Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року від гострої серцево-судинної недостатності на території Автономної республіки Крим в місті Феодосія, смт. Коктебель. Оскільки [PERSON] помер на території Автономної Республіки Крим, яка є анексованою Російською Федерацією, а медичне свідоцтво про смерть [PERSON] відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України, заявниця звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть особи на підставі виданого, проте їй в цьому було відмовлено із роз'ясненням того, що державою України не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала з тих же підстав та просила встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Заінтересована особа, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON]є дружиною [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу 16 листопада 1983 року. Як вбачається з медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.08.2015 року Феодосійським відділом ГБУЗ РК «КРПСМЕ» м. Сімферополь [INFO] року о 18 год. 10хв. в машині швидкої допомоги від гострої серцево-судинної недостатності на території Автономної Республіки Крим в місті Феодосія, смт. Коктебель помер чоловік заявниці - [PERSON], [INFO], постійно проживаючий за адресою: Україна, [ADDRESS] (а.с.7, 6). Відповідно до листа Феодосійської станції швидкої медичної допомоги від 10 серпня 2015 року повідомлено, що Феодосійська станція швидкої медичної допомоги пункту постійного базування смт Коктебель виїзджала [INFO] року о 17 год. 18 хв. до [PERSON], 1960 р.н. за адресою: [ADDRESS] проживає: [ADDRESS]. Діазноз: ГІМ. Гострий інфаркт міокарду задньої стінки лівого шлуночка. Гостра серцево-судинна недостатність. Констатована клінічна смерть (17-45). Реанімаційні заходи. Констатована біологічна смерть (18-10). Як вбачається з довідки, виданої [PERSON], працівники спеціалізованої служби по питанням похоронної справи забальзамували 10% розчином формальдегіду підшкірно труп [PERSON] на 3-и доби, в трупі відсутні металічні маніпуляції (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] дозволено було забрати труп [PERSON], [INFO] р.н. для захоронення. Труна з тілом [PERSON], [INFO] р.н. була запаяна, в тілі померлого, а також в дерев'яній та цинковій трунах, в які воно поміщене, були відсутні вкладення, переміщення яких через державний кордон Російської Федерації з Україною заборонено ( а.с.9, 10). Відповідно до довідки, виданої [PERSON] 11 серпня 2015 року, Феодосійська міськсанепідемстанція не заперечує проти перевезення тіла [PERSON], [INFO] р.н. з м. Феодосія, Крим до м. Києва, Україна з умовою поміщення труни в оцинкований ящик. Підстава: свідоцтво про смерть [NUMBER] від 10 серпня 2015 року (а.с.16). Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.2 ч.1 ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Згідно п.13 постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.2005 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-УІ державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є : центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно ст.17 Закону державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Маючи вказане Свідоцтво про смерть чоловіка, заявниця звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть особи на підставі виданого, проте їй в цьому було відмовлено із роз'ясненням того, що державою України не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку (а.с.5). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. На сьогодні факт смерті [PERSON], [INFO] р.н. не зареєстрований в органах РАЦСу України, що є підставою для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт смерті [INFO] року [PERSON], [INFO] р.н. року народження, уродженця міста Жаніспай, Цілиноградської області, Казхстан, громадянина України, в місті Феодосії, смт. Коктебель Автономної Республіки Крим на підставі доказів, що достовірно свідчать про його смерть. На підставі вищевикладеного, п.8 ч.1 ст. 256, ст.ст. 234, 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved