Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.07.2016 року Концерн «МТМ» звертався з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за відпущену теплову енергію у період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 року по квітень 2016 року у сумі основного боргу 16\~759,77 грн., 102,99 грн. пені, 1340,07 грн. 3% річних, 4845,44 грн. інфляційних витрат. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 року, номер провадження 2с/331/35/2016, судовий наказ, виданий Жовтневим районним судом м . Запоріжжя від 11.07.2016 р. було скасовано. 01.01.2008 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір № 203057 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді». Згідно з додатку № 1а до договору, теплова енергія відпускалась у нежитлове приміщення № 1 будинку № 47а по вул. Правди, яке належить відповідачу на праві приватної власності. Позивач за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 року по квітень 2014 року, з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року за фактичною адресою нежитлового приміщення відпустив теплову енергію відповідачу та здійснив нарахування за теплову енергію на загальну суму 16\~759,77 грн. Відповідач жодної оплати не здійснив. Позивач надсилав на адресу [PERSON] претензії з вимогою погасити існуючу суму заборгованості по договору, відповіді на претензії, направлені Концерном «МТМ» відповідач не надсилала. Крім того, 28.04.2016 року на адресу відповідача були повторно направлені цінним листом з описом рахунки, акти приймання-передачі теплової енергії та акти звірки. На підставі норм договору та закону відповідачу була нарахована пеня в розмірі 102,99 грн., інфляційні втрати за весь період порушення грошових зобовязань 4845,44, 3% річних за весь період порушення грошових зобовязань 1340,07 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16759,77 грн., пені в сумі 102,99 грн., 3 % річних у сумі 1340,07 грн., інфляційних втрат у сумі 4845,44 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник Концерну «Міські теплові мережі» не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, заперечень не надала. У попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог Концерну «МТМ». Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставіст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини приміщення від 01.07.2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила 2/3 частини приміщення № 1 цегла, нежитловою площею 92,7 кв. м по вул. Правди, буд. 47а у м. Запоріжжі. Згідно з договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 03.11.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передав [PERSON] у власність 1/3 частину нежитлового приміщення № 1 у будинку № 47а по вул. Правди у м. Запоріжжі. 01.01.2008 року між Концерном «Міські Теплові Мережі» та [PERSON]\~укладено Договір № 203057 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді». [PERSON] є споживачем теплової енергії, які надаються Концерном «МТМ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 47а/1. Концерн «МТМ» у встановленому законом порядку надавав послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 47а/1, забезпечуючи відповідачу можливість користування цими послугами. 11.07.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ за вимогою Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2012 року по квітень 2016 року в розмірі 16759,77 грн., суми у розмірі 6288,50 грн. 26.08.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя судовий наказ за заявою [PERSON] скасовано. У звязку з чим, Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району змушений звернутися до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином та у встановлений строк. Згідно пункту 1.1. договору № 203057, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.6.2-6.4 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Відповідач зобовязана здійснювати оплату за фактично відпущену теплову енергію щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Концерном "МТМ" на адресу споживача направлені рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за весь період заборгованості, що підтверджується реєстрами на відправку простої кореспонденції за період з жовтня 2012 р. по квітень 2016 р. [PERSON] приймання передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання (п. 6.7.1. Договору). Згідно п.6.7.2 договору, у разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Відповідач відповідно до п. 3.2.26. договору зобовязалася щомісячно, у строки, визначені договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді, а теплопостачальна організація, в свою чергу, має право відповідно до п. 4.1.9. договору вимагати повернення підписаних та належним чином оформлених актів в термін передбачений умовами договору, а в разі неповернення актів вважати їх прийнятими споживачем в редакції теплопостачальної організації. Відповідачка заперечень щодо нарахувань зазначених у рахунках та актах приймання передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надсилала, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії не повернула. Тобто, фактично погодилася з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за вказані періоди. Відповідно до п. 3.2.6 договору споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обовязків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір. Згідно з ст. 24 Законом України «Про теплопостачання» серед основних обовязків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись у встановлений договором чи законом строк. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року (надалі - Правила) передбачено, що межа експлуатаційної відповідальності - межа розподілу теплової мережі за ознакою договірних зобов'язань з експлуатації та утримання тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін між теплопостачальною організацією та споживачем. Згідно з п. 20 Правил облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. Відповідно до п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Згідно з п.3.2.1 та п. 3.2.2 договору, споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови цього договору, дотримуватись вимог актів цивільного законодавства України, нормативно-правових актів, правил технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, а також забезпечувати належний стан власного теплового обладнання. Крім того, відповідно до листа Філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району з питань відключення від мереж централізованого теплопостачання нежитлового приміщення № 16/1337 від 05.10.2012 р. [PERSON] надано відповідь на її звернення про відключення нежитлового офісного приміщення № 1 по вул. Правди, 47-а від опалення, в якій зазначено, що порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регламентується Наказом Мінбуду України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води». Даний документ передбачає можливість відключення від мереж ЦО та ГВП з метою улаштування автономного опалення лише при відокремленні житлового будинку в цілому, а не його окремих приміщень, та з ініціативи споживачів, а не споживача, за рішенням загальних зборів усіх власників (уповноважених власників) приміщень житлового будинку. Відповідно до п. 10.3 договору навіть припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати за спожиту теплову енергію та відповідальності, передбаченої цим договором і чинним законодавством України. Відсутність підпису [PERSON], як споживача, на актах прийому-передачі теплової енергії між Концерном «МТМ» та [PERSON] за період\~нарахування заборгованості через те, що остання відмовилась від їх підписання\~не робить ці акти такими, що оформлені неналежним чином\~(такі акти є погодженими в силу вимог п.\~6.7.2 вищезазначеного договору сторін,)\~не\~спростовує факту фактичного постачання цієї теплової енергії Концерном «МТМ» у нежитлове приміщення [PERSON] та фактичного користування останньою [PERSON] у вказаний період. Таким чином, відповідач належним чином не оплачує за поставлену їй теплову енергію, в результаті чого за період з жовтня 2012 р. по квітень 2016 р. утворилась заборгованість в сумі 16759 грн. 77 коп., що підтверджено розрахунком наданим позивачем. Відповідно до п.7.2.8 договору, в разі несплата або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до п.6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оскільки споживач своєчасно не розрахувалася за поставлену їй теплову енергію постачальником було нарахована пеня в розмірі 102,99 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунків, 3% річних за весь період порушення грошових зобовязань за договором становить 1340,07 грн., а інфляційні втрати 4845,44 грн. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує належним чином, у звязку з чим має перед позивачем заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2012 р. по квітень 2016 р. в сумі 16759,77 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Також, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження вимоги позивача щодо стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання зобовязань пені 102,99 грн.; 3 % річних 1340,07 грн.; інфляційні втрати 4845,44 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судових витрат, що сплачені позивачем. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 16759,77 грн., пені 102,99 грн.; 3 % річних 1340,07 грн.; інфляційні втрати 4845,44 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved