Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Долинської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, [INFO] помер її батько [PERSON] , який постійно проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова на території Долинської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914, виданий 30.09.1997 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області №245 від 06.08.1996 року, що підтверджується відповідним листом відділу в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області від 21.01.2019 року. Як зазначає в позовній заяві позивачка, що заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишив, в той же час за її заявою, як спадкоємця за законом І черги, 15.01.2019 року в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 18/2019, про що свідчить копія спадкової справи. Внаслідок вивчення наданих позивачем нотаріусу документів з`ясувалось, що не простежуються родинні відносини зі спадкодавцем та відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому листом від 15.02.2019 року рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до позовної заяви, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 08.07.2020 року встановлено факт батьківства [PERSON] відносно позивача. Після смерті батька їй не вдалося знайти правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), в газеті «Вісті Ананьївщини» від 14.11.2020 року опубліковано інформацію з тим, щоб вважати сертифікат на право на земельну частку (пай) втраченим. В той же час листом відділу в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області від 21.01.2019 року підтверджується факт видачі спадкодавцю сертифіката на право на земельну частку (пай). Як зазначає позивачка, що відповідачами у справі нею залучено: - Долинську сільську раду з урахуванням положень ст. 1277 ЦК України в редакції Закону України від 20.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли», як орган місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної частки (паю), який може претендувати на придбання права на пай за певних обставин; - [PERSON] , сина спадкодавця, який спадщину не прийняв та місце проживання якого їй невідомо; - [PERSON] , її брата та сина [PERSON] , батьківство відносно якого останній не встановлював та який на спадщину не претендує. Згідно позовної заяви, що шлюб між матір`ю та батьком позивачки не укладався. На час відкриття спадщини [PERSON] у шлюбі не перебував; 01.08.1992 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок чого шлюб припинено. Таким чином, позивачка вважає, що вона є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за законом І черги, спадщину прийняла та бажає придбати право на земельну частку (пай), яке належало батькові за життя. Відсутність правовстановлюючого документа з урахуванням інформації відділу Держгеокадастру щодо видачі його на ім`я спадкодавця не може бути . підставою для позбавлення її права спадкування. У зв`язку з викладеними обставинами в позовній заяві позивачка звернулася до суду за захистом свого права власності та просить в прохальній частині позовної заяви: - Визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 27.06.2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, мешканкою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова на території Долинської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №882 та видано 30.09.1997 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06.08.1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . 11 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу (а.с.65-66). В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачам було роз`яснено про їх процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.173 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі також роз`яснено третім особам, що відповідно до ч.1 ст.181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачам для подання відзиву. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що відповідачі своїми процесуальними правами, які були їм роз`яснені в ухвалі від 11 лютого 2021 року не скористалися та не подали до суду відзив на позовну заяву та не пред`являли зустрічного позову. В подальшому, після виконання всіх завдань підготовчого провадження визначених статтею 189 ЦПК України головуючим суддею у справі було постановлено 27 квітня 2021 ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.92-93). У судове засідання 19 серпня 2021 року сторони по справі не з`явилися. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце якого була сповіщена належним чином (а.с.103). Проте, в матеріалах справи міститься заява позивачки від 27 квітня 2021 року (а.с.90), в якій вона просить суд справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач Долинська сільська рада у судове засідання не з`явилася. Проте, 19 серпня 2021 року на електронну пошту Ананьївського районного суду Одеської області надійшло клопотання від Долинського сільського голови від 19 серпня 2021 року (а.с.112), в якому він просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. При цьому, в матеріалах справи міститься письмова заява відповідача від 25 березня 2021 року (а.с.87), в якій він зазначає, що просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. На останнє відоме місце проживання 08 червня 2021 року за вихідним №491/1142/20/3486/2021 було направлено рекомендованим відправленням судову повістку про виклик до суду на 19 серпня 2021 року (а.с.104). Проте, до суду повернувся поштовий конверт з довідкою ф.20 АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.110). При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що в ухвалі суду від 11 лютого 2021 року про відкриття провадження було вирішено питання про здійснення виклику відповідача [PERSON] у судові засідання через розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про виклик до суду (а.с.65-66). З матеріалів справи, що відповідач неодноразово викликався у підготовчі судові засідання та в судові засідання, зокрема в судове зсідання призначене на 19 серпня 2021 року через розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про виклик до суду (а.с.71,86,96,107). При цьому, в оголошенні про виклик відповідача до суду зазначено, зокрема, назву суду в якому перебуває цивільна справа в провадженні, адреса суду, номер справи, суть позову та наслідки неявки в судове засідання, котрі передбачені ЦПК України. Приписами частини 11 статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З наведеного вбачається, що відповідачеві достеменно відомо про те, що на розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває вказана цивільна справа. Проте, жодного разу відповідач до суду не з`явився, причини своєї неявки не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Долинське Ананьївського району Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 червня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (копія спадкової справи, а.с.7). Відповідачами у справі : - Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04380956, розташована за адресою: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с.Долинське; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання виданою 11 січня 2021 року Ананьївською міською радою за №15 (а.с.52). - [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання: Одеська область, Ананьївський район, с.Долиньке. З позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду за захистом свого права власності та просить в прохальній частині позовної заяви визнати за нею [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 27.06.2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, мешканкою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова на території Долинської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №882 та видано 30.09.1997 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 06.08.1996 року №245 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно із статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Змістом частини першої статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 липня 2018 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (копія спадкової справи, а.с.9), та копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] (копія спадкової справи, а.с.18-19). Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно довідки Ананьївської міської ради №442 виданої 19 лютого 2019 року (а.с.32), покійний [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав по день смерті [INFO] в [ADDRESS] . Склад зареєстрований на день смерті [PERSON] слідуючий: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Зі змісту статті 1216 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що в даній справі спадкування здійснюється за законом. Частиною 1 статті 1258 ЦПК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що 08 липня 2020 року рішенням Ананьївського районного суду Одеської області по цивільній справі №491/498/19 було встановлено факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] в м.Ананьєві Одеської області (актовий запис про смерть №270, складений Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14 липня 2018 року) відносно доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Долинське Ананьївського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 27 червня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER] . З вище наведеного вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою спадкодавця та спадкоємцем першої черги. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено в позовній заяві, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова на території Долинської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914, виданий 30.09.1997 року Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської райдержадміністрації Одеської області №245 від 06.08.1996 року, що підтверджується відповідним листом відділу в Ананьївському районі ГУ ДГК в Одеській області від 21.01.2019 року. В листі Відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21 січня 2019 року №42/101-19 (а.с.39) зазначено, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №882 на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) 30 вересня 1997 на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914 площею 4,73 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Кірова на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Приписами частини\~1,\~2\~та 3\~статті 1268\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Змістом частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З доданої до позовної заяви позивачкою копії спадкової справи (а.с.6-24) вбачається, що 15 січня 2019 року за заявою [PERSON] в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області було заведено спадкову справу за №18/2019 на майно [PERSON] , 1929 року народження, котрий помер [INFO] . При цьому, відповідно до копії листа державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. за №196/02-14 від 15 лютого 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема з тієї підстави, що відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), посвідчений сертифікатом серії ОД №0327914, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 30 вересня 1997 року, та рекомендовано звернутися до суду з даного питання (копія спадкової справи, а.с.15). Встановлено,\~що за\~життя спадкодавець\~ [PERSON] заповіти\~стосовно розпорядження\~своїм майном\~не складав,\~що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54733019 виданої 15 січня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. (копія спадкової справи, а.с.11). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54733026 виданої 15 січня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відносно спадкового майна [PERSON] , котрий помер [INFO] не видавалися (копія спадкової справи, а.с.10). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Указом Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З позовної заяви вбачається, що у позивачки [PERSON] відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачкою у засобах масової інформації, а саме 14 листопада 2020 року було розміщено об`яву в якій зазначено «сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0327914, виданий на [PERSON] вважати втраченим» (а.с.31). Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту статті 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності з частиною 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування для позивача породжує певні юридичні наслідки, а саме унеможливлює оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved