Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31.12.2012 року виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.12.2012 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, про що виконкомом Далешівської сільської ради складено відповідний актовий запис № 11. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивачка з відповідачем познайомилися в 2009 році. Між ними склалися щирі, теплі відносини, вони почали дружити, а в подальшому вирішили створити сім`ю. Впродовж останніх років відносини між ними погіршилися. Відповідач змінив своє відношення до сім`ї, зокрема до позивачки, як дружини: безпідставно вчиняв сварки, під час яких принижував її, обзивав нецензурними словами, дуже часто все це закінчувалося бійками. Внаслідок вказаного, позивачка з дитиною переїхала на проживання до своїх батьків. Тобто, близько двох років вони з відповідачем живуть окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту. За вказаний час вони віддалилися одне від одного та втратили взаємоповагу, взаєморозуміння, як між подружжям. Звернення позивачки до суду із вказаним позовом є обдуманим кроком. Подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. Враховуючи вказане, позивачка просить строк для примирення не надавати. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який згідно повідомлення виконкому Далешівської сільської ради № 206 від 18.09.2019 зареєстрований в [ADDRESS] , - в судові засідання призначені по справі на 17.12.2019, 23.01.2020 та 11.02.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що доводиться повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про одержання ним судових повісток. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31 грудня 2012 року виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31.12.2012 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач будучи повідомленим про розгляд справи в судові засідання не з`явивсядля надання особистих пояснень, а також не подав до суду письмової заяви/пояснення з приводу розірвання шлюбу, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення малолітньої дитини після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3 від 05.02.2014, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.02.2014 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги думку позивачки, а також те, що відповідач будучи належним чином повідомлений не забажав висловити своєї думки з приводу заявленого позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, вважає за доцільне дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з матір`ю. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved