Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у липні 2014 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, через постійні сварки внаслідок зловживання відповідачем алкогольними напоями. Просить шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 27 серпня 2011 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені через постійні сварки на ґрунті зловживання відповідачем спиртними напоями, сторони проживають окремо. Відповідач не піклувався про матеріальне благополуччя та інтереси родини, вихованням дитини не займається. Тому вважає, що подальше збереження сім'ї, примирення та спільне проживання неможливе. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Пояснив, що його спроби зберегти сім'ю виявилися безрезультатними, позивачка не бажає примирення. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 107 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спільне життя між сторонами не склалось через постійні сварки, непорозуміння та втрату взаємних почуттів. Шлюбні відносини між сторонами припиненні. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Міри, прийняті судом для примирення сторін, результатів не дали. Оскільки сторони спільно однією сім'єю не проживають та не бажають поновлювати сімейні стосунки, примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх неповнолітнього сина, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, що у 2014 році складає 487,20 грн. Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 200 грн, яка полягала в підготовці та складанні адвокатом позовної заяви, на думку суду, є обґрунтованим. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп та витрат на правову допомогу у сумі 200 грн., так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі на користь позивача.

Outcome: approved