Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач 26.09.2018 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем 24 серпня 1991 року зареєструвала шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції , про що було зроблено актовий запис за № 1927 . Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинено в січні 2018 року , проживають окремо , спільного господарства на ведуть та не мають спільного бюджету, кожен живе своїм життям. Примирення не можливе, тому що сім"я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам . Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала та просив їх задовольнити , зазначивши про те, що її згода на подальше перебування в шлюбі з відповідачем відсутня. В неї є інший чоловік, Сім"я розпалась та її відновлення не можливе бути . Позивач остаточно переконана у відсутності перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, але не заперечував проти розірвання шлюбу зважаючи на ті обставини, на які вказує позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 24.08.1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1927 , видане свідоцтво про шлюб . У відповідності до ст. ст.12 та 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З пояснень позивача вбачається, що вона категорично заперечує проти подальшого перебування у шлюбі з відповідачем та вказує на те, що примушення з боку відповідача до збереження шлюбу суперечать її інтересам. З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, а також інших обставин, що мають істотне значення, а саме: відсутності згоди позивача на подальше знаходження у шлюбі з відповідачем, втрата у позивача почуття любові до чоловіка, перебування в стосунках з іншими чоловіком , суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо. Судовим розглядом справи встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved