Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з вересня 2016 року по [INFO]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що нею був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю відомостей щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які б могли дати згоди на таке прийняття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] та її матір [PERSON] знає з 1987 року. Позивач [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], а з вересня 2016 року вона почала мешкати разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки спадкодавець хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала. Підтвердила факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з вересня 2016 року по [INFO]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач з вересня 2016 року проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки [PERSON] хворіла, а позивач за нею доглядала. Підтвердила факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з вересня 2016 року по [INFO]. Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній, тобто по 1/2 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.1983 року, зареєстрованого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області в реєстрі за № 2/205. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 54325554 від 03.12.2018 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.1966 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.10.1987 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні в якості свідків, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved