Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 06 листопада 2019 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, був укладений Договір споживчого кредиту № 1833/19. Згідно умов Договору споживчого кредиту позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у сумі - 11000 грн. 00 коп., строком на 18 місяців починаючи з 06 листопада 2019 року до 05 березня 2021 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем 06 листопада 2019 року на суму 11000 грн. 00 коп. Відповідно до умов кредитного договору № 1833/19 від 06 листопада 2019 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з «10» до «16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по Кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 05 березня 2021 року. Відповідач повинен був повернути 11000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідач жодного разу не здійснював сплату по кредиту, тим самим порушив запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п.6.6. договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Станом на 16 лютого 2021 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 11000,00 грн. (11000,00(сума кредиту) - 0,00 (фактично сплачено кредиту)=11000,00 грн.). Відповідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути: - залишок по кредиту -11000,00 грн.; - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 24517,00 грн. (24517,00-0,00 = 24517,00 грн.). Тобто заборгованість становить 35517 грн. 00 коп. Також, в забезпечення виконання вказаного договору, 06 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №1833/19. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] зобов`язався відповідати за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Вказана заборгованість по кредитному договору залишається несплаченою до теперішнього часу, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представники позивача\~неодноразово спілкувались\~з відповідачами,\~вимагали погасити\~суму наявної\~заборгованості,\~та попереджали,\~що у\~разі невиконання\~даних вимог\~позивач буде\~вимушений звернутися\~до суду. Проте відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялася вимога про погашення заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги, та самоусунулися від виконання зобов`язань. На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Союз-Дніпро» заборгованість за договором споживчого кредиту № 1833/19 від 06 листопада 2019 року в сумі 35517 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Надали суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутністю, зазначили, що позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обгрунтовані, визнають у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Суд приймає до уваги, що відповідачка, в своїй заяві про розгляд справи за її відсутності зазначила, що вона визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з неї заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за пенею, тобто є згодною з ними. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] , укладений Договір споживчого кредиту № 1833/19 року від 06 листопада 2019 року (ар.с.5-7), згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. 00 коп. строком на 18 календарних місяців до 05 березня 2021 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами. В якості забезпечення виконання зобов`язань по договору споживчого кредиту 06 листопада 2019 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1833/19(ар.с.8). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру № 33274256 від 06 листопада 2019 року на суму 11000 грн. 00 коп. (ар.с.9). Відповідно до умов договору спживчого кредиту № 1833/19 року від 06 листопада 2019 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно у період з «10» до «16» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 05 березня 2021 року (ар.с.5-7). Відповідач повинен\~був повернути 11000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що відповідач жодного разу не здійснював сплату по кредиту, тим самим порушив запланований графік повернення кредиту. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п.6.6. договору споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Згідно розрахунку (ар.с.4), станом на 16 лютого 2021 року відповідач має заборгованість за Договором споживчого кредиту в сумі 35517 грн. 00 коп., з яких: - залишок по кредиту -11000,00 грн.; - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 24517,00 грн. (24517,00-0,00 = 24517,00 грн.). На адресу відповідачів направлялася вимога про погашення заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги, та самоусунулися від виконання зобов`язань (ар.с.10, 11). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття. 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідач порушив норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки, та ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Згідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.\~\~ Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.\~\~ Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. Відповідачі не виконують (неналежно виконує) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачами не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідачі у справі позов визнали, доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно з\~п.35\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від 17.10.2014\~№ 10\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved