Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі заяви [PERSON] Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області був виданий судовий наказ від 15.12.2017 року по справі №695/3569/17, яким із позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати, заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 13.12.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач наполягає, що після прийняття вказаного судового наказу у нього змінились обставини, що значно погіршують його матеріальне становище, а саме він був звільнений з роботи та не має постійного заробітку, в свою чергу судовий наказ зобовязує сплачувати аліменти в розмірі 1/4 заробітної плати, заробітку(доходу) платника аліментів. Оскільки позивач є безробітним, а сума аліментів буде нараховуватись виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, то розмір аліментів, який позивач буде змушений сплачувати, виходячи із даних Державної служби статистики України, буде складати 1869,75 грн., що є непомірним для позивача. За таких обставин він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначений судовим рішенням, а тому звернувся до суду із відповідним позовом , яким просив зменшити розмір аліментів та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а також про суть позовних вимог, до суду у встановлений термін відзив у порядку та формі визначеній ст. 178 ЦПК України не подала, із заявою про визнання позовних вимог чи розгляду справи за її відсутності не звернулася, в судове засідання не зявлялася, що ставало підставою для його перенесення. За таких обставин розгляд даної справи суд здійснює заочно в порядку спрощеного позовного провадження на підстави ухвали суду від 06.03.2018 року. Суд, вивчивши позовну заяву та матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР №224242 від 25.12.2015 року) [PERSON] народилася 17 грудня 2015 року, а її батьком зазначений позивач по справі [PERSON]. Відповідно до судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.12.2017 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Таким чином суд вважає доведеним обовязок відповідача по утриманні своєї неповнолітньої дочки [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] в своїй заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів мотивувала розмір стягуваних аліментів тим, що [PERSON] є платоспроможною особою та працює в ТОВ «ФЕС УКР», тобто має фінансову можливість надавати допомогу на утримання дочки. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] останній звільнився із вказаного вище підприємства 22.12.2017 року. Позивач стверджує, що на даний час займається активним пошуком роботи, однак працевлаштуватися йому на нову роботу так і не вдалося, а сплачувати таку суму аліментів він можливості не має, оскільки в нього відсутній постійний заробіток. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями\~ст. 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23\~Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з представлених позивачем документів, за час, що минув з дня проголошення судового рішення змінилися обставини, що слугували суду для визначення розміру аліментів, зокрема позивач звільнився із роботи, що безумовно впливає на матеріальне становище останнього, в нього відсутній постійний заробіток, а тому суд вважає, що обставини на які посилається позивач для зменшення розміру аліментів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Окрім того суд враховує, що згідно даних Державної служби статистики України, середня заробітна плата у Черкаські області станом на листопад 2017 р. становить 7479 грн., тому розмір аліментів, які має сплачувати позивач згідно судового наказу становить 1869,75 грн., що безумовно є досить великою сумою для особи, яка не має постійного заробітку. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 197 СК України та виходячи з системного аналізу наведених правових норм, а також наведених обставини щодо незадовільного матеріального становища позивача, мінливості його доходу як платника аліментів, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, що не буде порушенням вимог чинного законодавства, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, тим більше, що позивач просить стягувати аліменти не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. За вказаних обставин, з метою недопущення порушення прав позивача та належного здійснення виконавчого провадження суд вважає за необхідне судовий наказ, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 15.12.2017 року справа №695/3568/17, провадження №2-н/695/60/17 повернути на адресу суду. Разом із тим, суд враховує, що відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~"Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином вимога позивача про зміну розміру аліментів саме з дати подачі позову до суду не може бути задоволена та в цій частині підлягає відмові. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved