Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2007 року. Під час їх спільного проживання з відповідачем у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком неповнолітніх дітей являється відповідач [PERSON]. Позивач зазначила, що вони з відповідачем припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Відповідач [PERSON] як батько неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вважає, що матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Оскільки діти проживають з нею, позивачкою і знаходиться на її утриманні, а їй самій важко утримувати дітей , забезпечити їх усім необхідним, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] в сумі 1500 грн. та [PERSON] в сумі 1200грн. , щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків Згідност. 8 Закону України Про охорону дитинствакожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідност. 181 СК України способи виконання батьками обов язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того,ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб виданого 09 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 591 (а.с. 6) сторони перебувають у шлюбі з 09 жовтня 2007 року Під час спільного проживання сторін у них народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданого 10 квітня 2008 року та 18 квітня 2012 року року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актові записи № 188 та № 174 (а.с.7-8), з яких видно, що батьком дітей є відповідач [PERSON]. Згідно копії будинкової книги діти проживають з матір'ю за адресою [ADDRESS] Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку , що позов підлягає до задоволення так як відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати утримання своїм неповнолітнім дітям до досягнення ними повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогамист. 141 ЦПК України. На підставі наведеного ст.ст. 181,182,184 СК України та

Outcome: approved