Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовом до Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області, просить зняти арешти, накладені згідно з постановами Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про арешт майна та заборонити його відчуження. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що при оформленні договору дарування квартири [ADDRESS] виявлено наявність обтяження - арешт майна [PERSON] . При зверненні до органу ДВС їй повідомлено про відсутність на даний час відносно неї відкритих виконавчих проваджень та можливість вирішення даного питання в судовому порядку. Оскільки орган виконавчої служби відмовляється зняти арешт з нерухомого майна, чим порушує право її, як власника на розпорядження своєю власністю, вона вимушена звернутись до суду з позовом про виключення спірного майна з-під арешту. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримали. Відповідач письмового відзиву на адресу суду не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешти нерухомого майна, належного [PERSON] , накладені на підставі постанов державних виконавців Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області. З довідки Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області № 03-4-37/49291 від 05.11.2018 року, наданої на запит позивача, вбачається, що на виконанні у відділі не перебувають станом на 05.11.2018 року відкриті виконавчі документи про стягнення/зобов`язання щодо [PERSON] в користь фізичних, юридичних осіб та держави майнових зобов`язань. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Беручи до уваги факт наявності арештів нерухомого майна, належного позивачу, що чинить їй перешкоди у здійсненні прав власника (розпорядження своїм майном, а саме, оформлення договору дарування квартири), а тому наявність зазначених арештів і така невизначеність становища позивача щодо її права на укладення договору дарування є неправомірною, а обмеження прав є безпідставним, тому, враховуючи довідку відповідача про відсутність відкритих виконавчих проваджень, а також давність їх накладення, заявлений позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved