Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок, що посвідчує право власності спадкодавця, за яким це право власності було би зареєстроване у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 9 (2016 - 2020 рр.) [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.02.2016 року за № 367. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.12.2007 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 28.08.1996 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Баліка В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 154, [PERSON] заповів все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що по закону на день смерті він буде мати право - [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Так, дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , 1927 року народження, на час відкриття спадщини була непрацездатна за віком, отже мала право на обов`язкову частку та розмір її обов`язкової частки становить 1/12 частину заповіданого спадкового майна (1:6=1/6:2=1/12, оскільки в разі спадкування за законом після смерті [PERSON] , було би шість спадкоємців). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 367 від 01.02.2016 року, наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк з заявами про прийняття спадщини не звертались та разом із спадкодавцем [PERSON] не проживали, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.01.2009 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/12 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.03.1957 року, повторно виданим Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР ; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.02.1969 року виконавчим комітетом Ізмаїльської районної Ради депутатів трудящих; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.03.1957 року Озерненською сільською Радою депутатів трудящих; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 13.04.1967 року виконавчим комітетом Ізмаїльської районної ради депутатів трудящих. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк з заявами про прийняття спадщини не звертались та разом із спадкодавцем [PERSON] не проживали, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою № 362 від 01.02.2016 року, виданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved