Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] право власності на гараж [ADDRESS], громадська організація (ідентифікаційний код юридичної особи 22492819), мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що у посвідчувальному написі документа, що посвідчує право власності спадкодавця вказаний реєстраційний № 86 - 01, але не вказано дату реєстрації на біржі, тобто угода не відповідає умовам її визнання. Також, встановлено невідповідність у договорі купівлі - продажу, а саме вказана назва іменованого об'єкта нерухомого майна «м. Ізмаїл, автокооператив «Дружба», але відсутні відомості про підставу зміни назви автокооперативу, так як у Державному реєстрі прав відсутні відомості про вказану назву автокооперативу «Дружба». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає впоєному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - громадської організації «Об'єднання громадян власників приватних гаражів «Дружба» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - громадська організація «Об'єднання громадян власників приватних гаражів «Дружба» про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав гараж [ADDRESS], громадська організація (ідентифікаційний код юридичної особи 22492819) на підставі договору купівлі - продажу нерухомості посвідченого представництвом Бесарабської товарної біржі від 08.06.2001 року за № 86-01. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений про що свідчить п. 11 договору, на виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на гараж [ADDRESS], громадська організація (ідентифікаційний код юридичної особи 22492819). Також, довідкою наданою головою об'єднання власників приватних гаражів, [PERSON] дійсно належить гараж [ADDRESS], громадська організація (ідентифікаційний код юридичної особи 22492819). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайоннного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить гараж [ADDRESS], громадська організація. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 16.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. за № 403, [PERSON] належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], заповів [PERSON], [INFO], а гараж [ADDRESS], та автомобіль марки «ВАЗ 2103» заповів [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщини після смерті [PERSON] незалежно від змісту заповіту немає. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено судом, 29.10.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.03.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області; Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 15.02.2017 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 3-137 на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль марки (модель) ВАЗ 2103, 1974 року випуску, типу ТЗ легковий сєдан - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], кольору червоного, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано Ізмаїльським МРЕВ Одеської області 10 квітня 2002 року. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] частину спадковго майна вже оформила та на її ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а також, те що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved