Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 158/10 від 21.09.2017 року про відмову їй у наданні дозволу на приватизацію квартири № 34, в будинку (гуртожитку) № 17-В, по вулиці Інтернаціональна в м. Богуслав Київської області та визнати за нею право на приватизацію квартири № 34, в будинку (гуртожитку) №17-В по вул. Інтернаціональна в м. Богуслав Київської області. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 158/10 від 21.09.2017 року їй відмовлено у наданні дозволу на приватизацію квартири № 34, в будинку (гуртожитку) № 17-В, по вул. Інтернаціональна, в м. Богуслав з тих підстав, що я вона вже використала своє право на приватизацію квартир державного житлового фонду, а саме - у складі трьох членів сімї у 1999 році, приватизувавши квартиру [ADDRESS], загальна площа якої складала 44,90 кв.м. Позивач вважає, що дане рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області є протиправним, таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки вона не в повному обсязі реалізувала своє право на приватизацію державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми, а тому з метою захисту свої прав та законних інтересів звернулася з даним позовом безпосередньо до суду.\~ Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав письмову заяву про слухання справи за його відсутністю та відсутністю позивача, зазначивши, що позов підтримують, просять його задовольнити. Представник Богуславської міської ради Київської області, в судове засідання не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без участі представника, заявлені вимоги визнаються в повному обсязі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як, вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON], разом із членами своєї сім'ї чоловіком [PERSON] та\~ донькою [PERSON], [INFO] проживають та зареєстровані в квартирі №34 будинку (гуртожитку) № 17-В, що по вул.Інтернаціональна в м. Богуславі Київської області, куди вони вселились на підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку № 1 від 04.02.2010 року. На даний час будинок (гуртожиток) №17-В по вулиці Інтернаціональна в місті Богуслав Київської області перебуває на балансі Богуславської міської ради Київської області, що підтверджується договором найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду від 02.10.2015 року, укладеного між [PERSON]О та Богуславською ЖЕК. Згідно технічного паспорта, виготовленого комунальним підприємством Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації», загальна площа квартири №34 в будинку (гуртожитку) №17-В по вулиці Інтернаціональна в місті Богуслав Київської області складає 41,20 кв.м. Позивач [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Богуславської міської ради з заявою про передачу в приватну спільну сумісну власність їй та її неповнолітній дочці квартири №34 в\~ будинку (гуртожитку) № 17-В, що по вул.Інтернаціональна в м. Богуславі Київської області на що отримала відмову з посиланням на те, що вони вже використали своє право на приватизацію квартир державного житлового фонду, а саме - у складі трьох членів сімї у 1999 році приватизувавши квартиру [ADDRESS], загальна площа якої складала 44,90 кв.м. Як, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, дійсно позивачем та її членами сім'ї було приватизовано квартиру [ADDRESS], загальна площа якої складала 44,90 кв.м. Право на безоплатну приватизацію житла використано лише у межах 14,9 кв.м. загальної площі (11,6 кв.м. площі + 3,3 кв.м. площі на сімю), що підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло №1389 від 25.08.1999 року та проведеним Богуславською житлово-експлуатаційною конторою розрахунком вартості надлишкової загальної площі\~ квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній, квартирі, що приватизується. Згідно довідки Державного ощадного банку України № 275 від 11.09.2017 року [PERSON], [INFO] в списках на приватизацію державного фонду за адресою: [ADDRESS] км. 2 не значиться,\~ участі у приватизації житла не брала. Заявою [PERSON], засвідченою 26.08.2017 року приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] підтверджується факт відмови [PERSON] від участі в приватизації квартири№34 в\~ будинку (гуртожитку) № 17-В, що по вул. Інтернаціональна в м. Богуславі Київської області. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Норми ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлюють, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до Закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до\~ ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»\~ з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 та зареєстрованим в Мін'юсті 29.01.2010 р. за№ 109/17404. У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. В силу ч.5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Згідно з п. 1 рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»(справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. За таких обставин, на [PERSON] поширюється дія ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки вона та члени її сім'ї більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитку та фактично проживає у ньому, а відтак позивач наділена правом, передбаченим ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на набуття у власність шляхом приватизації квартири № 34, що знаходиться в будинку (гуртожитку) № 17-В по вул. Інтернаціональній, в м. Богуслав Київської області. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку та приймаючи до уваги, що позивачем не в повному обсязі реалізовано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, яке передбачено ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню визнавши за ним право на приватизацію квартири №34 в\~ будинку (гуртожитку) № 17-В по вул.Інтернаціональна в м. Богуславі Київської області з доплатою коштів за надлишкову загальну площу у разі її наявності. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved