Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Денисової Т.С., звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що є власником будинковолодіння [ADDRESS] , в якому він зареєстрований та проживає. Крім того, за вказаною адресою зареєстрована але не проживає відповідач [PERSON] , з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі та який було між ними розірвано 21 грудня 2019 року. Поряд з тим зазначив, що відповідач 17 грудня 2019 року повідомила йому, що їде в Польщу заробляти гроші на утримання сім`ї та на операцію сина, яка була запланована на 16 січня 2020 року. Однак з того часу відповідач до нього не телефонувала і її місце перебування йому невідоме. Зі слів жителів села, з ким спілкується відповідач, дізнався, що та знаходиться в Україні, проживає в іншій області з іншим чоловіком, з яким створила сім`ю. За цей час зі сторони відповідача не було жодних звернень щодо повернення до будинку, і він не чинив відповідачу перешкод у проживанні в його будинку. У зв`язку з реєстрацією відповідача у житловому будинку, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг та проблеми при оформленні субсидії. А тому, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. У визначений в ухвалі суду строк, відповідач відзив на позов не подала. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, позивач [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] . Наведене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9449725 від 27.12.2005. Поряд з тим встановлено, що у вказаному будинковолодінні зареєстровані та проживають позивач разом із сином [PERSON] . Крім них, в такому зареєстровані відповідач [PERSON] та їх дочка [PERSON] . Відповідач з 17 грудня 2019 року за вказаною адресою не проживає, місце її перебування невідоме. Наведене в ході судового розгляду стверджено довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №147 від 24 лютого 2021 року, актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №35 від 24 лютого 2021 року, складеного комісією Мельнице - Подільської селищної ради. Поряд з тим встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 21 грудня 2019 року Борщівським районним судом. Наведене вбачається з копії рішення Борщівського районного суду від 21 грудня 2019 року (цивільна справа №594/1170/19). Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше 1 року в будинковолодінні [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальних послуг не сплачує. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачу, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі у виді судового збору. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved