Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Посилаючись на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбу з 27 липня 2002 року. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] , батьком якого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києвізгідно актового запису № 656 від 04 квітня 2003 року записаний він - [PERSON] , оскільки дитина народилась у шлюбі. Рішенням Дарницького районного судуд м. Києва від 11 жовтня 2004 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Пізніше, зважаючи на фотознімки [PERSON] , він візуально встановив несхожість його зовнішності із зовнішністю [PERSON] , окрім того, вважає, що оскільки [PERSON] була зачата до шлюбу, й оскільки їх інтимні відносини були захищеними, та вони до шлюбу проживали окремо, він і раніше ставив під сумнів своє батьківство, проте офіційних заходів не вживав, а коли запропонував провести генечину експертизу для підтвердження або спростування батьківства, відповідачка у категоричній формі відмовилась, вважаючи, що відповідачка приховує дійсне батьківство дитини іншого чоловіка, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правої допомоги від 01 грудня 2020 року (а.с. 113), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правої допомоги від 20 березня 2019 року (а.с. 112), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю вимог. Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Звернулись до суді із заявами про розгляд справи за відсутності її представника із ухваленням рішенні згідно чинного законодавства. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 27 липня 2002 року (а.с. 6). [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] , батьком якого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києвізгідно актового запису № 656 від 04 квітня 2003 року записаний позивач - [PERSON] (а.с. 7), оскільки дитина народилась у шлюбі сторін. Рішенням Дарницького районного судуд м. Києва від 11 жовтня 2004 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8 - 11). Пізніше, зважаючи на фотознімки [PERSON] , позивач візуально встановив несхожість його зовнішності із зовнішністю [PERSON] , окрім того, вважає, що оскільки [PERSON] була зачата до шлюбу, й оскільки їх інтимні відносини були захищеними, та вони до шлюбу проживали окремо, він і раніше ставив під сумнів своє батьківство, проте офіційних заходів не вживав, а коли запропонував провести генечину експертизу для підтвердження або спростування батьківства, відповідачка у категоричній формі відмовилась, вважаючи, що відповідачка приховує дійсне батьківство дитини іншого чоловіка. Тобто у позасудовому порядку позивачем було ініційонане медичне лабораторне дослідження тесту на предмет його батьківства по відношенню до вказаної дитини, проте відповідачка відмовилась на таке дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні представник відповідача спростував позицію позивача щодо відсутності кровного споріднення між позивачем, який записаний батьком [PERSON] , й самою [PERSON] , зважаючи на відсутність наданих позивачем доказів. Ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року (а.с. 75 - 76), а також від 14 травня 2020 року (а.с. 99 - 100) судом призначалась судово-біологічна (судово-генетичну) експертиза для підтвердження або спростування батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , поставивши перед експертами таке питання: «Чи є [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] ?» Відповідач повторно відмовилась від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, не забезпечивши явку дочки до експертної установи для відібрання біологічних зразків для проведення такої експертизи, за наслідками чого експертом до суду надіслано повідомлення про неможливість проведення експертизи (а.с. 83 - 84, 108 - 109). Зважаючи на процесуальну поведінку сторони відповідача, який повторно ухилився від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, з метою забезпечення прав позивача, суд застосовує положення статті 109 ЦПК України, визнавши факт для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме те, що позивач не являється батьком [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено той факт, що позивач не являється батьком [PERSON] , [INFO] . У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, відповідно до ч.2 ст.136 СК України, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача доведені, обставини, викладені у позовній заяві, підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, й визнані відповідачем, зважаючи на його процесуальну поведінку під час розгляду справи, відмовившив від проведення експертизи, а відтак є всі законні підстави для їх задоволення; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи сторін, які викладену у позові та відзиві до нього, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 136 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved