Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2000 по 07.09.2012. Шлюб розірвано 07.09.2012.Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В період літніх канікул з 15.06.2015 по 30.08.2015 вона має намір через Український центр міжнародної освіти організувати поїздку дитини за кордон для тимчасового навчання у міжнародній лінгвістичній школі «АНГЛОЄВРОПЕЙСЬКА ШКОЛА в Англії». Для отримання документів на право виїзду за кордон необхідна згода батьків, проте, на її звернення до відповідача щодо явки до нотаріуса у визначений час для вирішення цього питання, відповідач не зявився. Дитина проживає разом з нею, вона самостійно, без допомоги відповідача, матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, її виховання та освіту. Відповідач матеріально не допомагає, вже з 2015 року не надає дозволу для виїзду дитини за кордон без пояснення будь-яких поважних причин, до нотаріуса для оформлення надання згоди для виїзду за кордон дитини відповідач не зявляється. Тому просила дозволити їй, без згоди батька, [PERSON], оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки [PERSON]. [INFO], за межі України та на її вїзд до Великої [PERSON]. Дозволити їй на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька. [PERSON], строком до 31 серпня 2015 року у [PERSON]. Стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, до суду подав письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що позивачка завжди намагається усунути його від виховання дитини, проте він усіма можливими засобами намагається приймати активну участь у вихованні доньки, зустрічається з донькою, спілкується з нею, допомагає матеріально. Також зазначив, що не отримував жодного повідомлення про необхідність з'явитися до нотаріуса. Позивачка жодним чином його особисто про наміри влаштувати дитину на тимчасове навчання дитини за кордон та від'їзд дитини не попереджала. Позивач завжди принижувала його перед дитиною, значимість його як батька у процесі виховання дитини не враховує. Позивач не вважає за потрібне радитись з ним, ігнорує необхідність повідомляти його про важливі моменти в житті дитини, поїздки за кордон, планування навчання, додаткові навчання, як то навчання в школі за кордоном, обставини, які можуть мати важливе значення у майбутньому спільної дитини, яку він дуже любить і про яку турбується. 2014 року він надавав згоду на виїзд дитини за кордон у період літніх канікул, проте дитина після повернення з - за кордону залишилась невдоволена поїздкою, дитину по приїзду піхто не зустрів, вона чекала в аеропорту іншої країни 2 години поспіль, боячись кудись відлучитись, оскільки очікувала на те, що її зустрінуть у певному місці та у певний час. Жодної інформації про навчальний заклад, як такий, місце проживання дитини, кліматичні умови проживання дитини в певному місці, придбання квитків, харчування, догляд, медична допомога, у разі необхідності він не отримав. Вважає, що існує реальна можливість неповернення дитини в Україну, оскільки така вимога була пред'явлена всупереч законодавчій процедурі, з метою отримання незаконного рішення та відібрання дитини. Тому просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2000 по 07.09.2012. Шлюб розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 07.09.2012.Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], якій зараз виповнилося 14 років. У період літніх канікул з 15.06.2015 по 30.08.2015 позивач має намір через Український центр міжнародної освіти організувати поїздку своєї дитини за кордон для тимчасового навчання у міжнародній лінгвістичній школі «АНГЛОЄВРОПЕЙСЬКА ШКОЛА в Англії», але на звернення її до відповідача щодо явки до нотаріуса у визначений час, а саме: 26-27 травня 2015 року з 10-00 до 18-00, для вирішення питання про надання згоди для тимчасового виїзду дитини за кордон, відповідач не зявився, що підтверджується повідомленням про вручення листа, що спростовує твердження відповідача, що його не було повідомлено про необхідність явки до нотаріуса у визначений час. Те, що відповідач 26.05.2015 отримав повідомлення про необхідність зявитися до нотаріуса для надання згоди на тимчасовий виїзд своєї дитини за кордон підтверджується свідоцтвом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 27.05.2015. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є проїзний документ дитини. Згідно із ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою. Також встановлено, що донька сторін за згодою відповідача в період літніх канікул у 2014 році (з 30.06.2014 по 29.06.2014) виїздила на навчання до міжнародної школи «ЕР Міжнародна лінгвістична школа», що підтверджується сертифікатом про навчання, що також не оспорювалося відповідачем у своїх запереченнях. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 4 цієї ж статті фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Таке своє право, зокрема щодо поїздки дитини на навчання за кордон, позивач реалізувати не може по причині відсутності згоди відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 313 ЦК України, ст.. ст.. 141, 154 СК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України»

Outcome: approved