Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем 20.11.2015 року зареєстрували шлюб. На даний момент проживають окремо. Від шлюбу мають дітей доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склались, через народження другої дитини потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомогу на дружину не надає, тому вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без їх участі, крім того відповідач подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив вказав, що через те, що позивачка разом зі своїми батьками незаконно позбавила його єдиного місця проживання, змінили вхідні замки в будинку де проживав разом з позивачкою та батько позивачки зняв з реєстрації, був змушений шукати інше житло. 25.01.2021 року уклав договір найму житлового приміщення де орендна плата становить 5000 грн. на місяць, крім того зобов`язаний компенсувати вартість комунальних послуг, та виходить більше 6000 грн. в місяць на оплату місця проживання. Крім того необхідні кошти на харчування та придбання хоч незначної кількості одягу. При розгляді цивільної справи за позовом позивачки про стягнення аліментів у розмірі ј частини від всіх доходів відповідач не заперечував. Так аліменти на утримання доньки фактично сягнули 3\~665 грн., що майже в 4 рази вище встановленого мінімуму та в 1.9 рази більше рекомендованого розміру. Відповідач справно сплачує аліменти та надає допомогу своїм дітям, неодноразово надсилає додаткові грошу на утримання дітей. Однак позивачка позбавила його права бачитися з дочкою, через, що вимушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дочкою. Розмір суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на дитину до 6 років складає 1921 грн. З урахуванням приписів ст.. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на двох дітей становить 1921 грн., а рекомендований розмір аліментів на двох дітей становить 3\~842 грн. Наразі [PERSON] сплачує на одну дитину 3\~664, 75 грн. Позивачка жодним чином не аргументувала вказаний розмір аліментів, не надано жодного доказу того, що діти потребують підвищених в рази розмірів аліментів від встановлених нормативів, тому просить суд задовольнити позов частково, яким стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним трьох років у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Позивач надала заперечення на відзив, в якому вказала, що підтвердження законності договору найму житла відсутні. Згідно контракту, який заключив відповідач з ЗСУ, військовослужбовцю державою гарантується Виплата грошової компенсації за піднайом житла, або ж надається житло для військовослужбовців військової служби за контрактом у військових частинах. Доходи відповідача вважає більш ніж достатніми. Через доход відповідача позивачці було відмовлено у наданні житлової субсидії для відшкодування комунальних послуг. Як учасник бойових дій відповідач має пільги 75 % на оплату комунальних послуг, якими позивач не користується. Як учасник бойових дій відповідач отримав у власність земельний пай в розмірі 2 га. Всі питання щодо виховання та утримання дітей з вересня 2020 року вирішує самостійно, тому просить суд відхилити відзив відповідача та задовольнити її позов. Відповідач надав додаткові пояснення де вказав, що позивачу [PERSON] справно сплачує аліменти та надає додаткову допомогу. Натомість позивачка позбавила його житла та намагається позбавити і засобів існування. Вважає, що позивачка жодним чином не аргументувала вказаний розмір аліментів, не надала жодного доказу того, що діти потребують підвищених в рази розмірів аліментів, та позивач намагається за рахунок необґрунтованих розмірів аліментів лише покращити своє матеріальне становище, тому в позові просить відмовити в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11), та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 36), які проживають з позивачкою. Позивач посилається на те, що змінився її сімейний стан, а саме народилась ще одна дитина, тому потребує додаткової матеріальної допомоги на своє утримання. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач позов визнав в цій частині, а отже може надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працює. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку, але відповідач у відзиві просить позов задовольнити частково та просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним трьох років, що не стосується позовних вимог позивача. Тому суд при ухваленні рішення не приймає до уваги ствердження відповідача у відзиві на позов про те, що відповідач через ненадання доступу позивачем до єдиного житла, вимушений був шукати інше житло та уклав договір найму житлового примішення, згідно якого повинен сплачувати орендну плату в розмірі 5000 грн. на місяць та компенсувати вартість комунальних послуг. Також суд не приймає до уваги копії роздрукованих з особистого кабінету переводів здійснених на ім?я [PERSON] , оскільки не вказано призначення платежу і твердження відповідача, що він надає додаткову допомогу дітям, оскільки в копіях роздрукованих з особистого кабінету переводів здійснених на ім?я [PERSON] , не вказано призначення платежу. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 17.03.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 908,00 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн..

Outcome: approved