Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 31 липня 2017 року в суд з цим позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 31 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, за актовим записом №43; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття. Підставою цьому вказувала те, що 31 березня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, за актовим записом №43. Від спільного шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї та примирення є не можливим. Останній час відповідач перестав матеріально підтримувати сім'ю, участі у вихованні доньки не бере, коштів на її утримання не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої на позові наполягала, просила залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 31 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, за актовим записом №43. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд приходить до такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 31.07.2017 року. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved