Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею 3,097 га (кадастровий номер 5923582200:02:001:0004, 5923582200:02:002:0109, 5923582200:02:001:0187), що розташована на території Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 026283 від 23 березня 2001 року), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 19 червня 2006 року. Обґрунтовуює свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], 19 червня 2006 року відкрилась спадщина, до складу якої входить і право власності на земельну ділянку площею 3,097 га, право спадкодавця на яке підтверджувалось Державним актом на право приватної власності на землю. Про те оформити належним чином спадщину за заповітом позивач не може, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, втрачений. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Представник Недригайлівської селищної ради Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась 30 березня 1945 року в селі Л.-Поляна Хустського району Закарпатської області, що підтверджується копією паспорту серії МА №473223, виданого 16 квітня 1998 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с. 3). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-БП № 031336 від 19 червня 2006 року, виданого виконкомом Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області (а.с.4), 19 червня 2006 року в селі Чемоданівка Недригайлівського району помер [PERSON]. За життя, 08 лютого 2005 року [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно, що буде належати йому на момент смерті, заповів [PERSON]. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Іваницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 04 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до спадкового майна належить земельна ділянка (пай) загальною площею 3,097 га, розташована на території Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 026283 від 23 березня 2001 року, який було видано [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яку позивач на час розгляду справи бажає оформити за собою (а.с.6). Крім того, факт приналежності вказаної земельної ділянки спадкодавцю підтверджується інформацією, наданою відділом Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області (а.с.39), згідно якої гр. [PERSON] отримував державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 026283 від 23 березня 2001 року на земельну ділянку загальною площею 3,097 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає факт приналежності спірної земельної ділянки спадкодавцю встановленим. При цьому, зазначений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 026283 втрачений, про що опубліковано в пресі (а.с.19). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області № 352 від 19.08.2016 року, [PERSON], [INFO], до дня смерті 19 червня 2006 року постійно проживав в [INFO]. Відсутність заборони на все майно [PERSON] перевірено. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як вона постійно і на день смерті проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини в с. Чемоданівка. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Іваницької сільської ради 08 лютого 2005 року за реєстровим номером № 04, заповіт не змінювався, не скасовувався. (а.с.7). При зверненні до нотаріуса щодо питання оформлення спадщини, позивачу фактично було відмовлено в цьому шляхом надання письмового роз`яснення за вих. № 1322/01-16 від 08.12.2016 (а.с.18) про те, що свідоцтво про право власності на спадщину видається при наданні оригіналів правовстановлюючих документів або ж їх дублікатів, а оскільки у позивача вказані документи відсутні, то рекомендовано звернутись до суду для захисту її права власності на земельну ділянку, як за спадкоємцем, чим вона і скористалась. З копії спадкової справи, заведеної 28 листопада 2006 року після смерті 19 червня 2006 року в с. Чемоданівка Недригайлівського району [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, будь-яких заяв від інших спадкоємців не надходило. Так, суд приходить до висновку про відсутність інших спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, в тому числі неповнолітніх та непрацездатних, окрім позивача, після смерті [PERSON] Статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування, згідно якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що матеріалами справи встановлено та повністю підтверджено належність спірної земельної ділянки на праві власності спадкодавцю, позивач [PERSON], яка є спадкоємницею за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, а також беручи до уваги відсутність у позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку через втрату оригіналу правовстановлюючого документу, оригіналу державного акту на право власності на землю, Недригайлівська селищна рада, відповідач, повністю це визнає та не заперечує, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, а тому задовольняє позов по визнання права власності за [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 026283), площею 3,097 га, (кадастровий номер 5923582200:02:001:0004, 5923582200:02:002:0109, 5923582200:02:001:0187) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] та розташована на території Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved