Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів про стягнення боргу за договором позики від 25.06.2004 року у розмірі 22400 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначала, що 25 червня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей у сумі 22400 гривень для придбання автомобіля. На підтвердження укладення договору позики була надана відповідна розписка позичальника від 25 червня 2004 року написана відповідачем власноруч. Однак, відповідачем автомобіль не був придбаний, а кошти позивачу не повернуті Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив суду про обставини викладені вище, ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. У ході судового розгляду [PERSON] надав суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що він перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі з серпня 1995 року по грудень 2009 року, жодного договору займу між ними укладено не було і не могло бути, оскільки вони проживали однією сім'єю і мали єдиний сімейний бюджет. Пред'явлену розписку він не визнає, оскільки її не існувало на момент зазначеної дати, в позовній заяві, на його думку, пропущений важливий аргумент - не зазначено, на купівлю якого саме автомобіля брались кошти. Єдиний автомобіль зі всіх придбаних - « Хюндай Санта Фе» був куплений у 2008 році за спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] суму у розмірі 22400 гривень, про що 25.06.2004 року була написана відповідна розписка та укладений договір позики. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу зазначену суму, не надав суду належних та допустимих доказів про виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] 22400 гривень (двадцять дві тисячі чотириста гривень) за договором позики, оскільки на вимогу позивача повернути кошти, відповідач ухиляється від виконання зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року за клопотанням відповідача [PERSON] у справі було призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи, оскільки він стверджував, що розписка виконана не ним, а іншою особою, однак експертиза проведена не була, оскільки відповідач не надав безсумнівні зразки своїх підписів та почерку, за ткаих обставин суд приходить до висновку, що він не довів обставини, на які віна посилався як на підставу своїх заперечень . Відповідач у справі є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 12.06.2013 року, у зв'язку з чим представник позивача відмовився від стягнення сплаченого судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved