Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 30.04.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти дану заяву. Визнати дійсним договір купівлі - продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту від 20 грудня 2014, укладений [PERSON] та [PERSON]. Визнати за ним, [PERSON] (і. н. [NUMBER]), право власності на нежитлову будівлю літ. «Б - 1», яка представляє собою гаражний бокс, загальна площа якого складає 23,3 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що 20.12.2014 р. між ним та відповідачем укладений договір купівлі - продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту, на момент укладання договору за відповідачем не було зареєстровано право власності на гаражний бокс в установленому законом порядку, у зв'язку з чим, він як покупець не може реалізувати свої права як покупець, немає необхідного пакету документів для реєстрації свого права власності. В судове засідання [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила прийняти рішення на підставі чинного законодавства. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2014 р. по справі № 638/11962/14 - Ц, номер провадження 2/638/5147/14 (головуючий суддя Руднєва О. О.) визнано за [PERSON] право власності на приміщення, яке представляє собою гаражний бокс 1 - а в нежитловій будівлі літ. «Б - 1», загальною площею 23,3 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладений 20.12.2014 р. договір купівлі - продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту. За п. 1.2. п. 1 цього договору продавець зобов'язується до 10.11.2014 р. оформити всі необхідні документи, які належним чином підтвердять його майнові права або право власності на об'єкт нерухомого майна, майнові права на яке є предметом цього договору та передати всі ці документи покупцю. За п. 2.1. п. 2 цього договору продавець за цим договором зобов'язується продати покупцю, а покупець в свою чергу зобов'язується купити у продавця майнові права нежитлову будівлю літ. «Б - 1», яка представляє собою гаражний бокс, загальна площа якого складає 23,3 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За п. 3.1. п. 3 вартість продажу майнових прав на нежитлову будівлю складає 70000,00 гривень, які покупець сплатив продавцю в повному обсязі до підписання цього договору. Договір купівлі - продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту був укладений в простій письмовій формі, договір не був нотаріально посвідчений. 27.06.2014 р. на гаражний бокс [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт ТОВ «Інвент - Харків» Відповідно до даних технічного паспорту гаражний бокс побудований в 2013 році, площа забудови 27,1 м2, об'єм 84 м3. За ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. За змістом ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. За ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. За ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель», на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. За ч. ч. 1, 2 ст. 220 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі - продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту від 20.12.2014 р., відбулося повне виконання договору, тобто вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 - VI, судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, пункт 1.2., становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 - VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивачем заявлено дві вимоги: про визнання договору дійсним та визнання права власності, одна вимога є немайновою, а друга вимога - майнова. За майнову вимогу позивачем сплачений судовий збір, а за вимогу немайнового характеру судовий збір позивачем не сплачено. Тобто за вимогу немайнового характеру позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 177, 190, 203, 208, 209, 215, 220, 328, 334, 655 - 657 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними",

Outcome: approved