overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 27 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Антрацит, Луганської області. Від даного шлюбу сторони маю двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісності характерів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав до суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти задоволення позову. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки ухвалою судді від 29 червня 2017 року позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України у зв'язку з складним майновим станом, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача 640 (шістсот сорок) грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 23 липня 2004 року виконкомом Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Подружнє життя не склалося через несумісності характерів. Мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні стосунки припинені з грудня 2016 року. Крім того просить суд стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які документально підтверджені в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. (а.с.1-2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 05 березня 2003 року виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружнє життя не склалося через несумісності характерів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON], з наведених у позовній заяві підстав (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без ї участі. Позовні вимоги [PERSON] визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала (а.с.30-31). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача- реєстраційна служба Воловецького РУЮ звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина-1030" про повернення безпідставно набутого майна. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 23 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Разом з тим, спільне життя з відповідачем не склалося через постійні суперечки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. З березня 2013 року вони припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. На даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Оскільки на даний час їх шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Просила строк на примирення не надавати. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 23 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №218 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя сторін склалось невдало через постійні суперечки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З березня 2013 року сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Таким чином, суд вважає, що збереження сім"ї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім"я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2015 року предявив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 21 вересня 1995 року, про що зроблено актовий запис № 12 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього із відповідачкою спільне життя не склалося тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов"язки, вони припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Тому, вважає, що примирення між ним та відповідачкою є неможливими, можливості зберегти сім"ю немає ,подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, згідно із якою просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задоволити у повному обсязі . Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату , час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 21 вересня 1995 року, про що зроблено актовий запис № 12 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.. Від шлюбу 09 жовтня 1998 року народився син [PERSON]. Внаслідок різних поглядів на життя сторони не підтримують подружніх і сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. При цьому позивач категорично заперечує проти примирення, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2016 року предявив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 01 березня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 190 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Так склались обставини, що через постійні сварки , він та відповідачка разом не проживають , не підтримують подружніх та сімейних стосунків , не ведуть спільного господарства . Таким чином подальше спільне його та відповідачки сімейне життя вважає таким , що суперечить його інтересам, що мають істотне значення, тому проти примирення категорично заперечує . У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, згідно із якою просить розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, проти примирення категорично заперечує. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву , згідно із якою позовні вимоги визнає та просить задоволити , також цивільну справу слухати за її відсутності . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: сторони вступили у зареєстрований шлюб 01 березня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 190 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області . Від шлюбу сторін 15 березня 2009 року народився син [PERSON] та 22 травня 2012 року народився син [PERSON]. Сімейне життя сторін не склалося через постійні сварки , сторони разом не проживають , не підтримують подружніх та сімейних стосунків , не ведуть спільного господарства , що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася, тому шлюб носить формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому із поданих сторонами до суду заяв убачається, що сторони дійшли до переконання, що їх сім"я розпалася, шлюб носиь формальний характер тому підлягає до розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2016 року пред"явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 16 липня 2005 року, про що зроблено актовий запис № 3 виконавчого комітету Лошнівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області . Від шлюбу дітей немає. Причина розірвання шлюбу у тому , що понад два роки він та відповідачка не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх та сімейних стосунків . При цьому [PERSON] йти із заявою про розірвання шлюбу в органи РАЦС відмовляється. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява , згідно із якою він заявлені позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві, заслухавши справу за його відсутності , також, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення . Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 16 липня 2005 року, про що зроблено актовий запис № 3 виконавчого комітету Лошнівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та 22 вересня 2016 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упрвління юстиції у Тернопільській області , повторно, видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін дітей немає . Понад два роки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх та сімейних стосунків , що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено , що перебування у шлюбі суперечить його інтересам , що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] Українська пожежно-страхова компанія звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 8193,96 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що 17.07.2013 р. між АТ Ощадбанк та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору №332266 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти. 01.08.2014 р. між філією Сумського обласного управління АТ Ощадбанк та [PERSON] Українська пожежно-страхова компанія укладено договір добровільного страхування кредитів №055/7, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, і повязані з неповерненням або неповним поверненням позичальниками страхувальнику кредиту та\\або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому на умовах, встановлених відповідними Кредитними договорами. 14.12.2015 р. АТ Ощадбанк звернувся до [PERSON] УПСК з повідомленням про настання страхового випадку, аргументуючи свої вимоги п.9.5 розділу 9 Договору добровільного страхування кредитів №055/07, оскільки відповідач вчасно не повернув кредитні кошти. Сума заборгованості [PERSON] становить 8193,96 грн., дану суму 19.01.2016 р. [PERSON] УПСК виплатила у виді страхового відшкодування, що і змусило звернутись з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.07.2013 р. між АТ Ощадбанк та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №332266 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.9,10), 14.12.2015 р. за вих.№26-13/7724 АТ Ощадбанк звернувся до [PERSON] УПСК із повідомленням про настання страхового випадку (а.с.5), 19.01.2016 р. позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 8193,96 грн. (а.с.3,4, 6-8). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оскільки [PERSON] Українська пожежно-страхова компанія" виплатило АТ Ощадбанк страхове відшкодування в сумі 8193,96 грн., то з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму. На підставі ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved