Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON], про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, просить суд: визнати за [PERSON], право власності за набувальною давністю на житловий будинок, літ. «А», веранду літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», ворота з хвірткою літ. «№1», водопровід літ. «№2», огорожу літ. «№3», які розташовані за адресою: с. Косівка, вул. Набережна, 40, Білгород-Дністровський район Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що більше 2-хроків в с. Косівка по вул. Набережна,40 пустував без догляду житловий будинок, який при житті належав померлому [PERSON] (помер 14.08.2001 року) батьку відповідача [PERSON]. Постійно проживаючи в [INFO], син померлого, відповідач по справі [PERSON], не опікався залишеним в с. Косівка батьківським будинком. В листопаді 2003 року, він звернувся до [PERSON] з проханням надати йому дозвіл на поживання у будинку, користуватися госпбудівлями та спорудами, що розташовані поряд з будинком, оброблювати земельну ділянку. Одержавши в усній формі від [PERSON] дозвіл, 03.12.2003 року він з дружиною [PERSON] заселився у житловий будинок, став користуватися допоміжними будівлями та спорудами, проводити їх порядок, ремонтувати порушені обєкти, оброблювати земельну ділянку. Житловим будинком він безперервно володіє та користується більше 14 років. За ці роки, [PERSON] жодного разу не приїздив у с. Косівку, не проявляв інтересу до технічного стану будинку, будівель, споруд, стану земельної ділянки, сплати земельного податку, комунальних послуг (вода, електроенергія). Жодного разу, [PERSON] не предявляв будь-яких претензій з приводу звільнення вказаного будинку. Відповідач [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно не оформляв, як єдиний спадкоємець, до нотаріуса не звертався. Інший відповідач [PERSON] сільська рада, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 37ЗУ «Про нотаріат» не вживала заходів щодо охорони спадкового майна, також не вчиняла дій, закріплених у ст. 335 ЦК України (не зверталась з заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не зверталась до суду про передачу вказаного майна у комунальну власність [PERSON] територіальної громади). На теперішній час ні він, ні відповідач [PERSON], ні [PERSON] сільська рада не мають права власності на зазначене нерухоме майно, а тому вказане майно є безхазяйним та на нього може бути визнано право власності за набувальною давністю за ним, оскільки він вже на протязі тривалого часу добросовісно, відкрито та безперервно володіє ним. За вказаних вище обставин він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав наведених в позові. Представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги позивача підтримав та наполягає на їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у відсутність, з проханням провести розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами . Вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, допитавши в якості свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ дійсно позивач [PERSON], [INFO], мешкає на території [PERSON] сільської ради за адресою: с. Косівка, вул. Набережна, 40 (колишня Жовтнева) Білгород-Дністровського району Одеської області. Власником будинку за адресою с. Косівка, вул. Набережна, 40 (колишня Жовтнева) Білгород-Дністровського району Одеської області є [PERSON] (будинок з госпбудівлями збудовано\~ у 1956 році) згідно запису з по господарської\~ книги № 14, особовий рахунок № 61. Право власності на земельну ділянку не оформлено, що підтверджується довідкою № 22 від 12.10.2017 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. /л.с.12/ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер 14.08.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 275651 /л.с.8/. Згідно листа № 58/01-16 від\~ 29.01.2018 року\~ завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] повідомлено, що Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа до майна померлого 14.08.2001 року [PERSON] не заводилась. За даними спадкового реєстру спадкова справа до майна вказаної особи не зареєстрована /л.с.9/. У відповідності до довідки № 1073, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 09.12.2014 року, [PERSON], [INFO] дійсно мешкає за адресою: с. Косівка, вул. Набережна (колишня Жовтнева), будинок № 40 Білгород-Дністровського району Одеської області з 2003 року /л.с.11/. Згідно довідки № 97, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 20.02.2018 року, [PERSON], [INFO] дійсно проживає за адресою: [INFO] (колишня Жовтнева), будинок № 40 Білгород-Дністровського району Одеської області понад 10 років. Сплачує земельний податок та комунальні послуги /л.с.13/. З матеріалів справи вбачається, що позивачем укладено договір № 1153/65 про користування електричною енергією від 09.01.2014 року з ПАТ «Одесаобленерго», сплачуються витрати за електроенергію, що також підтверджено відповідними квитанціями, укладено договір з КП «Море-1» на подачу води з комунального водопроводу № 673 від 14.08.2017 року, платежі за водопостачання проводяться в строк і у повному обсязі,\~ на даний момент заборгованості за водопостачання немає, про що зокрема зазначено у довідці №26 від 15.07.2015 року КП «Приморський» /л.с.22-28/ Більш того, 30.10.2017 року на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт\~ на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 40 по вул. Набереждна в с. Косівка Білгород-Дністровського району Одеської області. /17-21/. У відповідності до акту про місце проживання [PERSON], складеного мешканцями с. Косівка, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дійсно [PERSON] з [PERSON] безперервно з 2003 року проживають в [INFO] (колишня Жовтнева) Білгород-Дністровського району Одеської області у садибного типу житловому будинку померлого [PERSON]. [PERSON] заселився в житловий будинок, який декілька років залишався без догляду. З часу зайняття житлового будинку [PERSON] відкрито веде домашнє господарство, обробляє присадибну земельну ділянку , вирощує овочі та інші культури для власного споживання. У належному стані підтримує житловий будинок, господарські будівлі та прибудинкову територію. З боку односельців, [PERSON] сільської ради, інших владних органів, та [PERSON], сина померлого [PERSON] претензій до [PERSON] щодо його добросовісного заволодіння,\~ постійного, безперервного проживання у житловому будинку по вул. Набережна, 40 в с. Косівка з 2003 року до цього часу не було /л.с.14/. Задля повного та обєктивного розгляду справи у судове засідання були викликані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт добросовісного, постійного відкритого безперервного проживання позивача у вказаному вище будинку. Рішенням [PERSON] сільської ради №439-VІІ від 27.10.2017 року відмовлено гр. [PERSON] в наданні земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Косівка, вул. Набережна, 40, Білгород-Дністровський район,Одеська область, так як на даній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна, який не належить гр. [PERSON] /л.с.29/. Позивач у своєму позові зазначає, що спірний житловий будинок є його постійним місцем проживання, вже на протязі 14 років він охороняє, управляє та зберігає вказаний будинок з прилеглими будівлями та спорудами, несе матеріальні та грошові витрати на їх утримання, стверджує,що існують усі підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: с. Косівка, вул. Набережна, 40, Білгород-Дністровський район, Одеська область за набувальною давністю Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Враховуючи усе вищевикладене, у судовому засіданні підтверджено факт того, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, добросовність заволодіння підтверджується\~ тим, що хоча позивачу і відомо було про власника будинку, проте станом на момент заволодіння спірним нерухомим майном, його власник помер, а спадкоємці не прийняли спадщину, до нотаріальної контори жоден із спадкоємців не звертався, так само як і [PERSON] сільська рада не вчиняла жодних дій для передачі вказаного майна у комунальну власність, тож прийнявши до уваги, що відповідачі не заявляють претензій до позивача з приводу безперешкодного володіння ним житловим будинком № 40 по вул. Набережній, в с. Косівка, яким він безперервно користується вже більше 14 років, то суд приходить до висновку, що у сенсі розуміння ст. 344 ЦК України за позивачем може бути визнано право власності за набувальною давністю на\~ житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», ворота з хвірткою літ. «№1», водопровід літ. «№2», огорожу літ. «№З», які розташовані за адресою: с. Косівка, вул. Набережна, 40, Білгород-Дністровський район Одеської області, а отже позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved