Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить усунути йому перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності житловим будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] був подарований позивачу 24 березня 1982 року його мамою [PERSON] . Даний житловий будинок належить позивачу на праві првиатної власності, що доводиться витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 156213785 від 14.02.2019 року. Відповідачі у справі - син позивача та колишня дружина. П`ятнадцять років тому дружина позивача [PERSON] добровільно покинула місце своєї реєстрації та проживає в іншому місці. Вона працює за кордоном, а коли приїжджає в Україні, то живе в [ADDRESS]. Рішенням Городенківського районного суду 03.12.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Судовим рішенням встановлено, що строни спільно не проживають 15 років. Отже, факт проживання відповідачки [PERSON] протягом 15 років за межами зареєстрованого місця проживання, доведений судовим рішенням, що набрало законної сили, та не потребує додаткового доказування. Син позивача [PERSON] після служби в армії залишився ще на три роки військової служби за контрактом. Після звільнення живе та працює зі своєю мамою. До позивача приїздить зрідка, щоб провідати, будинком не користується, витрат по його утриманню не несе. Отже, відповідачі добровільно вибули з місця своєї реєстрації, вони мають інше житло, вони не поєднані спільним побутом, не мають взаємних прав та обовязків, і їх реєстрація в будинку позивача має суто формальний характер. Житловий будинок належить позивачу особюисто, а тому жодних майнових прав на нього відповідачі не мають. Вони добровільно вибули на постійне проживання в інше житло, жодних дій щодо покращення належного позивачу майна не роблять, не користуються будинком та не несуть витрати по його утриманні. З наданих суду квитанцій вбачається, що позивач особисто несе витрати по сплаті комунальних платежів, оплачує земельний податок. Для зняття відповідачів з реєстраційного обліку необхідно, щоб вони особисто подали заяву до сільської ради. Однак, відповідачі не бажають добровільно вчинити дії, необхідні для зняття їх з реєстраційного обліку, не приїжджають в с. Тишківці. Влітку 2018 року відповідачі приїжджали в Україну, зупинилися, як завжди, в житловом убудинку с. Вікно та на прохання позивача знятися з реєстраційного обліку не відреагували. Така ситуація порушує права позивача та законні інтереси, так як позивач позбавлений можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач пенсіонер і єдиним джерелом його доходу є мінімальна пенсія. Після стрімкого росту цін на енергоносії отримання від держави субсидії на комунальні послуги є для позивача життєво важливим фактом, і раніше йому призначалися субсидії. Однак, після ухвалення змін до Порядку призначення субсидій, позивачу усно відмовлено у її наданні, так як відповідачі зареєстровані у його господарстві, їхні доходи будуть враховуватися при призначенні субсидії. Позивач не отримує доходів відповідачів, в той час як субсидія є для нього вкрай необхідною. Інших позасудових способів захисту порушених прав у позивача немає. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та незаперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання призначені по справі на 21.05.2019р., 19.06.2019р. та 06.08.2019р. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. До суду повернулися поштові конверти, які відправлялися відповідачам за місцем їх реєстрації, із відмітками "адресат не проживає". Також, відповідачі про розгляд справи повідомлялися за останнім відомим місцем проживання. Крім того, про розгляд справи 21.05.2019р., 19.06.2019р. та 06.08.2019р. відповідачі були повідомлені через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 06.08.2019 р. від [PERSON] та [PERSON] не надходило. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією договору дарування від 24 березня 1982 року посвідченого секретарем виконкому Тишківської сільської ради доводиться, що [PERSON] , жителька [ADDRESS] подарувала [PERSON] , жителю [ADDRESS] , житловий будинок житловою площею 20 кв. метрів, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний житловий будинок належав [PERSON] на підставі запису в по господарській книзі № 16 особистий рахунок № [NUMBER]. У зв`язку з неписьменністю гр. [PERSON] за її дорученням та в її присутності договір підписано гр. [PERSON] , жителем [ADDRESS]. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156213785 формований 14.02.2019р. [PERSON] , Городенківська міська рада, Івано-Франківська область, свідчить про те, що позивач [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.03.1982 року. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , що житловий будинок побудований в 1967 році, господарські будівлі та споруди побудовані в 1967, 1976, 1978, 1979, 1985, 1990 роках. Довідками: № 434 від 17.08.2018 року, № 608 від 05.11.2018р. та № 21 від 14.01.2019 року виданих виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що позивач [PERSON] , 1958 р.н., зареєстрований та проживає у власному житловому будинку в [ADDRESS] , а також в даному житловому будинку зареєстровані: дружина [PERSON] , 1959 р.н., та син [PERSON] , 1983 р.н., які не проживають на території сільської ради згідно атку обстеження. Актами обстеження матеріально-побутових умов № 427 від 15.08.2018 року, № 607 від 05.11.2018р. та № 22 від 11.01.2019р. стверджується, що на день обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] комісія в складі сільського голови [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], секретаря виконкому [PERSON] прийшла до висновку, що дружина [PERSON] , [PERSON] , 1959 р.н., та син [PERSON] , 1983 р.н., зареєстровані по [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживають,а проживають за межами території села Тишківці. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2018 року по справі № 342/685/18 (провадження № 2/342/532/2018), шлюб між [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 жовтня 1980 року виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 - розірвано. Судом було встановлено, що сторони спільно не проживають 15 років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Рішення набрало законної сили 14 січня 2019 року. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які поступили до суду 19.06.2019 року, стверджується, [PERSON] та [PERSON] дружина та син позивача дійсно близько 15 років не проживають у житловому будинку позивача та за цей час вони його не відвідували. Копіями квитанцій стверджується, що позивач сплачує комунальні послуги по утриманню житлового будинку по [ADDRESS] . За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Те, що відповідачі фактично не проживаючи в будинку позивача, зареєстровані в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved