Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільнянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, в якому вимагає скасувати арешт його земельної ділянки в с.Круглик Вільнянського району Запорізької області. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, йому на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 2321586800:07:001:0007 площею 0,09 га, розташована по [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На даний момент ця земельна ділянка перебуває під арештом, що був накладений у квітні 2014 року. Позивач стверджує, що будь-які підстави для існування такого арешту на даний момент відсутні, у зв`язку з цим й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду представник позивача адвокат Сашков М.В. підтримав позов, пояснив суду, що арешт на земельну ділянку був накладений згідно ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2014 року, у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом прокурора до [PERSON] про повернення земельної ділянки до земель державної власності. Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.05.2014 року [PERSON] було зобов`язано повернути земельну ділянку до земель державної власності, рішення набрало законної сили 24.09.2014 року; проте після ухвалення судового рішення ніяких дій щодо його виконання протягом більше ніж 5-ти років з боку стягувача чи інших осіб не вчинялося, виконавче провадження щодо його виконання не відкривалося, таким чином, збігли строки пред`явлення виконавчого документа для виконання. Враховуючи наведене, представник позивача просить суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, його представник не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачем документів вбачається, що відносно нерухомого майна позивача, у т.ч. його житлового будинку наявна реєстрація арешту, що був накладений на підставі постанови № 2133 від 17.04.2014 року, видавник відділ ДВС у Вільнянському районі; постанова винесена на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2014 року в порядку забезпечення позову прокурора до [PERSON] про повернення земельної ділянки до земель державної власності. Також вбачається, що згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.05.2014 року [PERSON] було зобов`язано повернути земельну ділянку до земель державної власності, рішення набрало законної сили 24.09.2014 року. Між тим, суду не надано доказів щодо вжиття заходів до виконання цього рішення. Пояснення представника позивача про те, що рішення протягом більше ніж 5-ти років не зверталося до виконання, підтверджуються даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors), з якого вбачається, що у 2015-2019 рр. виконавчі провадження, в яких фігурував би боржник [PERSON] відсутні. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Згідно ч.2 цієї ж статті, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття. Враховуючи, що рішення у цивільній справі про повернення земельної ділянки набрало законної сили більше 5-ти років тому, і у суду немає даних про переривання або поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд виходить з того, що відсутні законні підстави для подальшого примусового виконання рішення суду від 07.05.2014 року. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved