Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, внаслідок чого, діти проживають разом з своєю бабусею [PERSON] та повністю знаходяться на її утриманні. Просять суд стягувати аліменти з відповідача на користь опікуна [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та встановити опіку над малолітніми [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] народження, призначивши опікуном їх рідну бабусю [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, зазначивши, що внаслідок байдужості та окремого проживання відповідача, який є батьком малолітніх дітей не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не цікавиться їх життям і здоров'ям, оскільки мати дітей померла діти весь час проживають у своєї бабусі яка займається їх вихованням та знаходяться на її повному утриманні, тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачем надана нотаріально завірена заява в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей та встановлення над ними опіки та просить суд розглядати справу у його відсутність. В судовому засіданні, третя особа, [PERSON] надала пояснення, що вона являється рідною бабусею неповнолітніх та займається їх вихованням, діти повністю знаходяться на її утриманні, оскільки мати дітей померла а батько повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав та враховуючи дані обставини та те, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, враховуючи думку представника органу опіки і піклування, згоду самого відповідача, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів дітей, відповідача необхідно позбавити батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини, в зв'язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню повністю. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 06 квітня 2005 року [PERSON] та свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 24 травня 2007 року [PERSON], батьком яких є [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 березня 2017 року [PERSON] померла [INFO]. Згідно Акту обстеження умов проживання від 29 вересня 2017 року малолітні діти проживають та перебувають на утриманні та вихованні бабусі [PERSON] та навчаються в 5 та відповідно 7 класі Новгород-Сіверської гімназії №1 ім. Б.Майстренка, батько дитини навчанням та вихованням не займається. Догляд за онуками здійснює бабуся. В ст. 164 СК України вказано, що мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей підтверджується наступними доказами: - висновком органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв'язку з тим що він не цікавиться навчанням та вихованням своїх малолітніх синів, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки та жодного разу не відвідував навчальний заклад де навчаються його діти;(а.с.4) - актом обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 29.09.2017 року;(а.с.16) - рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 28.12.2017 року про затвердження Подання до суду про доцільність встановлення опіки над малолітніми дітьми в разі позбавлення їх батька батьківських прав.(а.с.17-19). Сукупність наведених доказів підтверджує, що відповідач не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своїх малолітніх дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо нього. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд з вирішує питання про стягнення аліментів на дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідач повинен виконувати обов'язок по утриманню своїх малолітніх дітей, оскільки є особою працездатного віку, інформація про наявність інших дітей відсутня, тому суд вважає, що всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2018 року та до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання про встановлення опіки щодо дітей суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 наказу № 34/166/131/88 від 26.05.1999року «Про затвердження Правил опіки та піклування» для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається родичам дитини незалежно від місця їх проживання, особам, у сім'ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. За приписами ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня дієздатна особа (за її згодою). При призначенні дитині опікуна або піклувальника орган опіки і піклування враховує особисті якості особи, її здатність до виховання дитини та ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Над малолітніми та неповнолітніми особами опіка чи піклування також можуть бути встановлені судом, якщо під час розгляду справи (про позбавлення батьківських прав, про відібрання дитини) буде встановлено, що такі особи позбавлені батьківського піклування. За ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, відноситься створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї та виховання й утримання дітей за принципом родинності. На підставі ст. 6 Закону за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідний орган опіки та піклування вживає вичерпних заходів щодо влаштування дитини в сім'ї громадян України: на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що з метою захисту інтересів малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позовні вимоги щодо встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON], яка є їх бабою, найбільше відповідає інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Окрім цього з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного, 164 п.2 ч.1, 180, 184 СК України, ст.ст.206, 258, 259, 263, 264, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved