Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Неповнолітня [PERSON], в особі її законного представника [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що після смерті її батька [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого по вул. Шевченка, 31 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, в якому він проживав до своєї смерті. Відповідач [PERSON] являється матір'ю померлого. Після смерті свого сина відповідач звернулася до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON] фактично постійно з 2006 року проживав [INFO], без реєстрації свого місця проживання/перебування, та факт прийняття нею спадщини після смерті сина. [PERSON] просить встановити вищевказані факти з метою спадкування майна померлого [PERSON] Факт того, що [PERSON] проживав [INFO] без реєстрації заявниця не заперечує, а факт того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина вона заперечує, оскільки [PERSON] лише була зареєстрована на момент смерті сина за вищевказаною адресою, але постійно в цьому будинку ніколи не проживала, а проживала в м. Запоріжжя, що не надає їй права на спадкування майна померлого в порядку, передбаченому п. 3 ст. 1268 ЦК України. В позові [PERSON] просить встановити факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] на момент його смерті. В судовому засідання представник неповнолітнього позивача адвокат [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали, та пояснили суду, що [PERSON] з 2008 2009 років постійно проживала з померлим [PERSON] по вул. Шевченка, 31 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Лише в зимові місяці вона проживала у [PERSON] [ADDRESS]. Отже постійним місцем її проживання є вул. Шевченка, 31 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. У зв'язку з вищевказаним просили в задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що між сторонами у даній справі виник спір про право на спадкування, справа, відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України, розглядається в порядку позовного провадження. Вислухавши пояснення представника неповнолітнього позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню. Як встановлено із матеріалів справи, 08 серпня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 361432, виданим 30 серпня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] на праві власності належав житловий будинок № 31, розташований по вул. Шевченка в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується довідкою комунального підприємства "Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро" від 04 листопада 2015 року. Сторони являються спадкоємцями майна померлого першої черги, неповнолітня позивач [PERSON] донькою, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 177596, виданим 16 жовтня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, а відповідач [PERSON] його матір'ю, що матеріалами справи не підтверджено, проте не оспорюється сторонами. З пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що вона із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору у встановлений строк не звернулася. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із талону до тимчасової посвідки на постійне проживання відповідача, серії ЗП № 30/47463, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 08 листопада 2012 року являється будинок № 31 по вул. Шевченка в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] настоюють на тому, що [PERSON] з 2008 2009 років постійно проживала з померлим [PERSON] по вул. Шевченка, 31 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Проте вказаний факт було спростовано в судовому засідання показаннями свідків, доказів зацікавленості яких в результатах розгляду справи надано не було. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони постійно проживають в будинках № 26 та 28 (відповідно) по вул. Шевченка в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Неподалік від них знаходиться будинок № 31, в якому постійно проживали [PERSON], його співмешканка [PERSON] та їх донька [PERSON] [PERSON] вказаними особами вони спілкувалися майже щодня, і їм достовірно відомо, що більше з ними ніхто не проживав. Відповідачку [PERSON] вони у вказаному будинку бачили не часто. Вона декілька разів на рік приїздила до них в гості на декілька днів, але постійно там не проживала. Також факт того, що відповідач не проживала за зареєстрованим місцем проживання підтверджується довідкою голови домового комітету, згідно якої [PERSON] проживає з сином [PERSON] [ADDRESS]. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] на момент його смерті. Встановлення вказаного факту має для неповнолітньої позивачки юридичне значення, оскільки впливає на склад спадкоємців, які прийняли спадщину.

Outcome: approved