сплати, вона була змушена відмовитися від даного придбання. Оскільки [PERSON]Г,, систематично порушує умови даного Договору, вона вважає, що [PERSON], істотно порушила даний договір і тому просила зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Представник [PERSON], - [PERSON]В, підтримала зустрічний позов в повному обсязі, дала у суді покази аналогічно викладеним у зустрічному позові, в той же час вважала вимоги первинного позову безпідставними. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, подані сторонами, суд встановив наступне. 11 листопада 2011 року між [PERSON], та [PERSON], був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежилого приміщення, що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області. Попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до п.1.2 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти Основний договір купівлі-продажу до 30 квітня 2012 року. Відповідно до п.2.2 попереднього договору сторони домовилися, що продаж нерухомого майна буде вчинено за 942 352,00 (дев'ятсот сорок дві тисячі триста п'ятдесят дві) гривні 00 коп., що станом на момент укладення цього договору становило еквівалент 117 794 (сто сімнадцять тисяч сімсот дев'яносто чотири) долари США. Вказаний факт підтверджений свідком [PERSON], яка суду повідомила, що вказане спірне приміщення, вони з [PERSON], винаймали у [PERSON] Коли дізналися, що вказані приміщення хоче придбати банк, то за ініціативою [PERSON], вони їздили у м. Київ до [PERSON], і [PERSON], умовила [PERSON]В,, продати їй вказане приміщення, але оскільки технічна документація була не готова, то кожен із них у нотаріуса у м. Києві уклав попередній договір купівлі-продажу свого приміщення. Після того, як [PERSON], оформила технічну документацію на вказані приміщення і землю, то з урахуванням раніше виплачених сум за придбання вказаних приміщень, ціна продажу приміщень була зменшена. Вона на даний час вже сплатила за своє одне приміщення, а мельникова В.Г., відмовилась сплачувати. Відповідно до наданих копій квитанцій до первинного позову вбачається, що [PERSON], в період з квітня 2010 року по лютий 2012 року сплачувала [PERSON], грошові кошти в рахунок сплати вартості нежилого приміщення, загальна сума сплати склала - 256 345,46 грн. 46 копійок Допитана у суді свідок [PERSON], суду повідомила, що вони разом з [PERSON], були бухгалтерами, і дійсно у період з 2010 року по 2012 рік, в приміщення де вони сиділа, періодично приходила [PERSON], і сплачувала кошти за оренду приміщення і за викуп приміщення, про що їй видавались квитанції, про те ці суми були сплачені відповідно до попереднього договору купівлі-продажу. Відповідно до Договору купівлі-продажу [PERSON] 28 грудня 2012 року уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нежилого приміщення «Б» (надалі - Договір), що знаходиться в будинку під номером 5 (п'ять) на проспекті Дружби Народів в м. Славутич Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області [PERSON] За цим Договором [PERSON], - Продавець продала, а [PERSON], - Покупець купила вищезазначене нежиле приміщення. За домовленістю та волевиявленням сторін, відповідно до п. 2.1. Договору вартість нежилого приміщення становила 83 860 (вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят) доларів США, що на день укладення Договору за курсом НБУ було еквівалентно 670 292 (шістсот сімдесят тисяч двісті дев'яносто дві) гривень. Відповідно до п.2.2. Договору Сторони домовились, що розрахунок між ними за цим Договором, відбуватиметься з розстрочкою платежу рівними частинами строком на 44 місяці. При цьому щомісячний платіж має сплачуватись Покупцем Продавцю в національній валюті та має відповідати 1 905,91 (одна тисяча дев'ятсот п'ять) доларів США 91 цент по курсу НБУ на момент його сплати. Відповідно до п.2.3. Договору остаточний розрахунок за цим Договором має відбутися в м. Славутич не пізніше 5 (п'ятого) вересня 2016 року. Факт повного розрахунку за цим Договором має підтверджуватися заявою від Продавця, справжність підпису на якій має бути посвідчена нотаріально. Станом на 14 червня 2016 року узгоджена сторонами заборгованість [PERSON], за цим Договором становила 450 000 (чотириста п'ятдесят тисяч) гривень, що підтверджується [PERSON] звірки взаєморозрахунків по спірному договору. В [PERSON] сторони зазначили, що заборгованість за Договором купівлі-продажу сплачена по червень 2015 року. На день підписання [PERSON] звірки взаєморозрахунків [PERSON], будь-яких зауважень щодо суми боргу не мала. З наданих розрахунків і самого [PERSON] вбачається, що на день підписання [PERSON], [PERSON], фактично не сплачувала щомісячні платежі за Договором протягом 12 місяців, на день остаточного розрахунку за Договором - 5 вересня 2016 року [PERSON], порушено оплату за Договором за 15 місяців. Відповідно до п.2.4. спірного договору - у випадку затримки Покупцем строків сплати щомісячних платежів у відповідності до п.2.2. цього Договору більш ніж на три робочих дні. Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю штраф в сумі 30 відсотків від суми щомісячного платежу, за кожен випадок затримки платежу. Відповідно до п.6.4. спірного договору - у разі невиконання або систематичному порушені Покупцем умов цього Договору (більше 3-х разів), Покупець сплачує Продавцеві разовий штраф у розмірі 30 (тридцяти) відсотків від загальної суми цього Договору, вказаної в п.2.1. цього Договору. При цьому, Продавець має право вирахувати вказану суму штрафу з вже внесених Покупцем в рахунок сплати за нежиле приміщення платежів з подальшим перерахунком суми, що залишилась до сплати. 12 серпня 2016 року [PERSON], через приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області [PERSON] звернулася з нотаріально посвідченою заявою до [PERSON], в якій зазначила, що строк остаточного розрахунку за договору купівлі-продажу нежилого приміщення спливає 05 вересня 2016 року, запропонувала внести зміни до Договору шляхом продовження строку для остаточного розрахунку або укласти договір про розірвання Договору. Вищезазначена заява була направлена приватним нотаріусом [PERSON] рекомендованим листом на ім'я [PERSON], за адресою її реєстрації: 07101, [ADDRESS]. Але заява повернулася до нотаріуса, оскільки з невідомих причин [PERSON], її не отримала. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. [PERSON] із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обовязок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обовязку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Відповідно до вимог ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як визначено у ст.526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 Цивільного Кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 Цивільного Кодексу України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 612 Цивільного Кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк. Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України - Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.653 Цивільного кодексу України - ч.3. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. ч.4. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. ч.5. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Внаслідок істотного порушення відповідачем за зустрічним позовом спірного договору, позивач за зустрічним позовом не отримала значну суму грошових коштів на яку розраховувала при укладенні Договору. Зокрема це узгоджується з позицією Верховного Суду України (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-75цс13), де зазначено, що. Однією з підстав розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч.2 ст.651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Досліджені у суді докази в повній мірі підтверджують вимоги за зустрічним позовом. Вимоги [PERSON], не ґрунтуються на нормах закону та не підтверджені належними та допустимими доказами і повністю спростовуються поданими [PERSON], письмовими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість зустрічного позову, які підлягають до задоволення в повному обсязі, і необґрунтованість вимог за первинним позовом

Outcome: approved