Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача в її користь пеню за несплачені аліменти по виконавчих листах №442/4058/16-ц від 20.07.2016р. та №442/4837/17 від 11.12.2017р., виданих Дрогобицьким судом Львівської області в сумі 33128,77грн. за період з 01.07.2016р. по 28.02.2021р. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 22 вересня 2009 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.07.2016р. присуджено стягувати з відповідача в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн. на дитину щомісячно до досягнення сином повноліття. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року по справі №442/4837/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів присуджено стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 900 (дев`ятсот) гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття. Вищевказаним рішенням також встановлено, що [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області виданий відповідний виконавчий лист №442/4837/17, який пред`явлений до примусового виконання в Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Внаслідок того, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти в користь позивача, у [PERSON] за період з липня 2016 року по лютий 2021 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів за кожен місяць сплати аліментів в розмірі - 34117,35 грн. Згідно розрахунку пені станом на даний час за період з 01.07.2016 року по 28.02.2021 року пеня за несплату аліментів по виконавчих листах № 442/4058/16/ц від 20.07.2016 року та № 442/4837/17 від 11.12.2017 року, виданих Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, становить - 262670,88 (двісті шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят) гривень 88 копійок. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, пеню за несплату аліментів по вищевказаному виконавчому листу слід стягнути в розмірі 33128,77 грн. Просить позов задоволити. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Представник позивача адвокат Коцан Р. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, вказавши, що пеня за несплату аліментів по виконавчих листах №442/4058/16-ц від 20.07.2016р. та №442/4837/17 від 11.12.2017р., виданих Дрогобицьким судом Львівської області складає - 26195,97 грн. за період з 01.11.2017р. по 28.02.2021р. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні отримано, повідомлення міститься в матеріалах справи. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.247 ЦПК судовий\~ розгляд\~ проведено без фіксування судового\~ процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2017р. по справі №442/4837/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів присуджено стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 900 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття, вказаним рішення також встановлено, що [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Не оспорюється той факт, що згідно Розрахунку пені за несплату аліментів по виконавчих провадженнях щодо виконання виконавчого листа №442/4058/16-ц від 20.07.2016р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно та ВП №57920073 щодо виконання виконавчого листа №442/4837/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 900 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, станом на даний час за період з 01.11.2017р. по 28.02.2021р., пеня за несплату аліментів по вищевказаних виконавчих листах становить - 26195,97грн. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196\~цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною, отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення\~\~аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-300цс16. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення - від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з 1-го дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені-1 %. Строк прострочення починає перебіг з 1-ого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу,до дня,який передує дню сплати заборгованості. Право на стягнення пені виникає з часу набуття рішенням законної сили та не пов`язується з моментом відкриття виконавчого провадження. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд відповідно до вимог ст.264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У статті\~196\~СК України\~не встановлено\~будь-яких\~обмежень періоду\~нарахування пені,\~навпаки,\~в ній\~зазначено,\~що пеня\~нараховується за\~кожен день прострочення. Відповідно до ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини ( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ). Згідно положень ч. 1 ст.3 Конвенції ООН, ч.ч. 7. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь- яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а відтак, оскільки утримання батьками своїх дітей до повноліття є їх конституційним обов`язком, який передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, вважаю, що з відповідача слід стянути вищевказану неустойку. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток, обто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р=(А1х1%хQ1)+(А2х1%х(Q22)+…..(Аnх1%хQn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); 01 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року\~у справі №6-1477цс15 з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Крім того, розраховуючи пеню відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2015 року, судом взято за основу суми заборгованості по аліментах, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99р. за № 74/5 «Розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, та оскільки, головною підставою нарахування неустойки (пені) є виконавчий лист та рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені вимоги позивача [PERSON] є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved