Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

заявник звернулася до суду з за участю заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивувала тим, що заявник є донькою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [NUMBER] [PERSON]. Однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. На підставі вищевикладеного просить суд встановити факт факт смерті [PERSON], особи чоловічої статі, [INFO], уродженця м. Києва, проживав за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заявник в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києва в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи. Заявник є донькою [PERSON] (а.с.4-7,8). Згідно довідки про смерть № 5218 від 11 грудня 2015 року та свідоцтва про смерть [NUMBER], виданих Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON], [INFO], помер [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, причина смерті - кардіоміопатія неуточнена (а.с.9, 10). Згідно акту № 32 від 15 грудня 2015 року в м. Ростов-на-Дону проведено кремацію тіла померлого [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 19 грудня 2015 року [PERSON] було поховано на Міському кладовищі, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 18 (а.с.12). Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11 грудня 2015 року було видано Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 р., підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та для забезпечення прав та законних інтересів на території України. Оскільки неможливо провести реєстрацію смерті [PERSON], [INFO], законом не встановлено іншого порядку отримання свідоцтва про смерть, з метою забезпечення прав,свобод та законних інтересів заявника, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON], особи чоловічої статі, [INFO], уродженця м. Києва, проживав за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим.

Outcome: approved