Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON], діючи як законний представник неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] просить: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] є матірю [PERSON], [INFO]; - зняти (скасувати) арешт та заборону на відчуження з домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Маршала Москаленко, буд. 123, накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції АА № 803098 від 05.10.2009 р. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано наступним. [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], який є онуком та єдиним спадкоємцем пятої черги за законом [PERSON]. Заявником в інтересах неповнолітнього сина вжито заходи для вступу в права на спадщину, разом з тим в видачі свідоцтва на спадкове майно (домоволодіння за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Маршала Москаленка, буд. 123) відмовлено, з причини наявності певних розбіжностей в особовстановлюючих документах, якими підтверджується родинні відносини (в свідоцтві про народження сина спадкодавця прізвище матері «Лапачи», в свідоцтві про смерть прізвище «Романова»). Крім того, нотаріусом виявлено факт арешту на спадковий житловий будинок. За переконанням [PERSON] оспорювані права підлягають захисту виключно в судовому порядку у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 239, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем [PERSON] міською радою Донецької області в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Третьою особою [PERSON] міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області суду адресовано лист про розгляд справи в відсутність представника (державного виконавця) та ухваленням рішення згідно чинного законодавства. З огляду на вказане, в розумінні ч. 1 ст. 200 ЦПК України, наявні умови для ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженка м. Красноармійськ, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (копія паспорта громадянина України, довідка про реєстрацію місця проживання, видана 10.10.2017 року [PERSON] міською радою а.с. 5). Позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], - родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер І-НО № 400642, в графі відомості про батьків зазначено матір [PERSON], батько [PERSON] (а.с. 7) та свідоцтвом про шлюб серійний номер І-НО № 463774, згідно якого змінено прізвище позивача з «Шатохіної» та «Василишину» (а.с. 6). 13 грудня 2016 року [PERSON] (батько неповнолітнього [PERSON]) помер (свідоцтво про смерть серійний номер І-НО № 968575 а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серійний номер І-ОТ № 595005, - 05.10.1982 року відділом РАЦС по м. Тинда та Тиндинському району управління РАЦС адміністрації Амурської області Російської Федерації складений актовий запис про народження 17.09.1982 року [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (прізвище, власного імені, по батькові) № 00017685401, сформованого 20.02.2017 року [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 09.03.2014 року складено актовий запис про зміну прізвища «Лапачи» [PERSON] на «Романова» [PERSON] (а.с. 23). Свідоцтвом про укладення шлюбу серійний номер І-ЖО № 397439 підтверджено факт одруження 09.10.1982 року між [PERSON] та [PERSON], з визначенням подружжю єдиного прізвища «Лапачи» (а.с. 21). Згідно свідоцтва серійний номер ІІ-НО № 370121, - 28 квітня 1954 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвища після одруження чоловік «Романов», дружина «Красицька» (а.с. 12). Згідно свідоцтва серійний номер ЯК № 498822, - 14 березня 1954 року народжена [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). З вказаних документів вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON], онуком [PERSON] та [PERSON], правнуком останніхє [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серійний номер І-НО № 276717 - 17 вересня 1998 року [PERSON] помер (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серійний номер І-НО № 503222 13 вересня 2000 року [PERSON] померла (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане 16.12.1982 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ (до перейменування м. Красноармійськ), по вул. Маршала Москаленка (до перейменування вул. 40 років Жовтня), буд. 123 (а.с. 16). Згідно листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 405/31-02 від 25.04.2018 року право власності на будинок № 123 по вул. Маршала Москаленка (до перейменування вул. 40 років Жовтня) м. Покровськ зареєстровано 29.12.1982 року за [PERSON] (а.с. 17). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2018 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (а.с. 18-19). З мотивувальної частини рішення (обставини в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи) вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 17.09.1998 року спадщину у вигляді житлового будинку № 123 по вул. Маршала Москаленко в м. Покровськ Донецької області прийняла його дружина [PERSON] в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). [PERSON] фактично вступила у володіння та управління вказаним житловим будинком після смерті матері [PERSON], є спадкоємцем 1 черги за законом відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року). 04 грудня 2015 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-НО № 930245 - а.