Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 05 вересня 2016 року. Від даного шлюбу в них народилась дочка. На даний час дитина проживає разом із нею. Оскільки відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги практично не надає, вона не в змозі самостійно утримувати дочку. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, тому [PERSON] просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від рівня прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 30 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2016 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 163651 від 12 вересня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно надавати дитині утримання в необхідному розмірі. Відповідно до довідки № 777 від 18 травня 2017 року, виданої Мельнице-Подільською селищною радою, неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом із позивачем [PERSON] в с. Кудринці Борщівського району Тернопільської області. \~ Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З 08 липня 2017 року набере чинності нова редакція ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII), відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі не встановлено, оскільки відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов [PERSON]. підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утриманнянеповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються з дня предявлення позову. Позов предявлено 22 травня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved