Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області та Ананьївська міська рада (Ананьївська Друга сільська рада Ананьївського району Одеської області). Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав по день смерті в с.Ананьїв Перший, Ананьївського району, Одеської області. Заповіту стосовно розпорядження своїм майном [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936, виданим 14 серпня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №731. Як зазначає в позовній заяві позивач, що його батько [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, однак залишив свою дружину та не розриваючи шлюбу протягом щонайменше останніх 25 років перебував у фактичних шлюбних стосунках з його матір`ю [PERSON] . Під час перебування у вказаних фактичних шлюбних стосунках народився він та його сестри [PERSON] та [PERSON] , котрі є відповідачами у даній справі. Окрім нього та його сестер [PERSON] є також батьком [PERSON] , про існування вказаної особи він дізнався лише в результаті відповіді Ананьївського районного відділу ДРАЦС на запит його представника. За життя батько ніколи не розповідав йому та сестрам про його існування. Тож спадкоємцями за законом на майно покійного [PERSON] являється він та відповідачі, дружина [PERSON] померла [INFO] . Сестри [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадкове майно покійного, позиція [PERSON] йому невідома, разом з тим спадщину він не прийняв. Відповідно до позовної заяви, що з метою переоформлення спадкового майна у вигляді вказаного права на земельну частку (пай) позивач звернувся до приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та листом за №85/01-16 від 14 липня 2020 року рекомендував звернутися до суду, мотивувавши причини відмови відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). Згідно позовної заяви, сертифікат на право на земельну частку (пай) дійсно відсутній. Разом з тим, відповідно до листа відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №670/101-19 від 30 вересня 2019 року, згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №731 на ім`я [PERSON] , 14.08.1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936 розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06.08.1996 року, який перебував в колективній власності КСП імені Правди та розташований на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що ним була подана заява в редакцію «Вісті Ананьївщини» щодо опублікування повідомлення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936 виданого на ім`я [PERSON] , котре опубліковане у вказаній газеті за №47 від 27 червня 2020 року. Також позивач зазначає, що відповідно до листа відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. №695/101-20 від 22 липня 2020 року та листа Ананьївської районної державної адміністрації від 12.08.2020 року за вих. №01-23/1350 отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого Ананьївською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] є неможливим та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з викладеними обставинами в позовній заяві позивач звернувся до суду за захистом свого права власності та просить в прохальній частині позовної заяви: - Визнати за ним [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району, Одеської області, мешканцем с.Ананьїв Перший, Ананьївського району, Одеської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 17.04.2008 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936, виданим 14.08.1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06.08.1996 року за №245 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . 03 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу (а.с.45-46). В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачам було роз`яснено про їх процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.173 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі також роз`яснено третім особам, що відповідно до ч.1 ст.181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачам для подання відзиву. Відповідно до супровідних листів 03 листопада 2020 року на зареєстровані місця проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було направлено рекомендованими відправленнями за вихідними номерами 491/878/20/6520/2020, 491/878/20/6521/2020, 491/878/20/6523/2020 (а.с.48-50), копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами. Також, 03 листопада 2020 року за вихідним №491/878/20/6524/2020 та вихідним №491/878/20/6525/2020 було направлено на адресу третіх осіб копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами (а.с.51-52). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що отримавши вищевказані рекомендовані відправлення відповідачі та треті особи своїми процесуальними правами, які були їм роз`яснені в ухвалі від 03 листопада 2020 року не скористалися (а.с.53, 57,58). В подальшому, після виконання всіх завдань підготовчого провадження визначених статтею 189 ЦПК України головуючим суддею у справі було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11 січня 2021 року (а.с.64-65). У судове засідання 27 квітня 2021 року сторони по справі не з`явилися. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пивовар Ю.О. повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368820 від 02 липня 2020 року (а.с.27) у судове засідання не з`явилися. Проте, 27 квітня 2021 року представник позивача подав через канцелярію суду заяву в якій просить, що в зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19 та враховуючи рекомендації, які містяться у листі Ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20 щодо проведення судових засідань по можливості без участі сторін у справі, просить провести розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за відсутності позивача та його представника та просить винести рішення по справі на підставі наявних у справі матеріалах, позовні вимоги [PERSON] задовольнити (а.с.105). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Однак, в матеріалах справи міститься заява відповідачки від 15 березня 2021 року в якій вона просить провести розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.78). У судове засідання не з`явилася відповідачка [PERSON] . Проте, в матеріалах справи міститься заява відповідачки від 22 березня 2021 року (а.с.95), в якій вона просить провести розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення» (а.с.98). Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, причини своєї неявки не повідомляв. Представник третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення був сповіщений. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від представника третьої особи не надходило, причини своєї неявки не повідомляв. Також у судове засідання не з`явився представник третьої особи Ананьївської міської ради (Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області), про дату, час та місце проведення був сповіщений. Проте, в матеріалах справи міститься клопотання Ананьївського міського голови від 23 березня 2021 року (а.с.96-97), в якому він просить здійснити розгляд справи без участі представника третьої особи, проти задоволення позову Ананьївська міська рада не заперечує. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Перший, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17 квітня 2008 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.9). Відповідачами у справі : - [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району, Одеської області, та зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Перший, що підтверджується паспортом громадянина України у вигляді ID-картки з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданий 10 березня 2020 року органом №5123 (Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області), та довідкою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 30 жовтня 2020 року №666 (а.с.14,44). - [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Велико-Михайлівка, Одеської області, та зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Перший, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 2016 року Малиновським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області (а.с.12), та довідкою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 30 жовтня 2020 року №667 (а.с.43); - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області від 23 жовтня 2020 року №2140/02-20 (а.с.41). З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом свого права власності та просить в прохальній частині позовної заяви визнати за ним [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району, Одеської області, мешканцем с.Ананьїв Перший, Ананьївського району, Одеської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 17.04.2008 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936, виданим 14.08.1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06.08.1996 року за №245 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно із статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Змістом частини першої статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданий 10 березня 2005 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.15). Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З довідки №795 виданої 27 листопада 2019 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Зі змісту статті 1216 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що в даній справі спадкування здійснюється за законом. Частиною 1 статті 1258 ЦПК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 травня 1981 року Великомихайлівським райвідділом РАЦС вбачається, що в відомостях про батьків позивача [PERSON] , [INFO] , зазначений батьком спадкодавець [PERSON] (а.с.11). З вище наведеного вбачається, що позивач [PERSON] є сином спадкодавця та спадкоємцем першої черги. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено в позовній заяві, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 4,10 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936, виданим 14 серпня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №731. В листі Відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30 вересня 2019 року №670/101-19 (а.с.21) зазначено, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №731 на ім`я [PERSON] 14 серпня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0054936 площею 4,10 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996, який перебував в колективній власності КСП ім. Правди та розташований на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Приписами частини\~1,\~2\~та 3\~статті 1268\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки видано 24 червня 2020 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] (а.с.17). Змістом частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйова А.О. від 14 липня 2020 року №85/01-16 (а.с.6), вбачається, що до приватного нотаріуса звернувся із звернення позивач [PERSON] щодо оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] . Однак, цим же листом приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйов А.О. відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та рекомендував звернутися з даного приводу до судових органів. Встановлено,\~що за\~життя спадкодавцем\~ [PERSON] заповіти\~стосовно розпорядження\~своїм майном\~не складав,\~що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60911647 виданої 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйов А.О. (а.с.8). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №60911592 виданої 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйов А.О. спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відносно спадкового майна [PERSON] , котрий помер [INFO] не видавалися (а.с.7). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Указом Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З позовної заяви вбачається, що у позивача [PERSON] відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачем [PERSON] у засобах масової інформації, а саме 27 червня 2020 року було розміщено об`яву в якій зазначено «загублений сертифікат на право власності на земельну ділянку (серія ОД №0054936), виданий 14 серпня 1996 року на ім`я [PERSON] , вважати втраченим», що підтверджується копією газети «Вісті Ананьївщини» (а.с.26). Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту статті 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності з частиною 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування для позивача породжує певні юридичні наслідки, а саме унеможливлює оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved