Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку у спільному майні, а саме в житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , присудивши на користь [PERSON] , грошову компенсацію вартості належної йому 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 107\~501 грн. 50 коп. На обгрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що [PERSON] \~ є\~власником 5/6\~частин житлового\~будинку з\~надвірними будинками\~і спорудами\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на підставі\~Договору дарування\~від 19.02.2002\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Дванадцятої\~харківської державної\~нотаріальної контори\~Везенцевою О.В.\~за №\~4-201,\~зареєстрованого державним\~реєстратором Ткаченко\~P.O.\~Департаменту реєстрації\~Харківської міської\~ради,\~індексний номером\~54661886\~від 20.10.2020\~року.\~Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за № 11370/04-11/20 від 10.11.2020 року вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, Виданого 17.01.1989 року Дванадцятою харківською державною нотаріальною конторою, р. № 1-229, право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] перейшло після [PERSON] (російською мовою) до [PERSON] (російською мовою) в порядку спадкування, але станом на 31.12.2012 року вищезазначене свідоцтво на реєстрацію до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради не надавалось. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.01.2021 року лише за позивачем зареєстровано 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будинками за адресою: [ADDRESS] (інформаційна довідка № 240125480 від 12.01.2021року). Інших часток не зареєстровано. Проте, з 1989 року відповідач участі в утриманні об`єкта нерухомості не приймає, комунальні платежі не сплачує, з позивачем не контактує, що унеможливлює в повній мірі реалізувати його право власності на належне майно, оскільки з будь-якого приводу слід отримувати згоду відповідача. Частка домоволодіння, що належить відповідачеві є незначною, а у добровільному порядку сплатити вказану компенсацію відповідача не вдається можливим. З часу оформлення спадщини відповідач не з`являється, участі в утриманні домоволодіння не приймає, про що можно зробити висновок, що це у відповідача не єдине житло. Позивачу відомо, що відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської федерації. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. 06.04.2021 року представником позивача адвокатом Мироновою С.В. подано заяву про виклик свідків. 06.04.2021 року та 20.05.2021 року представником позивача адвокатом Мироновою С.В. подані клопотання про долучення доказів. 20.05.2021 року представником позивача адвокатом Мироновою С.В. подані клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 року витребувано у відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області інформацію про звернення громадянина [PERSON] , [INFO] , із заявами (скаргами) щодо перешкод в користуванні домоволодінням [ADDRESS] від інших співвласників за період з 1989 року по теперішній час; Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про те, чи перетинав «громадянин Російської Федерації [PERSON] , [INFO] » державний кордон України на в`їзд або виїзд за період з 2016 року по теперішній час, якщо так, з якою метою та із зазначенням дати; Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про доходи (розмір пенсійних витрат) відносно [PERSON] , [INFO] . 14.07.2021 року представником позивача адвокатом Мироновою С.В. подано клопотання про долучення доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.07.2021 року витребувно з Четвертої Харківської міської нотаріальної контори належним чином засвідчені копії документів, які містяться у нотаріальній справі по свідоцтву про право на спадщину, виданого 17.01.1989 року Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою, р. № 1-229, за яким право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , перейшло до [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.08.2021 року витребувано з Харківського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, які містяться у нотаріальній справі по свідоцтву про право на спадщину, виданого 17.01.1989 року Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою, р. № 1-229, за яким право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , перейшло до [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, викликано в судове засідання свідків. 14.07.2021 року представником позивача адвокатом Мироновою С.В. подано клопотання про долучення доказів. Представник позивача [PERSON] адвокат Миронова С.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. \~ \~ \~ \~ Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює рішення про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 5/6 частин житлового будинку з надвірними будинками і спорудами: літ. «а», літ. «а1» - прибудови, лі. «а2» - ганок, літ. «Б», літ. «В», - сараї, літ. «Г» - льох, літ. «Д» - вбиральня, № 1, 6 огорожі, № 3 дворовий водопровід, № 7 ворота з хвірткою, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 19.02.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори Везенцевою О.В. за № 4-201, зареєстрованого державним реєстратором Ткаченко P.O. Департаменту реєстрації Харківської міської ради, індексний номером 54661886 від 20.10.2020 року, а.с. 10, 11. Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за № 11370/04-11/20 від 10.11.2020 року вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.01.1989 року Дванадцятою харківською державною нотаріальною конторою, р. № 1-229, право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] перейшло після [PERSON] (російською мовою) до [PERSON] (російською мовою) в порядку спадкування, але станом на 31.12.2012 року вищезазначене свідоцтво на реєстрацію до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради не надавалось, а.с. 18. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.04.2021 року за позивачем [PERSON] зареєстровано 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будинками за адресою: [ADDRESS] , а.с. 77. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 1989 року відповідач участі в утриманні об`єкта нерухомості не приймає, комунальні платежі не сплачує, з позивачем не контактує, що унеможливлює в повній мірі реалізувати право власності позивача на належне майно. Так, з відповіді на адвокатський запит Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України на території Харківської області не документувався. За обліками ГУ ДМС України в Харківській області на громадян, які звертались з питання набуття/припинення громадянства України, не значиться, а.с. 130. Відповідно до відповіді КНП «Міська поліклініка № 3» ХМР від 12.04.2021 року № 368/0/627-21, [PERSON] за медичною допомогою до поліклініки не звертався, в електронному реєстрі не зареєстрований, медична документація відсутня. Декларацію з лікарями поліклініки не підписував, а.с. 129. Згідно відповіді ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 28.05.2021 року, заяви (скарги) щодо перешкод в користуванні домоволодінням [ADDRESS] гр. [PERSON] ) зареєстрованими не значаться, а.с. 142. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.06.2021 року за вих. № 91-22864/0/15-21 вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , у період з 22.06.2016 року по теперішній час не виявлено, а.с. 143. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.07.2021 року встановлено, що в базі України до 2018 року АСОПД та бази ППВП ПФУ діючих пенсіонерів відсутні відомості щодо отримання пенсійних виплат [PERSON] , а.с. 147. З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.07.2021 року вбачається, що [PERSON] , як одержувач пенсії, станом на 16.07.2021 року в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не перебуває, а.с. 204. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що мешкає в сусідньому домоволодінні з 1944 року, знала батьків відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , а також рідну сестру відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка відповідно є бабусею позивача [PERSON] . Свідку відомо, що після смерті [PERSON] та [PERSON] у спірному будинку вже ніхто не мешкав, за станом будинку доглядає виключно позивач. Свідку відомо, що відповідач багато років назад переїхав жити до Російської Федерації, орієнтовно до м. Краснодару, проте точної його адреси не відомо. Останній раз [PERSON] приїзжав до Харкова на поховання його батька [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що також мешкає в сусідньому домоволодінні з 1973 року. Відповідача вона взагалі не бачила та не знає. За домоволодінням по [ADDRESS] доглядає виключно позивач [PERSON] . До цього в будинку мешкали дідусь та баба [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду , що проживає по сусідству із спірним домоволодінням з 2003 року. Технічним станом домоволодінням по [ADDRESS] піклується позивач [PERSON] , проте на теперішній час будинок вимагає значного ремонту. Відповідача [PERSON] вона жодного разу не бачила, проте від інших мешканців сусідніх будинків вона чула, що він за часів СРСР поїхав з Харкова та не повертався. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном (постанова Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі № 210/2236/15-ц. При цьому, відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду). В той же час, слід зазначити, що вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні (рішення ЄСПЛ від 21.03.2011 у справі "Андрій Руденко проти України"). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, статтею 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном. Не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17. Так, відповідачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про\~право на\~спадщину,виданого\~17.01.1989\~року Дванадцятою\~харківською державною\~нотаріальною конторою,\~р.\~№ 1-229,\~належить 1/6\~частина житлового\~будинку літ. «А-1», загальною площею 63,9 м.кв., житловою площею 31,6 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з надвірними будівлями та спорудами: літ. «а», літ. «а1» - прибудови, літ. «а2» - ганок, літ. «Б», літ. «В» - сарай, літ. «Г» - льох, літ. «Д» - вбиральня, №1,6 огорожі, №4 - дворовий водопровід, №7 ворота з хвірткою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а.с. 215. З висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 20.05.2021 року вбачається, що за технічними показниками 1/6 частина об`єкта нерухомого майна не відокремлена, не має окремого виходу, влаштування додаткових перегородок і відокремленого входу в житловий будинок не може бути виконано, технічний стан житлового будинку з прибудовами, господарських будівель і вбиральні також не дозоляє виконати виділу в натурі 1/6 частини домоволодіння з влаштуванням окремих входів або перепланування домоволодіння та не може бути виділена в натурі, а.с 184. Вказане, згідно положень ст.365 ЦК України, є обставиною, відповідно до якої судом може бути припинено право особи на частку у спільному майні та здійснено поділ шляхом визнання права власності кожним з власників за окремими об`єктами нерухомості з виплатою грошової компенсації. Разом з тим суд враховує, що у відповідності до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно звіту ТОВ «Харківська інвестиційна агенція нерухомості», складеного на замовлення [PERSON] , ринкова вартість 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 107\~570 грн., а.с. 92-108. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] внесено грошову компенсацію замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності у розмірі 107\~501,50 грн., згідно квитанції №25092 від 30.11.2021 року та квитанції №4035 від 01.12.2021 року в сумі 37 570 грн. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved