Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Заявник у березні 2017 року звернулася до суду з зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що в період з 11.03.1986 р. по [INFO]. проживала однією сім'єю з [PERSON], спільно вели спільне господарство. [INFO]. [PERSON] померла, після її смерті залишилось спадкове майно, а саме, 1/5 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заявник як спадкоємець четвертої черги, прийняла спадщину та звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову, у зв'язку з відсутністю встановлення встановленого факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем. Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві. [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Представник Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки комунального концерну "Центр комунального сервісі" Святошинського району від 10.03.2017 р., [PERSON] в період з 11.03.1986 р. по 06.07.2000 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З 16.10.1980 по теперішій час за вказаною адресою також зареєстрована заявник (а.с. 3, 7). [INFO]. [PERSON] померла (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1996 р. померлій [PERSON] належала 1/5 частина квартири [ADDRESS]. 1/5 частина вказаної квартири належить заявнику (а.с. 9) При зверненні заявника до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на житло, останній на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підтвердження факту проживання однією сім'єю між спадкоємицею та спадкодавцем (а.с. 4). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Судом встановлено, що померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 11.03.1986 р. по 06.07.2000 р. Заявник за вказаною адресою зареєстрована та проживає з 16.10.1980 р. по теперішній час. Наведені вище обставини підтверджують факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] за період з 11.03.1986 р. по [INFO]. за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заявником відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, обгрунтувані та доведені в судовому засіданні вимоги, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved