Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач 05.09.2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги , обґрунтовує тим, що з відповідачем 19.04.1985 року зареєстрував шлюб у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , про що було зроблено актовий запис за № 364 . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинено в 2013 році , проживають разом , спільного господарства на ведуть та не мають спільного бюджету, кожен живе своїм життя . Він , як літня та хвора людина потребує стороннього нагляду, турботи. Примирення не можливе, тому що сім"я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач та його уповноважений представник в судовому засіданні вимоги підтримали та просили їх задовольнити , зазначивши про те, що згода на подальше перебування в шлюбі відсутня. Сім"я остаточно розпалась та її відновлення не можливе . Позивач остаточно переконаний у відсутності перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з нею у шлюбі. Відповідач та її уповноважений представник в судовому засіданні заперечували проти розірвання шлюбу та пояснили, що істинною причиною розірвання шлюбу стало те, що дочка позивача від першого шлюбу наполягала на розірванні цього шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 19.04.1985 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 364 , видане свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 327989 . Від шлюбу дітей не мають. У відповідності до ст. ст.12 та 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З пояснень позивача вбачається, що він категорично заперечує проти подальшого перебування у шлюбі з відповідачем та вказує на те, що примушення з боку відповідача до збереження родини суперечать його інтересам. З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, а також інших обставин, що мають істотне значення, а саме: не примиренням протягом тривалого строку , відсутності згоди позивача на подальше знаходження у шлюбі з відповідачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо. Судовим розглядом справи встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача Відповідач з свого боку не надала суду жодного належного доказу на підтвердження того, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, а вжиті нею заходи щодо примирення мають позитивні наслідки. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved