Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд за давністю володіння, та просить визнати за ним [PERSON] [INFO] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 05.06.2014 Христинівським РС УДМС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) в порядку набувальної давності право приватної власності на 1/3 частки у садибному (індивідуальному) житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , які відповідно до технічного паспорту складеного комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 19.04.2018 року позначено під: «А-1» - житловий будинок, «Б» - сарай, «В» - погріб, «№1» - огорожа, «№2» -хвіртка, «№3» - колодязь. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він. [PERSON] являється власником 2/3 часток у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах по [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 20.11.2018 Осика Л. М . приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу, та яке зареєстровано в реєстрі за №156. Так, успадковані ним 2/3 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах за вказаною вище адресою належали його брату [PERSON] , частку яку він фактично успадкував після смерті їх баби [PERSON] померлої [INFO] (згідно Цивільного кодексу Української PCP редакції 1963 року), але не оформив своїх спадкових прав. Інші частки по 1/6 у нерухомому майні належали [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьк, була одинокою жінкою, будь-яких спадкоємців не мала. Щодо іншого співвласника [PERSON] то мені також достеменно відомо, що вона померла в Республіці Казахстан, вона також була одинокою жінкою та не мала спадкоємців. Він, намагався отримати свідоцтво про смерть [PERSON] з Республіки Казахстан, але з даного приводу отримав відмову мотивовану недоведеністю йогоз нею родинних відносин. Ще за життя всіх співвласників, між ним та ними було досягнуто згоди, що після їх смерті житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] у власність перейдуть, саме йому, позивачу по справі. Позивач [PERSON] , в судове засідання не зявився, надав до суду заяву якою просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Христинівської міської ради Христинівського району Черкаської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] являється власником 2/3 часток у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах по [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 20.11.2018 Осика Л.М. приватним нотаріусом Христинівського районного Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинокрм разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved