Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , про відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , у зв`язку з безпосередньою загрозою життя та здоров`я дітей, без позбавлення матері батьківських прав, а також про передачу дітей органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради. Ухвалою від 21 липня 2021 року провадження у справі було відкрито, справу вирішено розглянути за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 10 серпня 2021 року о 09 годині 30 хвилин. 10 серпня 2021 року підготовче провадження у справі було проведено та закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 05 жовтня 2021 року на 09 годину 15 хвилин. 05 жовтня 2021 року, в судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача подала заяву, в якій не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористалась. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що відповідач ухиляється від виконання будь-яких обов`язків по вихованню своїх чотирьох малолітніх дітей. Дитина - [PERSON] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря фтизіатра та потребує стаціонарного лікування в умовах дитячого протитуберкульозного відділення, але мати відмовляється від госпіталізації та на контакт з медичними працівниками не йде. Не проведення необхідного лікування становить загрозу здоров`ю та життю дитини, а також її оточенню. Відповідач, як мати дітей, не створила для дітей належних умов, діти знаходяться в антисанітарних та небезпечних для життя умовах, вдома знаходяться без нагляду дорослих, мають доступ до відкритого балкону через розбите вікно з гострими кінцями. Проживають у квартирі з пліснявою на стінах. Під час відвідування дітей за місцем проживання, встановлено, що зовнішній вигляд дітей неохайний та діти мають множинні подряпини кінцівок та синці, у Орини, якій виповнилось 2 роки, гуля з синцем на лобі. Тому, є всі підстави для відібрання у [PERSON] , її малолітніх дітей у зв`язку із загрозою життя та здоров`я дітей. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась, і будь-які докази суду не надала. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. Відповідно до свідоцтв про народження, [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] (а.с. 7,8,9,10). Малолітні діти проживають разом зі своєю матір`ю та дідом - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). 13 липня 2021 року до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради звернувся головний лікар комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області, із повідомленням щодо стану здоров`я [PERSON] [INFO] , який потребує стаціонарного лікування в умовах дитячого протитуберкульозного відділення. Також було повідомлено, що дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря фтизіатра. Мати дитини відмовляється від госпіталізації дитини, а не проведення необхідного лікування становить небезпеку здоров`ю і життю дитини та її оточення (а.с. 15). 14 липня 2021 року працівники служби у справах дітей Рубіжанської міської ради разом з фахівцем із соціальної роботи Рубіжанського міського центру соціальних служб та медичним персоналом, відвідали родину [PERSON] за місцем проживання. Матері вдома не були і двері відчинив дідусь дітей, який прийшов додому. Під час відвідування було проведено оцінку рівня безпеки дітей, актів безпосередньої загрози їхньому життю або здоров`ю. За результатами оцінки було підтверджено наявність факту загрози життю та здоров`ю дітей (а.с. 1-6,17-21,22-26,27-31,32-36,43-49). 15 липня 2021 року Виконавчий комітет Рубіжанської міської ради Луганської області в особі органу опіки та піклування проінформував Сєвєродонецьку окружну прокуратуру щодо проекту розпорядження про негайне відібрання дітей у матері [PERSON] у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 38). І того ж дня, 15 липня 2021 року розпорядженням міського голови № 134, у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей, було зобов`язано негайно відібрати дітей у матері. Адміністрації комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради надано розпорядження здійснити комплекс заходів щодо невідкладного влаштування дітей до дитячого соматичного відділення для обстеження стану здоров`я та надання необхідної допомоги (а.с. 37). Листом від 20 липня 2021 року Рубіжанський міський центр соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді, повідомив службу у справах дітей, що в листопаді 2020 року до служби від сусідів [PERSON] , що вона часто залишає дітей вдома самих протягом всього дня. У зв`язку з цим повідомленням, працівниками центру соціальних служб, 07 листопада 2020 року було здійснено відвідування родини [PERSON] . Під час відвідування з`ясовано, що соціально-побутові умови погіршилася. Не всі діти мали окреме спальне місце, в дитячій кімнаті не облаштовано місце для занять та дозвілля дітей. В ванній кімнаті на стінах були ознаки сирості, грибка. Не відповідає санітарно-гігієнічним нормам туалет. На підставі скарги сусідів та відвідування родини, [PERSON] було запропоновано соціальний супровід, але через деякий час, [PERSON] відмовлялась від гуманітарної допомоги (вітамінні комплекси для дітей) та не виходила на зв`язок, продовжувала залишати дітей на самоті, або відвозила їх до подруги (а.с. 16). Згідно висновку органу опіки та піклування від 20 липня 2021 року, який підписано головою Рубіжанської міської ради Луганської області, мати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків. Діти живуть разом з матір`ю та дідом в антисанітарних умовах, часто залишаються без нагляду дорослих. Діти скаржаться на почуття голоду, мають численні подряпини та синці, не мають чистого одягу. Діти мають доступ на відкритий балкон через розбите скло з гострими кінцівками. Один з дітей має захворювання, яке потребує негайного лікуванню та створює загрозу життю та здоров`ю його самого та його оточенню, тобто інших дітей. У зв`язку із наведеними обставинами дітей було тимчасово влаштовано до дитячого соматичного відділення. Тому, орган опіки та піклування, вважають доцільним відібрати дітей у їх матері - [PERSON] у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 40-42). Оцінка судом правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між органом опіки та піклування Рубіжанської міської ради Луганської області в особі служби у справах дітей, яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] виник цивільно-правовий спір з приводу права дітей на отримання належного утримання та піклування про них їхньою матір`ю. Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. Виходячи з положень частини першої статті 170 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності може бути відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх при цьому батьківських прав, на підставі рішення суду, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу. Так, пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, як підстава для відібрання дитини, встановлено ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своїх дітей не виконує. А відтак відносно малолітніх дітей не здійснюється належного батьківського піклування та уваги, мати не займається розвитком дітей та не дбає про їх здоров`я. Не може здійснити цього і їх дідусь, що живе із ними. Суд вражажений тим, наскільки відповідачка безвідповідально поставилась до того, що [PERSON] , перебуваючи на диспансерному обліку у лікаря фтизіатра, потребуючи стаціонарного лікування в умовах дитячого протитуберкульозного відділення, не отримав його, через відмову матері від госпіталізації та на контакт з медичними працівниками вона не йде. І це при тому, що не проведення необхідного лікування становить загрозу здоров`ю та життю не тільки [PERSON] , а й іншим дітям. Відповідач, як мати дітей, не створила для дітей належних умов, діти знаходяться в антисанітарних та небезпечних для життя умовах, вдома знаходяться без нагляду дорослих, мають доступ до відкритого балкону через розбите вікно з гострими кінцями, що вказує на наявнітсь дійсно та реальної загрози здоров`ю та життю всіх її дітей. Тому суд вважає, що [PERSON] , як мати малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема в частині піклування про їх здоров`я та забезпечення безпечними для їх життя умовами проживання, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй це зробити. Зважаючи на це, суд вважає, що право малолітніх дітей на належне батьківське піклування та виховання порушується, і порушується саме відповідачкою. Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права дітей, суд виходить з того, що відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у їх матері та їх передача саме органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради, а не діду, буде достатнім для відновлення порушеного права дітей. Оскільки дід проживає із дітьми за однією адресою, але поставився до вказаних вище обставин також безвідповідально, що усуває можливість передачі дітей йому. А тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з цим суд враховує частину 4 статті 170 Сімейного кодексу України якою передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дитину. Але відзначає, що в силу положень частини 1 статтті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Але позивач не заявляв вимог про стягнення з відповідачки аліментів, і не забезпечив суд, необхідними відомостями і доказами для прийняття судом рішення щодо стягнення аліментів з відповідачки. Щодо повного тексту рішення. Оскільки останній десятий день для виготовлення повного тексту заочного рішення припав на вихідний день, на підставі частини 3 статті 124 ЦПК України, суд виготовив його у перший після цього робочий день, тобто 18 жовтня 2021 року. Таким чином,

Outcome: approved