Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2002 року по 13 липня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з,явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст.169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 23.05.2016 р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано13.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). 04 квітня 2002 року у подружжя [PERSON] народився син [PERSON], батьками якого є сторони, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінив прізвище на "[PERSON]". Відповідно до довідки, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради №1631 від 29.03.2016р. син [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За приписами ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. У відповідності зі ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved