Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що в грудні 2015 року звернулася до органів Пенсійного фонду для оформлення переходу з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника, однак було виявлено, що в свідоцтві про народження та паспорті є рожбіжності в написанні по-батькові заявника, у звязку із чим призначення пенсії було призупинено. Оскільки в паспорті зазначено по-батькові «Валеріївна», а в свідоцтві про народження, яке складене російською мовою у звязку з його видачею в Литовській РСР, по-батькові зазначено «Валерьевна». З метою оформлення пенсії заявник просить визнати належність за нею свідоцтва про народження серії ІІІ-ОК № 463094, виданного 06.05.1980 року відділом ЗАГС Укмергського району Литовської РСР. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заявник заявлені вимоги підтримує, представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.1980 року народилася [PERSON]. Згідно паспортних даних [PERSON] російською мовою зазначено по-батькові «Валериевна», а згідно свідоцтво про народження серії ІІІ-ОК № 463094, видане 06.05.1980 року відділом ЗАГС Укмергського району Литовської РСР, яке складене російською мовою та зазначено по-батькові «Валерьевна». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах,не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення пенсії у звязку із втратою годувальника. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995, суд може встановлювати факти належності особі ряду документів.. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику свідоцтва про народження. З урахуванням викладеного вище,

Outcome: approved