Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волноваського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він - [PERSON] , є сином [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку він приймає як спадкоємець першої черги. Із спадкового майна залишилась трьохкімнатна квартира у [ADDRESS] . У вересні 2021 року позивач дізнався, що на нерухоме майно спадкодавця накладено арешт. 20 вересня 2021 року направлено адвокатський запит №105 до відповідача у справі про з`ясування підстав накладання обтяжень з надання матеріалів виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна. У відповіді відповідача №48330 від 27.09.2021 року на адвокатський запит повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи стосовно [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№275551308 від 20.09.2021р., накладений арешт (архівний запис) на нерухоме майно, квартиру за адресою [ADDRESS] , на підставі постанови б\\н від 14.02.2003р. відділу ДВС м. Волноваха. Отже, наявність обтяження майна, накладеного постановою державного виконавця від 14.02.2003 року, чинить перешкоди в отриманні спадщини спадкодавця. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов на адресу суду не надав. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26.11.2020р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Волноваським райвідділом ЗАГСа Донецької області від 18.01.1989р., батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.6) Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 23.06.1992р. вбачається, що «будинкоуправління Волноваської міськради в особі Піскунової Наталії Вікторівни з одного боку, та [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Згідно вищевказаного договору, [PERSON] набула права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№275551308 від 20.09.2021р., накладений арешт (архівний запис) на нерухоме майно, квартиру за адресою [ADDRESS] , на підставі постанови б\\н від 14.02.2003р. відділу ДВС м. Волноваха (а.с. 14). Згідно відповіді на адвокатський запит за №48330 від 27.09.2021 року, повідомлено, що « на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи стосовно [PERSON] , яка померла [INFO] » (а.с. 11) Згідно ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою\~ст.16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень\~Конституції України\~та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2\~статті 16 ЦК України\~передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно до ч.4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Здійснюючи аналіз наданих доказів, а також повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до впевненості, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частинами 1 і 4\~ст.41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, приймаючи до уваги той факт, що в іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved