Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,9997 га, розташованої на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух» частка (пай) № [NUMBER], переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.10.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 944), кадастровий номер -[NUMBER] мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]) на ім'я спадкодавця [PERSON]. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку уточнив та якою просив визнати нікчемним заповіт складений [PERSON] 23 жовтня 2013 року на ім'я [PERSON], [INFO], посвідчений 23.10.2013 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №105. А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,9997 га, розташованої на території Першотравневої сільської ради, Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], від 07.10.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER] Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку і існує спір між спадкодавцями померлого [PERSON], який помер [INFO] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні первісні позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а також не заперечують щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, а також не заперечують проти задоволення уточненні первісних позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно наданих письмових пояснень від 14.02.2018 року та раніше наданих усних пояснень наданих в судовому засіданні, зустрічні позовні вимоги щодо визнання нікчемним заповіту складеного [PERSON] 23 жовтня 2013 року на ім'я [PERSON], [INFO], посвідчений 23.10.2013 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №105 заперечує, оскільки якщо заповідач через проблеми не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менше двох свідків. Текст заповіту повинен містити відомості про свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дата народження місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому - що і було зроблено при посвідченні заповіту від імені [PERSON] секретарем Першотравневої сільської ради, про що зроблено відповідний запис. За станом здоров'я заповідач не міг сам написати та прочитати заповіт, та за його усним проханням заповіт був записаний секретарем сільської ради та прочитаний і підписаний зазначеними свідками. Також, як зазначено в письмових поясненнях представником третьої особи, не була вказана дата складання заповіту, але є дата завірення підпису заповідача 23 жовтня 2013 року, яку можливо вважати датою складення заповіту. Не зазначено місце народження заповідача, але є дата народження та ідентифікаційний код по якому можна ідентифікувати особу, яка склала заповіт. Не було вказано причину складання заповіту за межами службового приміщення, але заповіт складений на території та межах нотаріального округу Першотравневої сільської ради. Таким чином, заповіт [PERSON] було складено в с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області 23 жовтня 2013 року за усним проханням заповідача, дієздатність якого була перевірена, волевиявлення здійснено і підписано особисто. Так, як за станом здоров'я, заповідач сам не зміг прочитати заповіт, на його прохання і в його присутності заповіт до його підписання уголос було прочитано та підписано зазначеними свідками. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Першотравнева сільська рада Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Першотравнева сільська рада Ізмаїльського району Одеської області про визнання заповіту нікчемним та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,9997 га, розташована на території Першотравневої сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.10.2004 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської районної державної адміністрації № 807/А - 2003 від 29 жовтня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 944, кадастровий номер - [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,9997 га, розташована на території Першотравневої сільської ради, Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.10.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER] Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 23.10.2013 року, посвідченого секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 105, [PERSON] усе своє майно нерухоме та рухоме де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право заповів [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 37 Закону від 2 вересня 1993 р. № 3425-XII «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 р. за № 256/466; далі - Інструкція) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Згідно ч.1 ст.38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. За ч.1 ст.50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної міської ради обирається за пропозицією сільського, селищного, міського голови відповідною радою з числа її депутатів та працює в раді на постійній основі. Частиною 4 ст. 50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради. Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Як вбачається з вищезазначеного заповіту від 23.10.2013 року за № 105 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] не зазначена дата складання заповіту, місце народження заповідача, місце складання заповіту та причини його складання за межами службового приміщення Першотравневої сільської ради, а також, під час складення заповіту не було роз'яснено статтю 1307 ЦК України. Таким чином заповіт було складно з порушення вимог відносно його форми. На підставі викладеного, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги щодо визнання заповіту від 23.10.2013 року нікчемним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги згідно ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.1976 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.1952 року, виданого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.11.1972 року, виданого Першотравневим сільським бюро РАЦСу згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.02.2017 року за № 185, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] будучи спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 24.04.2014 року за № 343, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.06.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить 1/2 частина земельної ділянки площею 1,9997 га, розташованої на території Першотравневої сільської ради, Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER], переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.10.2004 року, кадастровий номер - [NUMBER] За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 38774878 від 31.10.2014 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1981 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб від 24.04.2009 року, виданого Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.1973 року, виданого Ленінським відділом РАЦСу Ростова на Дону. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Так, [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь брата (сина спадкодавця) [PERSON], [INFO], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 31.10.2014 року за № 2300. В свою чергу [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини що залишилась після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 31.10.2014 року за № 2301, тому вважається таким що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права сторін неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісних та зустрічних позовних вимог та право сторін на спадщину такими, що підлягають захисту в зв'язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved