Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06 листопада 2014 року вона уклала з відповідачем шлюб. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, яка знаходяться на утриманні позивача та не допомагає позивачу у веденні господарства. Усім необхідним позивач змушена забезпечувати дитину самостійно. До початку судового засідання, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання (а.с.11), не одержані, повернуті суду через відсутність адресата (а.с.10-11, 14-15), суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, враховуючи положення частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної згоди на сплату аліментів, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 листопада 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис №137. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №103458 (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії І-ГЮ №227129 вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON] (а.с.3). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20 березня 2017 року, неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.4). Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Outcome: approved