Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Ананьївська районна державна нотаріальна контора Одеської області. Заява заявниці мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №390 від 24 грудня 2019 року, з якою вона перебувала в родинних стосунках, а саме вона була її бабкою по батьковій лінії споріднення. Як зазначає в заяві заявниця, що в свідоцтві про її народження актовий запис №4 від 02 лютого 1987 року зазначено прізвище на російській мові « [PERSON] » батько [PERSON] . При цьому, в свідоцтві про народження батька (на російській мові) [PERSON] , актовий запис №35 від 24 серпня 1954 року в якому мати [PERSON] . В свідоцтві про смерть, актовий запис №31 від 16 серпня 1999 року прізвище її батька [PERSON] . Відповідно до заяви заявниця після смерті своєї бабці [PERSON] звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне [PERSON] , 1935 року народження. Однак, на звернення заявниці до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області, останній надав роз`яснення, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно не можливе, в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища у паспорті заявника « [PERSON] » та в свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] », тому нотаріус рекомендував звернутися до суду з питанням встановлення родинних відносин. На думку заявниці, вказана розбіжність у свідоцтві про смерть бабки та її паспорті не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті. Разом з тим у свідоцтві про народження його прізвище вказане як « [PERSON] ». Як зазначає заявниця в заяві, що враховуючи викладене та те, що вона не має можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею [PERSON] і померлою [PERSON] , вона не може отримати Свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] . З урахуванням наведеного заявниця звернулася до суду з відповідною заявою та просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) є бабкою [PERSON] . Ухвалою від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження (а.с.17). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження запропоновано заінтересованій особі подати пояснення щодо заяви з наданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується пояснення, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) пояснення і додані до нього докази іншим учасникам справи. Відповідно до наявного в матеріалах справи супровідного листа судом 21 січня 2021 року було направлено на адресу заінтересованої особи копію ухвали про відкриття провадження у справі та заяву разом з доданими до неї документами (а.с.18). З матеріалів справи вбачається, що в зазначені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі заінтересована особа своїм процесуальним правом на надання пояснення щодо заяви не скористалася. У судове засідання з розгляду справи 23 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, заявниця надала 23 березня 2021 року через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, та задовольнити вказану заяву (а.с.24). Представник заінтересованої особи Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином (а.с.23). Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від представника заінтересованої особи не надходило, причини своєї неявки суду не повідомив. При цьому, у відповідності до положень частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи, заяву заявника в якій він висловлює свою позицію по суті справи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв, Третя дільниця, Ананьївського району Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2012 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.4), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої 19 січня 2021 року Ананьївською міською радою за №41 (а.с.16). Заявниця звернулася до суду із заявою та просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) є бабкою [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При цьому, з заяви [PERSON] вбачається, що вона просить встановити факт родинних відносин з її бабою по батьковій лінії споріднення, а саме з [PERSON] , яка померла [INFO] . З заяви вбачається, що розбіжність у свідоцтві про смерть баби заявниці та її паспорті не дають можливості заявниці оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця. Судом встановлена спорідненість між заявницею та її бабою [PERSON] , яка померла [INFO] , наступним чином. Відповідно до копії свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1987 року Ананьївською Другою сільською радою Одеської області, в відомостях про батьків заявниці батьком зазначений на мові оригіналу « [PERSON] » (а.с.5). При цьому, в копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в відомостях про батьків батька заявника, як зазначено мовою оригіналу « [PERSON] », матір`ю зазначена « [PERSON] » (а.с.6). До заяви заявницею було надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1999 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7), з якої вбачається, що батько заявниці [PERSON] , помер [INFO] . З наведеного вбачається, що прізвище батька заявниці на українській мові зазначено, як « [PERSON] ». Також, відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2012 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.4), прізвище заявниці на українській мові пишеться, як « [PERSON] », а на російській як « [PERSON] ». Проте, з наданої заявницею копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прізвище баби заявниці, яка померла [INFO] зазначено « [PERSON] » (а.с.8). З урахуванням вищенаведеного, можливо зробити висновок, що при написанні прізвища заявниці, її батька та баби був зроблений різний переклад їхнього прізвища з російської мови на українську. Як зазначається в заяві, що після смерті своєї баби [PERSON] заявниця звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне [PERSON] , 1935 року народження. Однак, на звернення заявниці до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області, останній надав роз`яснення, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно не можливе, в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища у паспорті заявника « [PERSON] » та в свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] », тому нотаріус рекомендував звернутися до суду з питанням встановлення родинних відносин. Зазначене вище підтверджується наявним в матеріалах справи листом державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори за вихідним №891/02-14 від 24 липня 2020 року (а.с.9). В листі державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори зазначає, що до кола спадкоємців, які станом на 24 липня 2020 року подали до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини [PERSON] є, зокрема, онука спадкодавця [PERSON] , 1987 року народження. Проте, цим же листом державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , яка померла, [INFO] , в зв`язку з тим, що відсутні документи, які можуть підтвердити той факт, що спадкодавець є дійсно її бабою, та рекомендувала звернутися до суду з даного приводу. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту частини 2 статті 77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами частини 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та її бабою [PERSON] , яка померла [INFO] , доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Як вбачається, що встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину. У відповідності із частиною 7 статті 294 ЦПК України, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved