Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 08.04.1996 року та за законом після смерті [PERSON], померлого 04.03.2005 року право власності на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 08.04.1996 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Позивач прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, у звязку із тим, що відсутній правовстановлювальний документ. 04.03.2005 року помер [PERSON] [PERSON] його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки права на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку він прийняв, але юридично не оформив після [PERSON], померлої 08.04.1996 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2009 року, що набрало законної сили 05.06.2009 року, було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого 04.03.2005 року [PERSON] При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 04.03.2005 року [PERSON], позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що вона не є спадкоємицею ні за законом, ні за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0066407 від 29.10.1996 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської райдержадміністрації від 16.02.1996 року за № 54-96, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія», на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 100030 від 13.02.2007 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 08.04.1996 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. [PERSON] смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. [PERSON] заповіту від 03.04.1996 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 33, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона буде мати право 1/2 частку [PERSON], 1/2 частку [PERSON]. [PERSON] ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тому, вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.04.2016 року за № 682, тому вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 006581 від 05.03.2005 року, виданого [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 04.03.2005 року. [PERSON] смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина земельної частки (пай) по КСП «Вікторія», на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0066407 від 29.10.1996 року, яку він прийняв, але юридично не оформив після смерті [PERSON], померлої 08.04.1996 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 18337330 від 30.01.2009 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. [PERSON] до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців першої, другої та третьої черги відповідно до ст. ст. 1261, 1262, 1263, ЦК України після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією родиною не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2009 року, що набрало законної сили 05.06.2009 року, було встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги після померлого 04.03.2005 року [PERSON], оскільки проживала однією сімєю разом із [PERSON], доглядала за ним та поховала його. Крім цього, вищевказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого 04.03.2005 року [PERSON] [PERSON] із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 04.03.2005 року [PERSON], у звязку із тим, що вона не є спадкоємицею ні за законом, ні за заповітом. Приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе,іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захистув зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved