Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 29.10.1994 уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №13. В шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] Позивач посилається на те, що на даний час її шлюб з відповідачем носить формальний характер. Починаючи з 2010 року вони припинили підтримувати подружні відносини, проживають окремо, між ними втрачено почуття любові та взаємної поваги, а тому подальше збереження шлюбу та примирення не можливе і суперечить її інтересам, у звязку із чим просить даний шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в підготовчому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленомустаттями 206 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що 29.10.1994 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №13. У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Починаючи з 2010 р. подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст.\~113\~СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід змінити на дошлюбне "Гривул". Крім цього, судом встановлено, що позивачем при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 768,40 грн. судового збору. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн., а із Державного бюджету слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, сума якого становить 384,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved