Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

ПАТ "ФІДОБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] 29.10.2008 року уклали кредитний договір № 014/2061/2/25187 на суму 17223 дол. США для придбання квартири строком до 28.10.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки, згідно до якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] та внесена заборона на відчуження, яка зареєстрована в реєстрі за № 3285. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ПАТ «Фідобанк» звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON] Смілянським міськрайонним судом Черкаської області позов задоволено повністю. 28.04.2010 року Чигиринський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області на підставі заяви банку виніс постанову про відкриття виконавчого провадження відносно боржника i цією ж постановою наклав арешт на нерухоме майно [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира була передана на реалізацію торгівельній організації ТОВ «Торговий дім [PERSON]», однак призначені на 12.04.2012 року та на 18.06.2012 року прилюдні торги не відбулися у звязку з відсутністю покупців. В зв'язку з цим банк скористався правом залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу, надавши згоду на це Чигиринському районному відділу ДВС. На підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу та постанови державного виконавця від 23.11.2012 року банк отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане 03.12.2012 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] У звязку з реєстрацією права власності на вищезазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно банк отримав інформаційну довідку № 66373056 про те, що 30.04.2010 року та 26.08.2010 року на підставі постанови державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС накладено арешт на майно та оголошено про заборону його відчуження серії АА № 769573 від 28.04.2010 року. Вони зверталися 07.09.2016 року до Чигиринського районного відділу ДВС із заявою про зняття арештів з вищевказаної квартири, але арешт на квартиру [PERSON], накладений Чигиринським районним відділом ДВС, залишився чиним. А тому ПАТ вони просять зобовязати Чигиринський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області звільнити з-під арешту предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки наявність арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, позбавляє їх можливості провести перереєстрацію права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що не вбачає необхідності у заміні відповідача, оскільки свідоцтво про право власності на вказану квартиру їм видане 03.12.2012 року приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] ще за життя [PERSON] Представник Чигиринського районного відділу ДВС [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що дійсно ними було накладено арешт на квартиру боржника та оголошено заборону його відчуження. Вказану квартиру було передано банку на підставі акту про передачу майна стягувачу. Оскільки дане провадження не перебувало у неї на виконанні, то їй невідомо, чому з квартири не було знято арешт, хоч представник банку і звертався до відділу ДВС з такою заявою. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] 29.10.2008 року уклали кредитний договір № 014/2061/2/25187 на суму 17223 дол. США для придбання квартири строком до 28.10.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON], та внесено заборону на її відчуження, яка зареєстрована в реєстрі за № 3285, а 28.04.2010 року Чигиринський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області на підставі заяви банку виніс постанову про відкриття виконавчого провадження відносно боржника i цією ж постановою наклав арешт на вищевказану двокімнатну квартиру, належну [PERSON] (а.с.7-8). Дана квартира була передана стягувачу ПАТ «Ерсте Банк» в рахунок погашення боргу, що випливає з постанови начальника відділу ДВС від 23.11.2012 року та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 23.11.2012 року (а.с.4-5). Згідно до свідоцтва № 649158 від 03.12.2012 року, приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено право власності ПАТ «Ерсте Банк» на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у звязку з не реалізацією даного нерухомого майна на прилюдних торгах. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016451859 від 19.03.2016 року, відповідач [PERSON] помер 3 жовтня 2015 року. З наведеного випливає, що вищезазначене свідоцтво про посвідчення права власності позивача на належну [PERSON] квартиру відбулося до часу його смерті і останнім не оскаржувалося. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно i про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком.\~\~\~\~\~\~ Статтею 589 ЦК України передбачено, що у paзі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Як передбачено ч.1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в paзi порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. У відповідності до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших ociб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом i відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій ocoбi), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться iншi дії, необхідні у зв'язку iз завершенням виконавчого провадження. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій ocoбi), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, суд вважає необхідним зняти арешт з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], накладений Чигиринським районним відділом ДВС, що надасть можливість позивачеві користуватися та розпоряджатися цим майном на власний розсуд. Щодо розподілу судових витрат та стягнення судового збору, то суд вважає можливим не стягувати його, за клопотанням представника позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved