Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 12 червня 2019 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати та витрат на відрядженняу розмірі 8506,31 грн. Підставою тому зазначала те, що наказом №3 від 16 травня 2018 року "Комунального підприємства з управління комунальним майном Куяльницької сільської ради", її було призначено на посаду бухгалтера. Відповідно до довідки «Комунального підприємства з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради», вона дійсно працювала на посаді бухгалтера з 16.05.2018 року по 19.06.2018 року. Заборгованість підприємства по нарахованій заробітній платі перед нею складає за травень 1893,73 грн., за червень 2349,91 грн. За період роботи вона була відряджена в м. Київ на підвищення кваліфікації, за яке підприємство теж має заборгованість, яка складає 4262,67 грн. Всього заборгованість по підприємству перед нею складає 8506,31 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої підтримала вимоги позову та просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом №3 від 16 травня 2018 року [PERSON] було прийнято на роботу до «Комунального підприємства з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради» на посаду бухгалтера. Відповідно до довідки «Комунального підприємства з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради», [PERSON] дійсно працювала на посаді бухгалтера з 16.05.2018 року по 19.06.2018 року. Заборгованість підприємства по нарахованій заробітній платі перед [PERSON] складає за травень 1893,73 грн., за червень 2349,91 грн. За період роботи [PERSON] була відряджена в м. Київ на підвищення кваліфікації, за яке підприємство теж має заборгованість, яка складає 4262,67 грн. Всього заборгованість по підприємству перед [PERSON] складає 8506,31 грн. «Комунальним підприємством з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради» не було проведено повного розрахунку з позивачкою. Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2018 року, справа №505/3569/18, було стягнуто з «Комунального підприємства з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради» на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 8506 (вісім тисяч п`ятсот шість) грн. 31 коп., та судового збору в розмірі 176,20 грн. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2019 року, справа №505/3569/18, було скасовано судовий наказ в справі №505/3569/18 провадження №2-н/505/246/2018, виданий Котовським міськрайонним судом Одеської області 06 листопада 2018 року про стягнення з «Комунального підприємства з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради» на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 8506 (вісім тисяч п`ятсот шість) грн. 31 коп., та судового збору в розмірі 176,20 грн., та роз`яснено право на звернення до суду з даними вимогами в порядку позовного провадження. Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1476-VІІ від 17 січня 2019 року було вирішено, зокрема, ліквідувати «Комунальне підприємство з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради», створити комісію по ліквідації. Згідно додатку до рішення Куяльницької сільської ради №1476-VІІ від 17 січня 2019 року, головою комісії з ліквідації є [PERSON] . Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Комунальне підприємство з управління комунальним майном» Куяльницької сільської ради» є юридичною особою - комунальне підприємство, ідентифікаційний код юридичної особи 41460943, місцезнаходження: вул. Некрасова, 1 у м. Подільську Одеської області, засновником якої є Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області, та перебуває в стані припинення з 21.01.2019 року. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-64цс13, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності своєї вини у затримці повного розрахунку з позивачем. З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та витрат на відрядження є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Крім того, при вирішенні спору суд керується Постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24 .12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до якої справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника. Таким чином, стягненню підлягає сума 8506,31 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів. Судові витрати у справі про стягнення заробітної плати при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved