overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 03.11.2010 року справа №2-2575/2010. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 12.02.2009р. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини в сумі 350,00 грн., починаючи з 24.12.2010р. і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, в звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Відповідач не має постійного заробітку, однак має нерегулярний мінливий дохід, а тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, але скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, згідний з позовом Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб І-СР № 051312, виданого 22.11.2008р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що [PERSON] 22.11.2008 року зареєструвала шлюб із [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 230, та змінила своє прізвище на "Довгенко". Із свідоцтва про народження 1-СР № 082542, виданого 11.03.2009р. Кропивнянською сільською радою Золотоніського району, вбачається, що [PERSON], народився 12.02.2009 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2, та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.02.2011 року із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 350,00 грн. щомісячно. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає до задоволення, оскільки відповідач по справі [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1000 грн. буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. від яких при подачі позову позивач була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позивач посилається на те, що вона, перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час має намір провести курс лікування сина в Турецькій республіці. Однак, відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Позивачка, позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити із мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. В судовому засіданні встановлено, що у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Медичним висновком №18 про дитину інваліда визначено, що у [PERSON] наявне захворювання (патологічний стан) G40 1.15. Ст. 33 Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Стаття 313 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянин України має право виїхати з України, порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Згідно п.п.1.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. При таких обставинах суд вважає, що враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, позовну заяву слід задоволити частково та надати дозвіл [PERSON], [INFO], - для тимчасового виїзду за кордон.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті їх батька [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2.579 га, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. За життя спадкодавцем було складено заповіт, яким вказану земельну ділянку він в рівних долях заповів [PERSON] та [PERSON] Однак, добровільно поділити спадкове майно сторони не можуть через те, що відповідач вважає, що має право на все спадкове майно, так як вона здійснювала догляд за батьком. У зв'язку з тим, що між спадкоємцями виник спір, позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить поділити спадщину померлого [PERSON], визнавши за нею та за відповідачем право власності на спадкове майно, виділивши їй та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки. В підготовче засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз'яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2010 року по 22 жовтня 2012 року, від якого в них народилася донька [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що їхнє сумісне життя не склалося, відповідач залишив сім'ю, коли позивач була на другому місяці вагітності, тому дитина народилася за його відсутності, до даного часу доньки відповідач не бачив жодного разу, не відвідував її, не телефонував, не цікавився її станом здоров'я, вихованням та взагалі її життям. Матеріальної допомоги з боку відповідача не було ніякої жодного разу, донька перебуває на повному утриманні позивача, яка і займається її вихованням та утриманням, у зв'язку з чим вона вимушена з даним позовом звернутися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вищевикладеним та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується письмовим повідомленням та sms-повідомленням, яке доставлено відповідачу 14.08.2014 року о 10 год. 49 хв., але на вказаний час до суду не з'явився, причини його неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник прокуратури міста Умані Черкаської області Родік Р.О. в судовому засіданні пояснив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки [PERSON] не буде порушувати прав та інтересів дитини, оскільки відповідач дійсно ніяким чином не виявляє батьківської турботи по відношенню до неї. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника прокуратури, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Сім'я їхня розпалася, відповідач залишив позивача, коли вона була на другому місяці вагітності, тому дитина народилася за його відсутності, до даного часу доньки відповідач не бачив жодного разу, не відвідував її, не телефонував, в жовтня 2012 року шлюб між ними було розірвано, донька [PERSON] проживала та проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. З часу народження дитини відповідач [PERSON] ніяким чином не цікавиться ні фізичним ні духовним розвитком доньки, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться здоров'ям дитини, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року за №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьками від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх неповнолітніх дітей є підставою для позбавлення батьківських прав. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 05 березня 1994 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №11. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Спільне подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через постійні конфлікти і непорозуміння. З 2015року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Вона повністю втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому примирення між ними є неможливе. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі " [PERSON] ". В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05 березня 1994 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №11. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що сторони з 2015року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 18 вересня 2004 року у Залузькій сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №6. Від спільного подружнього життя з відповідачем [INFO] у них народився син - [PERSON] . Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через постійні конфлікти і непорозуміння. З 2014року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Вона повністю втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому примирення між ними є неможливе. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі " [PERSON] ". В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 18 вересня 2004 року у Залузькій сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №6. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що сторони з 2014 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 25 жовтня 2003року у Новояворівській міській раді Львівської області, актовий запис №265. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них [INFO] народився син - [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали конфлікти і непорозуміння. З березня місяця 2019року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб, оскільки такий носить формальний характер. Примирення між ними є неможливим. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі " [PERSON] ". В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 25 жовтня 2003року у Новояворівській міській раді Львівської області, актовий запис №265, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.10.2003року, виданим Новояворівською міською радою Львівської області. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.10.2004року, виданим Новояворівською міською радою Львівської області. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2015 року. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилається позивач на те, що їхня з відповідачем сімя фактично розпалася, сімейне життя не склалося, вони є зовсім різними людьми. Позивач вважає, що відновити сімейні стосунки між ними неможливо та недоцільно, а збереження цього шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому його слід розірвати. Спору про розподіл майна між сторонами немає. Також позивач після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище "Радіонова". Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не зявився, в звязку з цим відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, 1 серпня 2017 року в газеті «Урядовий курєр» № 141 (6010) було розміщено оголошення про виклик [PERSON] в якості відповідача по справі, проте до суду [PERSON] не зявився, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд у справи у його відсутності до суду не подав. А тому суд вважає, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а в судові засідання не зявився без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 траня 2015 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 166074, виданого Чорноминською сільською радою Піщанського району Вінницької області, актовий запис №03. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії 1-АМ №317625, №3317622, №319152. Відповідно до ч.3 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 123 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На даний час шлюб між сторонами існує формально, збереження шлюбу в подальшому буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved