Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою (а.с.1-4), якою просить постановити рішення, яким встановити факт її, позивача факт постійного проживання на території України з 18.01.1988 року по 18.05.1992 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, позивач проживає з 18.01.1988 року по теперішній час на території України, а саме: у 1988 року вона, позивач проживала в м. Болград і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 1989 року фактично проживала проживала за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрованою значилася в м.Болград. 16 травня 1992 року, вона, позивач знялася з реєстрації в м. Болград і зареєструвалася в с.Каракурт, Болградського району Одеської області. Однак у будинковій книзі на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] були внесені виправлення, що не дає можливості встановити дату зняття з реєстрації. Інших документів в яких було б зазначено коли була скасована реєстрація в м.Болград не збереглося. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Починаючи з вересня 1989 року по листопад 1992 року, вона заявниця працювала в колгоспі імені Леніна, який був реорганізований в КСП "Жовтневе". \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Наразі, донька заявниці [PERSON] - [PERSON] має намір отримати громадянство України, втім їй було відмовлено, оскільки на підтвердження постійного місця реєстрації матері було надано будинкову книгу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в якій було здійснено виправлення дати зняття з реєстрації, та не можливо встановити її. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги за даною заявою, наполягала на задоволенні, просила врахувати її доводи, викладені в заяві. Крім того, просила судовий розгляд провести у її відсутність (а.с.44). Заінтересована особа [PERSON] , до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.33). Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень щодо встановлення юридичного факту не має. Заява посвідчена старостою виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрована в реєстрі за № 4-39 (а.с.51). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, \~дослідивши докази, які є в матеріалах справи, \~доводи викладені в заяві, суд вважає, що \~заява\~ [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків. Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі. Відповідно до п. 5 ч.2 ст.293\~ЦПК\~України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2\~ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995\~рок, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом, що відповідає положенням\~ст. 14 ЦПК України. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Судовим розглядом встановлено наступне: Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Аріонешти Дондюшанського району Республіки Молдова, є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Болградським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.6-8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 січня 2019 року Службою цивільного стану м.Дондюшень, від народження заявниця мала ім`я [PERSON] (а.с.9-10). [INFO] році у заявниці народилася донька [PERSON] , батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] , про що складено запис акту про народження №4 від 09.06.1977 рок Городищенською сільською радою Дондюшанського району, та видано свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.13-14). [INFO] у заявниці народився син [PERSON] , реєстрація народження здійснена Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №33 від 22.07.1992 року. Місце народження: с.Жовтневе, Болградський район, Одеська область (а.с.15). 22 липня 1992 році заявниця уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». Реєстрація шлюбу здійснена Жовтневою сільською радою болградського району Одеської області (а.с.11-12). Зазначене свідчить, що станом на час народження сина і реєстрації його народження заявниця з сім`єю проживала в с.Жовтневе Болградського району Одеської області Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 16.03.2021 року за №157 вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 14 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Членами двору були: голова двору - [PERSON] , 1954 року народження, дружина - [PERSON] , 1960 року народження, донька - [PERSON] , 1977 року народження. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. В силу зазначених вимог, усі члени колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору, тобто кожному належить по 1/3 частці. З дослідженої трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що заявниця [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) розпочала свою трудову діяльність 16.10.1985 році на Дондюшанському хлібокомбінаті робітницею в цеху безалкогольних напоїв. З 24\~березня 1988\~року почала\~працювати на\~території України, а саме була прийнята на роботу прибиральницею в Болградський комбінат громадського харчування. 11.09.1989 році була прийнята в члени колгоспу імені «Леніна», потім в зв`язку з реорганізацією колгоспу була прийнята шляхом переведення 14.11.1992 року в члени КСП «Жовтневе», де працювала до 14.04.2003 року (а.с.17-20). Архівною довідкою Відділу «Об`єднаного трудового архіву територіальних громад Болградського району» від 01.03.2021 року за №218/05-23 також підтверджується трудовий стаж заявниці протягом 1989-1992 року в колгоспі імені «Леніна» (КСП/СВК «Жовтневе») (а.с.21, 22). Згідно копій наданих будинкових книг підтверджується, що заявниця: - з 18.01.1988 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В цій же графі є штамп про зняття з реєстрації в якому виправлення дата зняття з реєстрації «16 травня», «рік» - виправлено» (а.с.26); - з 18 травня 1992 року зареєстрована за адресою:: [ADDRESS] . А також є посилання на те, що працює поваром в колгоспі імені Леніна (а.с.19). Саме, відомості занесені в Домову книгу сільської ради щодо реєстрації і зняття з реєстрації мешканців села, є тим належним і допустимим доказом, що підтверджує реєстрацію особи за вказаною адресою. Мешканці села Каракурт Болградського району Одеської області: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; заявою, посвідченою Василівською сільською радою Болградського району Одеської області від 18.03.2021 року, зареєстрованою в реєстрі за №4-24, підтверджують, що [PERSON] , 19 березня 1969 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживала за адресою: [ADDRESS] з серпня 1989 року по теперішній час (а.с.27). При вирішенні даної справи про встановлення факту, що має юридичне значення, постійного або безперервного проживання на території України суд керується Законом від 18 січня 2001 р. №2235-III «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27 березня 2001 р. №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Статтею 4 Конституції України передбачено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до пункту 26 статті 106 Основного Закону Президент України приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні. Закон України «Про громадянство» з наступними змінами, відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Згідно статті цього ж Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). 3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Стаття 1 цього Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах»: - безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; - проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 р. відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачене. Донька заявниці [PERSON] зверталася з заявою до Болградського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області з питання отримання громадянства України, на що отримала відповідь 27.02.2019 року за №5129-720, якою їй роз`яснено про необхідність звернення до суду з заявою про підтвердження факту постійного проживання її матері на території України (а.с.28-29). А тому, факт про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість на вчинення правових дій її рідною донькою, які тягнуть за собою юридичні наслідки. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Зокрема, за ч.ч.1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама\~чи хоча\~б один\~з її\~батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали\~до 24\~серпня 1991\~року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов`язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом). При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявниці юридичне значення та необхідне для отримання паспорту громадянки України її донькою, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved