Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з 11 червня 2003 року перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2012 року. За час шлюбу ними було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS]. Тому позивач просила визначити її частку в спільному майні подружжя як ? частина, та визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. В судове засідання позивач не з'явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що не заперечує факту придбання квартири під час шлюбу з позивачем, але вважає, що частка позивача є меншою, ніж ? частина. Третя особа Полтавське міське управління юстиції (Реєстраційна служба) в судове засідання свого представника не направила. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 11 червня 2003 року. Шлюб розірвано рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили (а.с.11-12). Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] (а.с.13-14). При цьому згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02 лютого 2004 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.13). 11 жовтня 2004 року Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Тому вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Тому суд вважає за необхідне розділити спільне майно подружжя, визнавши за кожним з них право власності на ? частину спірної квартири. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України цивільні справи розглядаються судом за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні відповідач посилався на те, що кошти на квартиру надавали його рідні, тому частка позивача є меншою, ніж ?. Але доказів на підтвердження даної обставини він суду не надав, повідомив, що у нього такі докази відсутні. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позов в повному обсязі. Також відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених вимог - в сумі 2165 грн. 45 коп.

Outcome: approved