Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2017 року державним виконавцем Новокодацького відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) Петровим О.В. було відкрито виконавче провадження № 54226919 з примусового виконання виконавчого напису № 1266, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 09\~лютого 2017\~року про\~стягнення з\~нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № DNXRRX11900488 від 22 червня 2007 року у розмірі 37 130 грн. 49 коп. Вважає, що виконавчий напис вчинено поза межами строків настання права вимоги. Також зазначає, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості, тому вважає, що виконавчий напис № 1266 від 09 лютого 2017 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим просить визнати виконавчий напис від 09 лютого 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1266 таким, що не підлягає виконанню, визнавши поважними причини пропуску строку на звернення до суду, оскільки він у липні 2020 року дізнався, що його відомості внесено до реєстру боржників, після чого він звернувся до адвоката для отримання правової допомоги, який лише 27 серпня 2020 року дізнався про наявність виконавчого напису щодо позивача та поновити строк звернення до суду із вищевказаним позовом. З матеріалів справи судом встановлено, що про наявність виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 09\~лютого 2017\~року та зареєстрований в реєстрі за № 1266, представнику [PERSON] стало відомо лише 27 серпня 2020 року, що підтверджується листом Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі, а з позовною заявою позивач звернувся до суду 17 вересня 2020 року, тобто в межах строку оскарження, а тому суд вважає, що строк звернення з цим позовом до суду позивачем не пропущено. 25 вересня 2020 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 13 грудня 2020 року від представника третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли пояснення на позовну заяву у яких він просив суд ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відділу виконавчої служби, а також долучено належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 54226919 (а. с. 26-59). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2021 року задоволене клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. належним чином посвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо виконавчого напису № 1266 від 09 лютого 2017 року. Отже, на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська приватний нотаріус\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Завалієв А.А. направив на адресу суду належним чином завірені копії виконавчого напису № 1266 від 09 лютого 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № DNXRRX11900488 від 22 червня 2007 року у розмірі 37 130 грн. 49 коп. та документів, на підставі яких він посвідчувався. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача на електронну адресу суду направив заяву в якій просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без участі позивача та його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, відзиву та заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у письмових пояснення просив розглядати справу без участі їх представника на підставі наявних у справі доказів та матеріалів відповідно до вимог чинного законодавства, прийняте рішення направити на їх адресу. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. засобами поштового зв`язку направив до суду клопотання, у якому просив розгляд справи провести за його відсутності. 12 липня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № DNXRRX11900488 від 22 червня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». У виконавчому написі також зазначено, що стягнення проводиться за період з 22 червня 2007 року по 28 жовтня 2016 року, де сума заборгованості складає 37\~130,49 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту 1\~412,53 грн., заборгованості за відсотками 22\~667,26 грн., заборгованості з комісії 91,62 грн., заборгованості з пені 10\~714,77 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1\~744,31 грн. (а. с. 131). 06 липня 2017 року державним виконавцем Новокодацького відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) Петровим\~О.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 1266, виданого 09\~лютого 2017\~року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54226919 та про арешт майна боржника (а. с. 47-48, 50-51). 18 вересня 2017 року державним виконавцем Новокодацького відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) Петровим\~О.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 1266, виданого 09\~лютого 2017\~року приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Завалієвим\~А.А.,\~винесена постанова\~про повернення\~виконавчого документа\~стягувачу (а. с. 57-58). Статтею ст.\~18\~ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. На підтвердження існування заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» надано копії: розрахунку заборгованості договором № DNXRRX11900488 від 22 червня 2007 року (а. с. 133-134); письмової вимоги до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором № DNXRRX11900488 від 22 червня 2007 року (а. с. 135); анкети позичальника (а. с. 136); опису вкладення до цінного листа, який було направлено [PERSON] та список згрупованих поштових відправлень (а. с. 137-138); статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 139); свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 140); витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 141); довідки АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а. с. 142); довіреності, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] (а. с. 143); інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків норатіальних документів (а. с. 144); скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а. с. 145); паспорту [PERSON] (а. с. 146-147). Разом з тим, з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Із наданих до суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 1266 від 09 лютого 2017 року та матеріалів справи не встановлено, що [PERSON] отримував будь-які претензії, повідомлення або вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу від стягувача, також до заяви про вчинення виконавчого напису не додано доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень від ПАТ КБ «Приватбанк», а також доказів її направлення. Отже, позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розміру, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або подати письмове заперечення банку чи нотаріусу. Так, як зазначалося вище, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ПАТ КБ «Приватбанк» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже матеріалами справи встановлено, що у цьому випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved