overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 травня 2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 534. Від даного шлюбу у них [INFO] року народилась дочка [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного просить суд шлюб укладений між ним та [PERSON] розірвати. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 534 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них [INFO] року народилась дочка [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 вересня 2007 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Звірівської сільської ради Ківерцівського району, актовий запис № 7. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного, просить суд шлюб укладений між ним та [PERSON] розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 вересня 2007 року виконавчим комітетом Звірівської сільської ради Ківерцівського району, актовий запис № 7. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 травня 2005 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 402. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного просить суд шлюб укладений між ним та [PERSON] розірвати. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 402 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1998 року який був посвідчений Ульяновським райвідділом РАГС за актовим записом № 58. Від шлюбу в подружжя є двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок відсутності довіри та взаєморозуміння, несумісності характерів. Проживають окремо один від одного. Наміру зберегти шлюб подружжя не має. Позивач просить розірвати шлюб . Позивач судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 жовтня 1998 року Ульяновським райвідділом РАГС, актовий запис № 58 про що було видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ №047911 (а.с.9). Від шлюбу подружжя народилось двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO], шлюбні відносини припинені. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позов мотивував тим, що 10 вересня 2013 року він позичив [PERSON] - 64000 грн. з зобво"язанням повернення коштів до 01.03.2014 року. На підтвердження отримання коштів [PERSON] написала йому розписку від 10.09.2013 року. До цього часу на неодноразові нагадування про повернення коштів [PERSON] не реагує, коштів не повертає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь 64000 грн. за договором позики, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., та за надання юридичної допомоги в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю ,прохали їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] будучи повідомленим належним чином про день і час розгляду справи, про що мається розписка в матеріалах справи в судове засідання не з"явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, що дає суду підстави слухати справу у її відсутність з винесенням заочного рішення. Суд, заслухавши позивача та його представника, перевірив та дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, тобто договір позики між позивачем та відповідачем був укладений, оскільки позивач передав відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 64000 грн., про що засвідчує у розписці від 10.09.2013 року - відповідачка. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка[PERSON] не виконує свого зобов'язання щодо умов терміну повернення боргу, крім цього, не пояснивши причини неповернення боргу, уникає спілкування з позивачем, однак, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] борг по розписці в розмірі 64000 грн. Також, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., оскільки дані судові витрати понесені позивачем при розгляді справи, що підтверджується квитанцією, а також витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай), що залишилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 17 вересня 2001 року, мотивуючи тим, що не може оформити спадщину, через втрату спадкодавцем сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити та підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Буринського району Сумської області в судове засідання не з"явилась, але надала листа в якому позов визнає , не заперечує щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просить розглядати справу в її відсутності. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2001 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №125121. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну частку (пай), у землях, які перебували у колективній власності ТОВ ім.Воровського розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на території [PERSON] сільської ради Буринського району,що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області за №137/616 від 02.06.2016 року та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Позивач є спадкоємцем за законом, а тому має право на зазначене майно. Інших спадкоємців немає, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-УР №038221 від 04.09.1960 року, копією паспорта позивача. Спадщину позивач прийняв шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради за №02-29/310 від 20.04.2016 року. Позивач звернувся до нотаріальної контори з питанням юридичного оформлення спадщини, але нотаріус йому відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджується роз"ясненням нотаріуса за №826/01-16 від 27.11.2015 року. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області за №137/616 від 02.06.2016 року [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах серії СМ №022158 на території [PERSON] сільської ради, який був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №601. На підставі викладеного та дослідивши пояснення позивача і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], оскільки він не може оформити спадщину через пропуск строку встановленого для її прийняття з поважної причини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, але надали заяви в якмх позов підтримали і просили визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини так, як встановлений законом строк він пропустив з поважної причини. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилася, але надала заяву в якій, позов визнає, не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та просить слухати справу у її відсутності. Враховуючи, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні 07 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 228865. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 730663 від 20.08.2002 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту за р.№29 від 18.03.2013 року та довідкою [PERSON] сільської ради за №252 від 01.07.2016 року. Інших спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку у спадщині немає. Коли позивач звернувся до нотконтори по питанню оформлення спадщини йому пояснили, що він пропустив строк для прийняття спадщини, що підтверджується заявою позивача та його представника, копією паспорта позивача, копією картки платника податків позивача. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем мав подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] в нотаріальну контору своєчасно не звернувся через те, що не знав про заповіт складений на його ім»я та не знання чинного законодавства, а про пропуск строку довідався в нотаріальній конторі, що підтверджується заявами позивача та його представника. При таких обставинах суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і йому необхідно визначити додатковий строк тим самим задовільнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], оскільки він не може оформити спадщину через пропуск строку встановленого для її прийняття з поважної причини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини так, як встановлений законом строк він пропустив з поважної причини. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилася, але надала заяву в якій, позов визнає і не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, просить слухати справу у її відсутності. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] позов визнала та пояснила, що права на обов"язкову частку в спадщині не має і не заперечує проти визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні 29 березня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 188243. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,6747 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 730656 від 20.08.2002 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту посвідченого [PERSON] сільською радою за р.№ 07 від 20.02.2012 року. Інших спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку в спадщині немає. Коли позивач звернувся до нотконтори по питанню оформлення спадщини йому пояснили, що він пропустив строк для її прийняття, що підтверджується поясненнями позивача, копією паспорта позивача, довідкою [PERSON] сільської ради. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем мав подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] в нотаріальну контору своєчасно не звернувся через те, що не знав про смерть спадкодавця та через незнання чинного законодавства, а про пропуск строку довідався в нотаріальній конторі, що підтверджується поясненнями позивача. При таких обставинах суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і йому необхідно визначити додатковий строк тим самим задовільнивши позов.

Outcome: approved