Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він та його мати [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], а відповідачка є його колишньою дружиною. 05.08.2014 року за заявою та на підставі Посвідки на тимчасове проживання, за згодою [PERSON] відповідачку, як дружину позивача, було зареєстровано у спірній квартирі. У травні 2015 року відповідачка пішла з квартири, забравши всі свої речі, з того часу у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. Але до цього часу відповідачка залишається зареєстрованою у квартирі. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить позбавити права користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно актів ЖЕД-306 за адресою реєстрації відповідачка не проживає, місце проживання її невідомо, тому суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - Центру адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу у відсутності представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Співвласниками вказаної квартири у рівних частинах є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 лютого 1997 року. Як встановлено при розгляді справи, позивач та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2014 року по 25.01.2016 року. 05.08.2014 року за заявою та на підставі Посвідки на тимчасове проживання, за згодою [PERSON] відповідачку, як дружину позивача, було зареєстровано в спірній квартирі. З травня 2015 року і по теперішній час відповідачка [PERSON] в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, місце перебування її невідомо. Позивач вважає, що реєстрація відповідачки обмежує його право у праві розпорядження своєю власністю та накладає додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних платежів. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що у травні 2015 року відповідачка [PERSON] добровільно залишила квартиру [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень представника позивача та третьої особи, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - актами ЖЕД-306 від 02.10.2015 року (а.с. 16), від 27.11.2015 року (а.с. 17), від 20.01.2016 року (а.с. 18), від 06.02.2016 року (а.с. 19) про непроживання [PERSON] у спірній квартирі; - актом ЖЕД-306 від 26.08.2016 року (а.с. 36) про неможливість вручення судової повістки відповідачці, у зв'язку із непроживанням її у спірній квартирі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що вона намагалася вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою відповідачка не цікавиться. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved