Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Заявник у червні 2021 року звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що її донька [PERSON] народила на тимчасово окупованій території України [INFO] у м.Севастополі доньку [PERSON] . Свідоцтво про народження дитини видано 30.03.2021 органом окупаційної влади тимчасово окупованої території України - м.Севастополь. Звернувшись 23 червня 2021 року до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) із заявою про проведення державної реєстрації народження дитини [PERSON] заявниця отримала відмову. Установлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження установленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина. Посилаючись на указані обставини, [PERSON] просить суд установити факт народження [INFO] дитини жіночої статі [PERSON] в Україні місто Севастополь у батьків дитини: батька [PERSON] , громадянина України, матері [PERSON] , громадянки України. Ухвалою суду від 30.06.2021 заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 05.07.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву до суду, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлялись про час і місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про їх виклик на веб-порталі судової влади. Представник Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у судове засідання не з`явився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 8). Донька заявника [PERSON] 25.09.2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , уродженцем міста Севастополь, громадянином України. Прізвище після реєстрації шлюбу донька заявниці змінила на « [PERSON] » (а.с. 8). Як убачається зі свідоцтва про народження, виданого 30.03.2021 на тимчасово окупованій території України у м.Севастополь російською мовою [PERSON] народилась [INFO] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи (підпункт «а» пункту 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (частина четверта статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Відповідне медичне свідоцтво про народження [PERSON] , форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, та яке б було видане закладом охорони здоров`я України у заявниці відсутнє. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має підстав без рішення суду, зареєструвати народження дитини доньки [PERSON] відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року (зі змінами). Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документ про народження [PERSON] , виданий на окупованій території України і оцінити його з метою ефективного захисту та надання можливості для реалізації цілої низки прав дитини та її батьків. Таким чином, за відсутності розумних сумнівів стосовно народження [INFO] дитини жіночої статі [PERSON] та її походження від [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці щодо встановлення факту народження [PERSON] , дитини жіночої статі [INFO] , місце народження м.Севастополь (Україна). Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України сліддопустити негайне виконання рішення суду. З огляду на викладене та

Outcome: approved