Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Міське комунальне підприємство «Основаніє» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що позивач [PERSON] мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстрована її онука [PERSON], яка з січня 2008 року та по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Місцезнаходження відповідача невідомо, вона забрала свої речі та виїхала. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ніхто відповідачу не чинить. Таким чином, житловим приміщенням Відповідач не користується без поважних причин понад шести років, відомості про місце її перебування на теперішній час відсутні. На підставі викладеного просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. Представник третьої особи у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала позов та просить розглядати справу у її відсутність. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] мешкає та зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстрована онука позивача [PERSON], що підтверджується відповідними документами. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту про фактичне проживання №114 від 28.10.2014 р., Відповідач [PERSON] фактично не проживає за вищевказаною адресою з січня 2008 р. по теперішній час. Отже, Відповідач понад шести років не проживає в кімнаті [ADDRESS], в якій зареєстрована, жодного разу не з'являвся за вказаною адресою. В кімнаті немає майна, особистих речей і документів Відповідача. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, в разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Таким чином, згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України відповідач є особою, яка втратила право користування житлом, внаслідок не проживання в квартирі більше ніж шість місяців. Позивач має право на усунення перепон в користуванні житловою площею, які чинить відповідач у зв'язку з реєстрацією за даною адресою. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідач з 2008 року без поважних причин не проживає у вказаній кімнаті, вважає вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved