Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації. В позові зазначено, що відповідачі проживають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.10.14 р. по 31.10.2016 р. утворилась заборгованість в сумі 6926 грн. 63 коп. До Ленінського районного суду вже направлялася заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, але суд відмовив у прийнятті заяви про видачу судового наказу, посилаючись на те, що із заяви і поданих документів вбачається спір про право. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Позивач просить стягнути свою користь з відповідачів солідарно борг по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 6926 грн. 63 коп., а також судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, письмових заперечень суду щодо позову не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають в квартирі 10Б у будинку 67 по вул. Зестафонська в м. Запоріжжі, і за період з 01.10.2014р. по 31.10.2016 р. позивач надавав відповідачам послуги, але оплату за спожиту воду та послуги каналізації відповідачі оплачували не повністю. 07 лютого 2017 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя відмовлено КП «Водоканалу» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації. Відповідачі оплату за воду та послуги каналізації вносили не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за наданні послуги за період з 01.10.2014р. по 31.10.2016 р. у сумі 6926 грн. 63 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачі не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальній обовязок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи зі змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал". Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], солідарно на користь позивача борг за спожиту воду та послуги каналізації за період з 01.10.2014р. по 31.10.2016 р. у сумі 6926 грн. 63 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] у рівних частинах на користь позивача судові витрати у сумі 1600 грн.

Outcome: approved