Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 5 за адресою: м. Дніпродзержинськ, бульвар Героїв, будинок 4. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є квартиронаймачем квартири № 5 за адресою м. Дніпродзержинськ. бульвар Героїв, 4. Даний факт підтверджується Ордером на жиле приміщення № 1320 від 14.10.1985 року та особовим рахунком № 290195. Квартира № 5 не приватизована. У відповідності до довідки № 000815839 від 12.11.2015 року про склад сім'ї, виданої ТОВ "ІНФО-КОМ", в спірній квартирі зареєстровано п'ятеро людей, а саме вона, відповідачі та ще 2 її сина - [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2008 року, а відповідач [PERSON], не проживає в спірній квартирі з 1991 року. До того ж Відповідач 2 проживає за адресою м. Дніпродзержинськ, вул. Пирогова, 5, ця обставина зафіксована в довідці від 30.10.2003 року, інформація в які підтверджена 11.10.2013 року. Враховуючи вище наведенні обставини вважає, що відповідачі мають бути визнані такими, які втратили право на користування спірною квартирою та зняті з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу у м.Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~ у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 1985 року Виконавчий комітет Баглійської ради народних депутатів видав на імя [PERSON] ордер на житлове приміщення № 1320 на родину з 5 чоловік на право зайняття 3-кімнатної квартири № 5, по б. Героїв, 4 у м. Дніпродзержинську (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] з 29.07.1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 02.10.2007 року було розірвано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.10). У вищевказаній квартирі № 5 в будинку № 4 по б. Героїв в м.Дніпродзержинську, крім квартиронаймача [PERSON], зареєстровані колишній чоловік позивача [PERSON], [INFO], її сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також онука позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується особовим рахунком № 290195 від 09.11.2015 року, виданим ТОВ Абонент ХХІ, довідкою про склад сімї від 12.11.2015 року, виданою ТОВ «Інфо-Ком» (а.с.3,4). Проте, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 09.11.2015 року, який складений сусідами позивача та відповідачів по місцю їх реєстрації, а саме [PERSON], [PERSON] та засвідченого директором ТОВ Крона-Сервіс 1 [PERSON], і згідно якого відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 1991 року по теперішній час, а відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2008 року по теперішній час (а.с.7об.). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 1991 року проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету 30.10.2003 року та засвідченою ним 11.10.2012 року (а.с.8). Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи\~ такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] дійсно відсутні в квартирі по б. Героїв[ADDRESS] в м. Дніпродзержинську понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідачів інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їм для проживання, відсутність фактів створення відповідачам з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved