overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

позивач [PERSON] 08 червня 2015 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 26 серпня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що в сім"ї частко виникали сварки, які привели до втрати між сторонами почуття взієморозуміння та поваги. В липні 2011 року сторони припинили шлюбні відносини та з того часу мешкають за різними адресами . Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилась, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на розірвання шлюбу надав згоду. При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2000 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 251 (а.с 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина[PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не мешкають разом з липня 2011 року. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 квітня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. Свої позовні вимоги мотивував тим, що його батькі знаходились у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб між батьками розірвано. На даний час він навчається на 3 курсі денного відділення у "Дружківському житловому комунальному коледжі". Він мешкає разом з матір'ю, яка надає йому матеріальну допомогу, але забезпечити всім необхідним для навчання не може. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справу його було повідомлено належним чином, про що в спраі є розписки. Заяву з клопотанням відкласти розгляд справи суду не надав, поважність причини неявки до суду, не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджує актовий запис № 222 від 17.05.1996 року зроблений Дружківським відділом реєстрації актів громадянського стану (а..7) . Позивач [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у Дружківському житлово-комунальному коледжі, що підтверджується довідкою про навчання № 78 від 27 березня 2014 року. Навчання закінчується 30 червня 2015 року (а.с.8) У зв'язку з навчанням позивач несе матеріальні витрати на проїзд до міста навчання, харчування, придбання канцтоварів, учбової літератури та ін. . Суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, розмір його заробітної плати, його стан здоров'я, можливість надання позивачу матеріальної допомоги його матір'ю, яка працює, отримує заробітну плату, і вважає, що аліменти на користь позивача підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню у державний бюджет м.Дружківка судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

позивач [PERSON] 09 квітня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 21 грудня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З лютого 2015 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище " [PERSON] " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиціі Донецької області зроблено актовий запис № 494 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З лютого 2015 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.04.2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] вказуючи на те, що 29 червня 2009 року вона одружилась з відповідачем [PERSON], шлюб зареєстровано відділом актів цивільного стану Суворівського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №112. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Останнім часом сімейні стосунки між нею та відповідачем стали погіршуватися, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можлива у з»язку з небажанням як з її боку так й з боку відповідача зберегти цей шлюб. Просила розірвати її шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та наполягає на її задоволенні, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач у відкритому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, адже в кожного з них вже є нові сім»ї. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки сторони не проживають разом та вже створили нові сім»ї Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.04.2014р. подав в суд позовну заяву до відповідачки [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем по даній справі зареєструвала шлюб 15.02.2013р. у виконавчому комітеті Наквашівської сільської ради Бродівського району. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] З часу одруження вони разом жили не довго, відповідач не дбав про сім'ю, наносив її побої, не забезпечував матеріально, не брав участі у вихованні дитини, нічого її не допомагав. Добровільно відповідач ніякої допомоги дитині не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що на даний час не має змоги надавати кошти на утримання дочки у розмірі про який просить позивачка. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на дочку, однак вважає, що розмір аліментів має бути розумним. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.02.2013р (а.с.2), [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.01.2014 р. прожитковий мінімум для дитини віком до шести років становить - 1032 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання свого батьківського обов?язку щодо утримання дочки [PERSON]. А тому, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів із [PERSON] на неповнолітню дитину є підставними. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню із [PERSON], суд враховує, що така особа є здоровою, працездатною, інших дітей не має, має постійне місце праці - працює столяром на ПП "Тис-Плюс". За таких обставин, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів неповнолітню дитину повинен становити 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір аліментів забезпечуватиме мінімальні потреби дитини і саме такий розмір аліментів зможе сплачувати відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 грудня 2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, зазначала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та рішенням Сторожинецького районного суду шлюб між ними розірвано. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, він працює в колективному підприємстві «Транс-Міст», де отримує регулярний дохід, тому позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь в твердій грошовій сумі на дочку [PERSON], [INFO] - по 500 грн. щомісячно, на сина [PERSON], [INFO] - по 400 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.184 СК України, якщо відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним і має належно утримувати дітей. Інших доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров'я відповідача чи наявності у нього на утриманні інших осіб в судовому засіданні не здобуто. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів та виходить з того, що згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2013 рік" з 01 грудня 2013 року затверджений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі 1032 грн., 30 % з яких становитиме 309,60 грн., а від 6 до 18 років в сумі 1286 грн., 30% з яких становитиме 385,80 грн. В межах заявлених вимог, з урахуванням визнання позову відповідачем суд визначає аліменти з відповідача в сумі по 500 грн. на дочку [PERSON], [INFO] щомісячно, по 400 грн. на сина [PERSON], [INFO] до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 квітня 2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів. 16 лютого 2001 року Володарською районною державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну частку (пай). 29 грудня 2006 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на земельну ділянку площею 2,5569 га. Позивач просить суд визнати недійсними державний акт серії ЯД № 701391 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати кадастровий номер земельної ділянки 3221683600:03:006:0009. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представники Володарської РДА та відділу Держземагенства подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів. 16 лютого 2001 року Володарською районною державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну частку (пай) розміром 3,83 га. 29 грудня 2006 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на земельну ділянку площею 2,5569 га, після смерті батька [PERSON]. При оформленні земельної ділянки після смерті [PERSON], було встановлено, що відповідно до виданого державного акта на право власності на землю із кадастровим номером 3221683600:03:006:0009, накладена на земельну ділянку, яка належала [PERSON]. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що з 14 січня 2006 року перебуває в шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 01. Від шлюбу спільних дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, в наслідок яких їх сім'я розпалась і відновити її неможливо. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з 17 грудня 2014 року разом не проживають. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, заперечень проти задоволення позову не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2006 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. В зв'язку з тим, що відповідачка не висловила будь-яких клопотань з приводу свого прізвища після розірвання шлюбу, то суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 січня 2004 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], про що у відділі РАЦСу Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області зроблено актовий запис за № 1. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя не склалося, у подружжя різні характери та погляди на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин. З жовтня 2013 року подружжя разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з"явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи (свідоцтво про укладення шлюбу /а.с.3/, копію паспорта /а.с.4/, копію свідоцтв про народження дітей /а.с.5-6/), суд вважає, що подальше збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є недоцільним, оскільки міцної та дружньої сім`ї сторони не створили, подружні стосунки не підтримують, в ході судового розгляду справи, сторони не виявили бажання до примирення, надання строку для можливого примирення позитивних результатів не дасть, тому позов ґрунтовний і підлягає задоволенню. Спір про місце проживання дітей, порядок виховання дітей, а також майновий спір між сторонами відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 1.1. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно, без поважних причин не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення про виклик в суд в газеті "Свобода" від 18 лютого 2015 року за №12 (2950) та від 27 лютого 2015 року за №15 (2953). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Старусева) [PERSON], 31 липня 1992 року у відділі ЗАГС м. Когалима Тюменської області, було укладено шлюб, актовий запис №266, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії ІП-ФР №319596 від 31 липня 1992 року. За час спільного проживання, подружнє життя між позивачем та відповідачкою не склалось, між ними часто виникали непорозуміння та конфліктні ситуації, в даний час їх шлюб носить формальний характер,. сторони на протязі одного року спільно не проживають, крім цього, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому позивач миритись не бажає та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. За наведених вище обставин, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, прийшов до переконання, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved