Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що більш як 30 років вона працювала та була членом колгоспу «Волна революції», де проробила практично усе своє життя, та була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію за віком. 20.04.1993 року колгосп реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Хвиля революції», а з 23 травня 1996 року на базі КСГП створено Закрите акціонерне товариство «Волна». У 1982 році, за згодою виконавчого комітету Червонопрапорної сільської ради вона вселилася до будинку [ADDRESS] , де мешкає до теперішнього часу. Це один з декілька житлових будинків у селі Червонопрапорне та селі Ясна Поляна Генічеського району, які були забудовані колгоспом «Волна революції» наприкінці 70-х початку 80-х років минулого сторіччя для постійно мешкання там своїх членів колгоспу. З моменту вселення до вказаного житлового будинку позивач постійно, продовж 35-ти років, сплачує комунальні платежі, податок за землю тощо, до виконкому Червонопрапорної сільської ради та проживає у ньому як пенсіонер колгоспу. Право власності на цей будинок вона не має, хоча робила внески до каси колгоспу за будинок, але заключити договір купівлі продажу не встигла у зв`язку з ліквідацією колгоспу. Нині існуюче ПАТ «Волна» взагалі ні якого відношення до житлового фонду колгоспу «Волна революції» не має, бо створено ПАТ на підставі установчих зборів ЗАТ «Волна» згідно до протоколу № 1 від 23.05.1996 року шляхом формування статутного фонду засновників на акціонерних засадах. Тому до нерухомого майна колишніх колгоспу «Волна революції», а потім і КСГП «Хвиля революції», новоутворене товариство «Волна» не має. [PERSON] зверталася до керівництва ПАТ «Волна» з питанням передачі їй у власність житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З довідки ПАТ «Волна» від 29.03.2013 року вбачається, що вище вказаний житловий будинок хазяйство передає їй безоплатно у власність, а тягар оформлення документів на цей будинок, та нотаріальне посвідчення дарування, так само покладено на неї. Рік будування вказаного будинку - 1980 , а його забудовник колгосп «Волна революції», забудовано у сільській місцевості за часом дії Цивільного кодексу УРСР /1963р./, та відповідно до ч.2 ст. 227 цього кодексу, реєстрацію права власності на житловий будинок треба було здійснювати за місцем знаходження об`єкту нерухомості - у Червонопрапорній сільській раді. Але господарство к/п «Волна революції» було зареєстровано у місті Генічеськ, а тому усе нерухоме майно треба було зареєструвати у ДБТІ, чого свого часу зроблено не було. Таким чином, позивач була змушена звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач - представник Червонської сільської ради в судове засідання не з`явився, але до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та н заперечує проти їх задоволення. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до довідки №649 від 31.08.2017 року Виконавчого комітету Червонської сільської ради Генічеського району Херсонської області зазначено, що [PERSON] дійсно проживає на території Червонської сільської ради в будинку за [ADDRESS] з вересня 1982 року по теперішній час. Відповідно до Довідки ПАТ «Волна» №23 від 25.02.2013 року зазначено, що хазяйство безоплатно передає даний житловий будинок [PERSON] , в якому вона проживає за адресою по [ADDRESS] у власність та оформлення всіх необхідних документів, для оформлення нотаріальної передачі покладено неї. З 1982 року позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком по [ADDRESS] . Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнішнього володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володів нерухомим майном і протягом 38 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved