Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що вона знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем по справі та мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В даний час вона з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини, дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батько [PERSON] не надає підтримки матеріального характеру неповнолітньому сину. Відповідно до позовної заяви відповідач має офіційне місце роботи, працює оператором на Ананьївській газокомпресорній станції Одеської області, стабільно отримує заробітню платню, позивачці не виділяє на утримання дитини грошових коштів, хоча згідно діючого законодавства зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина, крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для повноцінного розвитку дитини. В позовній заяві позивачка зазначає, що в даний час вона вимушена самостійно піклуватися про сина [PERSON] , купувати необхідні для життєдіяльності дитини речі, такі як одяг, продукти харчування, а також оплачувати інші витрати, пов`язані із побутом, вихованням сина. Крім того, позивачка вказує, що відповідач вже тривалий час не надає їй в якості аліментів грошових коштів на утримання дитини. Безпосередньо в даний час вони опинилася в скрутних матеріальних умовах та життєвих обставинах про котрі відповідач знає, та відповідно потребує матеріальної підтримки. В ситуації, яка склалася позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню їхнього сина, фактично вона як мати несе самостійно, відповідач зі своєї сторони, взагалі не пропонує підтримки матеріального характеру. В даному випадку позивачка претендує на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Позивачка вважає, що такий розмір аліментів цілком співмірний та обґрунтований. В прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд: - винести рішення, котрим стягнути аліменти з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до повноліття дитини з дня пред`явлення позову; - розглянути дану позовну заяву щодо стягнення аліментів на неповнолітнього син [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження; - стягнути з відповідача по справі понесені нею витрати, пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, згідно представлених документів. 15 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу суду (а.с.27-28). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачеві про його процесуальній права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримавши 07 листопада 2020 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами не скористався свої процесуальними правами, які йому роз`яснені в ухвалі про відкриття провадження у справі (а.с.48). У судове засідання 16 грудня 2020 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, суд враховує письмову заяву позивачки [PERSON] , яка була подана нею 16 грудня 2020 року через канцелярію суду, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного рішення по справі (а.с.49). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце був сповіщений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення» (а.с.48). будь-яких заяв та клопотань відповідач до суду не подавав, причини своєї неявки не повідомляв. Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи. При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин та матеріалів справи вбачається, що відповідач, неодноразово був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, взявши до уваги письмову заяву позивачки, неявку відповідача та дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією громадянки України серії [NUMBER] виданого 22 жовтня 1999 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4-5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 26 листопада 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8), та довідкою виданою 14 вересня 2020 року за №510 Ананьївською міською радою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.26). Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 жовтня 2016 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 жовтня 2016 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що в відомостях про батьків батьком зазначений відповідач по справі [PERSON] , а матір`ю зазначена позивачка [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки №204 виданої 22 червня 2020 року Ананьївською міською радою на утриманні [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться син [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що в даний час позивачка вимушена самостійно піклуватися про сина [PERSON] , купувати необхідні для життєдіяльності дитини речі, такі як одяг, продукти харчування, а також оплачувати інші витрати, пов`язані із побутом, вихованням сина. Відповідач вже тривалий час не надає позивачці в якості аліментів грошових коштів на утримання дитини. Безпосередньо в даний час вони опинилася в скрутних матеріальних умовах та життєвих обставинах про котрі відповідач знає, та відповідно потребує матеріальної підтримки. В ситуації, яка склалася позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню їхнього сина, фактично вона як мати несе самостійно, відповідач зі своєї сторони, взагалі не пропонує підтримки матеріального характеру. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З позовної заяви вбачається, що позивачка просить суд призначити аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня пред`явлення позову. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка зазначає, що в даний час вона вимушена самостійно піклуватися про сина [PERSON] , купувати необхідні для життєдіяльності дитини речі, такі як одяг, продукти харчування, а також оплачувати інші витрати, пов`язані із побутом, вихованням сина. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 23 липня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, суд враховує те, що в установлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі та відповідно до ст.178 ЦПК України відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Приписами частини 8 статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спрау за наявними матеріалами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідним призначити до стягнення з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до повноліття дитини з дня пред`явлення позову, тобто з 23 липня 2020 року. Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить також суд стягнути з відповідача по справі понесені нею витрати, пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, згідно представлених документів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, позивачкою до позовної заяви було додано:квитанцію до прибуткового касового ордера №74 від 23 липня 2020 року на суму 800,00 грн.; - витяг з договору про надання правової допомоги від 23 липня 2020 року; - виписку із договору про надання правової допомоги; - розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №204 виданого Дорош Т.А. (а.с.11-16). Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача по справі понесених нею витрат в сумі 800,00 грн., пов`язаних із зверненням до суду з даною позовною заявою, згідно представлених документів підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Згідно статті 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до статті 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Outcome: approved