Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Обґрунтовуючи позов тим, що [PERSON] є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2015 року, до того часу [PERSON] був власником цього будинку. Після продажу будинку [PERSON] не проживав в цьому господарстві, а на прохання добровільно виписатися відмовлявся. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку . [PERSON] надала до суду заяви від 04.08.2016 року та 22.08.2016 року, в яких просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с.19, 31). У відкрите судове засідання відповідач - [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] надав до суду заяву від 04.08.2016 року(а.с.20), в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що позовні вимоги визнає повністю. Також 22.08.2016 року телефонограмою повідомив, що з'явитися до суду не має змоги, в зв'язку з зайнятістю на роботі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.32). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі не явки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, системно дослідивши матеріали справи в їх сукупності та вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-9). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 24.06.2016 року [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає з 2012 року і по даний час (а.с. 10). Відповідно до змісту акту від 23 червня 2016 року, гр. [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає з 2012 року і по даний час. Місце проживання невідоме (а.с. 11). Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Внаслідок того, що відповідач зареєстрований в житловому будинку, але в ньому не проживає з 2012 року позивач [PERSON] яка є власницею житлового будинку не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності житлом. Інших домовленостей про користування житлом між сторонами не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судовий збір (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved