Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач 14.11.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР від 24.09.2015 року №12015090250000487 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України. Позивач зазначає, що у даному кримінальному провадженні його визнано потерпілим і він під час розгляду справи в суді заявляв цивільний позов. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач вказує, що [PERSON] 21.09.2015 року спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа зі зміщенням відламків без порушення функцій носового дихання з травматичним набряком мяких тканин і синцем в ділянці носа, які відповідно до висновку експерта від 01.09.2016 року №400/690/15-д відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя. Внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень він тривалий час знаходився на лікуванні під час якого його батьками було витрачено 686 грн. 81 коп. Саме цю суму позивач просив стягнути з відповідача як матеріальну шкоду. Також, позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] йому спричинено і моральну шкоду, так як він переніс значний дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, значним емоційним стресом, що посилювався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за життя та здоровя. Також, вищевказані обставини спричинили негативні зміни у його житті, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин злочину, страх можливого повторення подій, негативні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, приниження гідності, що супроводжувалося постійним больовим відчуттям в тілі. Наслідки події, що мала місце з вини відповідача, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання, тому позивач просив суд стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди. 20.02.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позовних вимогах [PERSON] до нього про стягнення моральної та матеріальної шкоди в повному обсязі, так як позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі 50000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що завдана моральна шкода не відповідає фактичним обставинам справи, готовий сплатити моральну шкоду в сумі 2000 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що в Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області перебувала кримінальна справа №352/1465/16-к, провадження №1-кп/352/27/18 про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 296 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано [PERSON]. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні від 24.09.2015 року №12015090250000487 на підставі ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження від 24.09.2015 року № 12015090250000487 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 296 КК України,- закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. 14.11.2018 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. [PERSON] 21.09.2015 року спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа зі зміщенням відламків без порушення функцій носового дихання з травматичним набряком мяких тканин і синцем в ділянці носа, які відповідно до висновку експерта від 01.09.2016 року №400/690/15-д відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень [PERSON] тривалий час знаходився на лікуванні під час якого його батьками було витрачено 686 грн. 81 коп., що підтверджується чеками та квитанціями, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи №352/1465/16-к, провадження №1-кп/352/27/18. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено моральну шкоду. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як пояснив позивач, моральні страждання полягають у тому, що він переніс значний дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, значним емоційним стресом, що посилювався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за життя та здоровя. Також, вищевказані обставини спричинили негативні зміни у його житті, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин злочину, страх можливого повторення подій, негативні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, приниження гідності, що супроводжувалося постійним больовим відчуттям в тілі. Наслідки події, що мала місце з вини відповідача, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України). Згідно з ст.\~23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 50000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 3000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень. Та, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. З урахуванням викладеного та того, що позов задоволено частково, суд вважає за доцільне за правилами\~ст.\~141\~ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved