Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мереф`янської міської ради, в якому проситьвстановити факт, що [PERSON] , яка померла, мати, [PERSON] , який помер; визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку літ «А-1» шальною площею 87,30кв. м. житловою площею 39,90 кв. м. за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дядьки [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] був зареєстрований по праву власності: 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф`янською держнотконторою 13.06.1960 року, № 2699 та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданому Мереф`янською держнотконторою 13.06.1960 року № 2696; 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району від 05.10.1998 року реєстровий № 3-3167. Житловий будинок загальною площею 87, 30 кв. м. житловою площею 39,90 кв. м. був розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в період з 1980 по 1986 рік померла її прабабуся [PERSON] . У прабабусі був син, дідусь позивача, [PERSON] , [INFO] , який був єдиним спадкоємцем першої черги, але він помер. Актовий запис про народження [PERSON] не знайдено, про що свідчить відповідь Державного архіву Харківської області від 12.05.2021 року № 01-42/3-765. Тому позивач просить встановити той факт, що [PERSON] , 1922 року народження, який помер в 1972 році, є сином [PERSON] , яка також померла. Також позивач вказує, що в [PERSON] був син [PERSON] , який помер [INFO] , та донька [PERSON] - мати позивача, яка померла [INFO] . Дядька [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до Першої Державної нотаріальної контори Харківської області після смерті бабусі [PERSON] , не отримав відповідних правовстановлюючих документів. Після смерті бабусі [PERSON] її онук [PERSON] фактично прийняв спадщину, бо на момент смерті бабусі [PERSON] користувався житловим будинком, присадибною ділянкою, забрав її речі, поховав її, а з часом був зареєстрований в бабусиній частині будинку за адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] стала належати 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємців першої черги в нього не було, він мешкав один, позивач зазначає, що вона поховала його і вона є єдиною спадкоємицею після смерті дядьки [PERSON] , оскільки її моя мати [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Вона прийняла спадщину, тому що звернулася до державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2021 року нотаріус відмовила їй в отриманні спадщини, тому що відсутні правовстановлюючі документи на 1/2 частину житлового будинку, на має свідоцтв про смерть [PERSON] , про смерть та народження [PERSON] , про народження [PERSON] . За вказаних обставин вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2021 року позов [PERSON] до Мереф`янської міської ради про встановлення фактів, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин: 1) актовий запис про смерть [PERSON] , яка померла в період 1980-1986 року, була зареєстрована в [ADDRESS] ; 2) актовий запис про смерть [PERSON] , який помер в період 1972 року, мешкав в м. Мерефа; 3) актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області місцезнаходження: м. Харків, вул. Євгена Котляра, №4 відомості про те, відомості про те, хто звертався з заявами про отримання чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Витребувано в Державному нотаріальному архіві Харківської області за адресою: м. Харків, вул.. Біблика, 18 відомості про те хто звертався з заявами про отримання чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] , 1901 року народження, яка [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Мереф`янської міської ради в судове засідання не з`явився, міський голова В.Сітов надав заяву, відповідно до якої просив слухати справу у відсутність відповідача. в разі встановлення судом факту родинного зв`язку, Мерефянська міська рада не заперечує проти позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч .4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 03 вересня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані без проголошення. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судовим розглядом встановлено, що право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою [ADDRESS] зареєстровано: 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф`янською держнотконторою 13.06.1960 року, реєстровий № 2699 та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданому Мереф`янською держнотконторою 13.06.1960 року реєстровий № 2696; 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 05.10.1998 року реєстровий № 3-3167. Зазначене підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №218 від 17.03.2021. За матеріалами технічної інвентаризації станом на 22.07.202 на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] був розташований житловий будинок загальною площею 87,30 кв. м., житловою площею 39,90 кв. м., погріб літ. «В», л.душ літ. «Е», огорожа №3-5, замощення «І», колодязь літ. «К», зливна яма літ. «Д». В тому числі самочинно збудовано прибудову літ. «А3-1», веранду літ «а1», тамбур літ. «а5» загальною площею 31,00 кв.м.. Загальна площа будинку без урахування самочинного будівництва становить 56,30 кв.м., про що свідчить довідка КП ХРБТІ №С-786 від 26.07.2021. [PERSON] , 1901 року народження, померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №334 від 16 жовтня 1986 року, складеного виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який згідно ст. 529 ЦК України 1963 року, був єдиним спадкоємцем 1 черги, помер [INFO] , копією актового запису про смерть №230 від 27 вересня 1972 року, складеного виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Як вбачається з повідомлення Державного архіву Харківської області, книги реєстрації актів цивільного стану по місту Мерефа Харківського району Харківської області за 1922 рік на зберігання до Державного архіву Харківської області не надходили, тому надати копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] у м. Мерефа Харківського району Харківської області, не має можливості. [PERSON] народився [INFO] , його батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією акта про народження №49 від 07.02.1955 року, складеного виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом РАЦС м. Краснодара, актовий запис №476. Тож судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. 07 грудня 1974 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС Харківської області. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №105. 07 вересня 1996 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після одруження [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №108. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08 жовтня 2002 року, актовий запис №468. 21 вересня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №98. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року та інші заяви. Отже, суд встановлює факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, оскільки від цього залежить реалізація позивачем свого право на спадкування за законом. [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до 1 Державної нотаріальної контори Харківської області після смерті своєї бабусі [PERSON] , не отримав відповідних правовстановлюючих документів. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв у той час після смерті бабусі [PERSON] її онук [PERSON] фактично прийняв спадщину, бо на момент смерті бабусі [PERSON] користувався житловим будинком, присадибною ділянкою, забрав її речі, поховав її, а з часом був зареєстрований в бабусиній частині будинку за адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] стала належати 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.01.2021 року. Зі змісту Акту обстеження щодо підтвердження факту спільного проживання за адресою реєстрації (проживання) від 26 липня 2021 року, складеного депутатом Мереф`янської міської ради Легезою Г.В. вбачається, що [PERSON] є правнучкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Після смерті свого батька [PERSON] , [PERSON] разом з [PERSON] мешкали протягом 14 років за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство. [INFO] померла [PERSON] , її онук [PERSON] поховав бабусю за свої кошти і користувався її будинком та земельною ділянкою. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] поховала свого дядька за свої кошти. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] відповідно ст. 1266 ЦК України, так як її мати [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті матері, так як в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач, виконавши всі вимоги законодавства з приводу прийняття спадщини, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після дядька [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. від 15.07.2021року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що стверджують факт наявності родинного зв`язку спадкодавця [PERSON] зі спадкоємицею [PERSON] та без надання документів, що стверджують факт наявності спадкового майна після померлого [PERSON] . Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року про витребування доказів, надійшла інформація №2886/02.14 від 26.08.2021 з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, із якої вбачається наступне. Після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав на день смерті в [ADDRESS] із заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулася племінниця померлого [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не поступали. Свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала. Також на виконання ухвали суду від 19 серпня 2021 року про витребування доказів до суду надійшла інформація №3013/01-21 від 25.08.2021 з Харківського обласного державного нотаріального архіву, із якої вбачається наступне. За наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1972-2000 роки Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від померлого [INFO] [PERSON] не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66112760 від 20.08.2021 року виявлено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Пилипенко Т.Г. 31 січня 1976 року за реєстровим № 410 від імені [PERSON] , яка на момент посвідчення заповіту мешкала в [ADDRESS] . Заповіт посвідчено на половину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] - на користь доньки, [PERSON] . За наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1987-2000 роки, книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 1986-1987 роки та матеріалами справи «Спадкові справи, свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, видані після смерті одного з подружжя, том 32» за 1993 рік Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, після померлої [INFO] [PERSON] мовою оригіналу « [PERSON] » виявлено інформацію про наступне: 12.03.1987 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернувся мовою оригіналу « [PERSON] ». Заяву прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 12.03.1987 за порядковим №215, заведено спадкову справу №215/1987. Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] мовою оригіналу « [PERSON] » в зазначених книгах обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа № 215/1987 вважається відкритою.17.03.1987 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області надійшла заява від доньки померлої мовою оригіналу « [PERSON] (о принятии)». Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 17.03.1987 року за порядковим № 347 (за тією ж спадковою справою № 215/87). 13.08.1993 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом звернулася мовою оригіналу « [PERSON] ». Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 13.08.1993 року за порядковим № 1189, спадкова справа № 215/1987. В заяві зазначено, що спадкоємцями на спадкове майно є заявниця, [PERSON] (донька померлої), [PERSON] та [PERSON] (онуки померлої), які спадкують частку мовою оригіналу «свого родителя». Також в заяві зазначено, що спадкові права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом - мовою оригіналу «будем оформлять позже». Спадкодавиця вдова з 1954 року, в інший шлюб не вступала.13.08.1993 року за реєстровим № 3-3184 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Поляковою Л.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що в цілому складалося з половини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] , належного померлій на підставі свідоцтва про право власності, за реєстром № 2696 та свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр № 2698, виданих Мереф`янською держнотконторою Харківської області 13.06.1960 року, зареєстрованих Харківським міжміським БТІ 20.06.1960 року під р. №2192, в реєстровій книзі 16. Цей правовстановлюючий документ знаходиться у спадковій справі. Свідоцтво видано дочці померлої, мовою оригіналу « [PERSON] ». В свідоцтві також зазначено, що на другу половину вищезазначеного жилого будинку буде видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 21.03.1987 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області надійшла заява від мовою оригіналу « [PERSON] (о принятии)». Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 21.03.1987 року за порядковим №375 (за тією ж спадковою справою №215/87). Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] в зазначених книгах обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа № 215/1987 вважається відкритою. Також надана копія рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 1996 року, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровані за [PERSON] , померлою [INFO] ; договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Поляковою Л.О. 05 жовтня 19998 року, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом згідно ст. 1266 ЦК України після дядька [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, представник відповідача не заперечував проти задоволення вимог позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволенні позову.

Outcome: approved