Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON], яка за життя мала житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, оскільки заповіту вона не залишала. Саме як спадкоємець першої черги за законом, він прийняв спадщину після смерті матері вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляв і свідоцтво про право на спадщину не отримував. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про неї, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо у зв'язку з її смертю. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] помер 05 лютого 2006 року, про що складено відповідний актовий запис за №5. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Трипутнянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області за №175 від 02 лютого 2018 року (а.с.9). Оскільки на день смерті чоловіка [PERSON], його дружина [PERSON] проживала разом із ним в будинку останнього до дня його смерті, що підтверджується довідкою №240 від 07 лютого 2018 року, виданою виконавчим комітетом Трипутнянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.11), [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис за №9. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Згідно довідки приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу Таборовця М.І. вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.16). Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487\\10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і\\або земельної ділянки. Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, збудований в 1960 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча і не здійснила його державну реєстрацію. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що [PERSON] згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлої і набув право власності на нього.

Outcome: approved