с. 8). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно житловий будинок № 12 по вул. Маршала Москаленка в м. Покровськ Донецької області. Спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON] є онук [PERSON], [INFO], який в розумінні ч. 4 ст. 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48316580 від 06.07.2017 року після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за № 92/2017 від 06.07.2017 року (а.с. 15). Згідно листа Першої покровської державної нотаріальної контори № 1141/01-16 від 14.12.2018 року (на запит суду), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54484078 від 14.12.2018 року - після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся онук померлої [PERSON] (а.с. 42, 43). Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори від 28.09.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі [PERSON], яка діє від імені неповнолітнього сина [PERSON], 05.04.2011 року свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлої [PERSON]. Причинами відмови є: 1) відсутній документ, який підтверджує факт переходу прізвища «Лапачи» на прізвище «Романову» (в свідоцтві про народження сина спадкодавця [PERSON] прізвище матері зазначено «Лапачи»); 2) на спадковий житловий будинок № 12 по вул. Маршала Москаленка (до перейменування 40 років Жовтня) в м. Покровськ накладено арешт та заборону відчуження на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Красноармійського МРУЮ від 05.10.2009 року (а.с. 29). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Розглядаючи позовну заяву [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] в частині встановлення факту родинних відносин, - суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, повязані реалізацією права на отримання спадщини. Так, дійсно в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про матір зазначено як [PERSON] (а.с. 22). З свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] вбачається присвоєння їй після одруження прізвища за чоловіком «Лапачи» (а.с. 21). Документальні дані відновлення дівочого прізвища відсутні. Можливість встановлення факту родинних відносин в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що позовна заява в розглядуваній частині вимог є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Розглядаючи позовну заяви [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] в частині зняття арешту з майна, - суд приходить до наступних висновків. З постанови державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2018 року вбачається, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] виявлено, що на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Маршала Москаленка, буд. 123 накладено арешт. Згідно Інформаційної довідки № 127429130, сформованої 13.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, - на житловий будинок № 123 по вул. 40 років Жовтня в м. Красноармійську накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9119489, підстава обтяження постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 803098 від 05.10.2009 року відділу державної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, власником домоволодіння зазначений [PERSON] «Георгійович» (а.с. 30). Згідно листа [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 14-18.29/54403 від 19.11.2018 року, - за наявною інформацією в Автоматизованій системі виконавчих документі встановлено, що на примусовому виконанні перебували виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з [PERSON]; встановити на підставі якого саме виконавчого документа та за яким провадженням було винесено постанову про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 803098 від 05.10.2009 року не уявляється можливим, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвер. Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 р. строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, в звязку з чим, виконавчі провадження відносно [PERSON] знищені (а.с. 31-32). Суд звертає увагу, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане 16.12.1982 року власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ (до перейменування м. Красноармійськ), по вул. Маршала Москаленка (до перейменування вул. 40 років Жовтня), буд. 123 є [PERSON]. Арешт на вказане майно з забороною відчуження було накладено державним виконавцем в рамках провадження відносно [PERSON], тобто не власника вказаного домоволодіння. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майно, що не належить боржнику. Відповідно до п. 4.17 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Суд, враховуючи вказані обставини, приймаючи до уваги вказані правові норми, - приходить до переконання, що на теперішній час неповнолітній [PERSON], [INFO] як спадкоємець спадкового майна після смерті [PERSON] обмежений реалізувати своє право на отримання свідоцтва права на спадщину, підстав для продовження дії обтяження на нерухоме майно на даний час не вбачається, - порушене право підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ (до перейменування м. Красноармійськ), по вул. Маршала Москаленка (до перейменування вул. 40 років Жовтня), буд. 123. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося. Відповідно ст. ст. 1218, 1269 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved