Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованих осіб 1. 28.05.2019 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Перебуваючи в шлюбі, 11.06.2018 року на тимчасово окупованій території України, а саме: в м. Ялта Автономної Республіки Крим, вона народила доньку [PERSON] . Актовий запис про народження доньки у неї та [PERSON] за №521 складено Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, яким також видано свідоцтво серії [NUMBER] . По приїзду за місцем проживання вона звернулася до Шаргородського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області з метою оформлення свідоцтва про народження доньки [PERSON] , відповідно до законодавства України, але їй відмовлено у реєстрації народження і видачі свідоцтва про народження, посилаючись на те, що документи про народження дитини не відповідають встановленій українським законодавством формі і відсутнє медичне свідоцтво про народження по формі №103/о, яка затверджена Міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 року за №545. Встановлення факту народження має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації народження доньки, так як наявні у неї документи про народження дитини не створюють юридичних наслідків і не дають змоги вчинити державну реєстрацію народження дитини за нормами законодавства України. Просить встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Ялта Автономної Республіки Крим у матері - [PERSON] та батька - [PERSON] . В судовому засіданні у вступному слові та в заключному слові заявник [PERSON] підтримала заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Заявник [PERSON] суду пояснила, що 04.01.2018 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано 04.01.2018 року Львівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. До реєстрації шлюбу вона та [PERSON] тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Кілька років тому вона поїхала на роботу у Автономну Республіку Крим, де працювала, проживала із [PERSON] , котрий зареєстрований у м. Ялта, і там же у м. Ялта [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Документи про народження доньки видано на тимчасово окупованій території, так як АРК є тимчасово окупованою територію України, що визначено Верховною Радою України. Видані документи про народження дитини не мають юридичних наслідків і на їх підставі вона та [PERSON] не можуть зареєструвати народження доньки за нормами СК України. Просить встановити факт народження її та [PERSON] дитини - дівчинки [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України, зокрема, в м. Ялта Автономної Республіки Крим. Встановлення факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить вчинити державну реєстрацію народження дитини відповідно до законодавства України. 2. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не прибув, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, так як перебуває на роботі, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує, просить її задовольнити, підтверджує той факт, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із заявником і вони мають спільну дитину [PERSON] , і він дійсно є батьком дитини (а.с.18). 3. Представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, але 29.05.2019 року від начальника Відділу ДРАЦСу Магдалюк Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відділу, при розгляді заяви Алєксєєвої О. М . покладається на вирішення суду (а.с.17). ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 1. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявила клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи копії судового рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, заявник не має. 2. Заінтересована особа - [PERSON] на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.18). 3. Представник заінтересованої особи - начальник Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Магдалюк Л.В . надіслала до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.17). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 28.05.2019 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 29.05.2019 року (а.с.13). 2. В судове засідання для розгляду справи по суті не прибули заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи - Шаргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначених учасників справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає. 3. Суд розглянув клопотання заявника про приєднання до матеріалів справи доказу і, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про приєднання до матеріалів цивільної справи копії судового рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, відомості про встановлений судом факт, мету встановлення факту, докази, на підставі яких суд установив факт Вислухавши пояснення заявника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Вінниця, жителька [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Санкт-Петербург Російської Федерації, місце проживання якого зареєстровано у м. Ялта Автономної Республіки Крим, є громадянами України та уклали шлюб 04.01.2018 року, який зареєстровано Львівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Вказана обставина підтверджується паспортами громадян України заявника та заінтересованої особи, а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4, 6, 8). Перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , [INFO] року заявник [PERSON] у м. Ялта Автономної Республіки Крим, у Ялтинському пологовому будинку народила дитину жіночої статі, що підтверджується довідкою Ялтинського пологового будинку про народження, яка видана 15.05.2019 року за №292 (а.с.18, на звороті). Отже, судом встановлено, що [INFO] року у м. Ялта Автономної Республіки Крим, що визнана тимчасово окупованою територією України, народилася [PERSON] . Так, законодавчим актом, який визначає поняття «тимчасово окупована територія», є Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно із ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Таким чином, вище вказаним Законом України визначено, що тимчасово окупованою територією є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь, тому м. Ялта, де народилася [PERSON] , відноситься до населених пунктів, які знаходяться на тимчасово окупованій території. Факт народження [PERSON] [INFO] у м. Ялта Автономної Республіки Крим України у батьків: батька [PERSON] та матері [PERSON] підтверджується поясненнями заявника, заявою заінтересованої особи [PERSON] (а.с.18), а також вказаний факт зафіксований 11.05.2019 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації, який видав довідку про народження за №52 на підставі запису акту про народження від 19.06.2018 року за №521, а також свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.06.2018 року на підставі того ж актового запису про народження (а.с.10, 9). При зверненні до Шаргородського районного відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з приводу державної реєстрації народження [PERSON] та видачі свідоцтва про народження зразка держави Україна, заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки нею пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (а.с.11). Таким чином, проаналізувавши докази, судом встановлено факт народження дитини жіночої статі [PERSON] [INFO] в м. Ялта Автономної Республіки Крим України у громадян України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.9 ЗУ«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, оскільки свідоцтво про народження дитини - дівчинки [PERSON] було видано на тимчасово окупованій території України, то вказане свідоцтво є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них… Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Згідно з п.п.1, 2 п.1 розділу 3 «Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров`я та круглою печаткою закладу; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Відповідно до п.п.3, 4, 8 п.1 розділу 3 «Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них… Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження, підтверджене одним із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, або місце проживання батьків чи одного з них. Якщо місцем народження дитини зазначається фактичне місце її народження, а не місце проживання її батьків, про це робиться відповідна відмітка у графі "Для відміток" актового запису про народження, яка під час державної реєстрації скріплюється підписами батьків чи одного з них. Під час державної реєстрації народження дитини за місцем її народження в актовому записі вказується фактичне місце народження. Зазначений порядок повинен бути роз`яснений особам, які звернулися з питання державної реєстрації народження дитини. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду… Державна реєстрації народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження копії такого рішення або будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в день її пред`явлення заявником. Судом встановлено, що надані заявником свідоцтво про народження дитини [PERSON] та довідка про її народження, видані органом, який створений на тимчасово окупованій території України всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації народження за правилами ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку із чим відділом ДРАЦСу відмовлено заявнику [PERSON] у державній реєстрації народження дитини. Разом з тим, суд вважає, що вказані свідоцтво про народження та довідка про народження підтверджують факт народження дитини жіночої статі [PERSON] , яка походить від батьків: батька [PERSON] та матері [PERSON] , громадян України. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст.316 ЦПК України). Заявник [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області без порушення правил підсудності, встановлених ст.316 ЦПК України), оскільки зареєстроване місце її проживання - [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст.319 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.3 ст.317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Частиною 4 ст.317 ЦПК України встановлено, що рішення у, тому числі, у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним той факт, що дитина жіночої статі [PERSON] народилася [INFO] у м. Ялта Автономної Республіки Крим України, що визначається як тимчасово окупована територія України, у батьків: батька - [PERSON], громадина України, та матері - [PERSON] , громадянки України. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з вимог ст.77 ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Надане заявником свідоцтво про народження дитини [PERSON] видане органом, який створений на тимчасово окупованій території України всупереч законодавству України, не є підставою для реєстрації народження за правилами ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, але містить фактичні дані про народження особи, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», «Мезер проти Республіки Молдова і Росії», «Ілашку і інші проти Молдови і Росії», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Так, в п.333 рішення у справі «Ілашку і інші проти Молдови і Росії», Європейський суд з прав людини висловив правовий висновок про те, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території внаслідок фактичної ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність і здійснювати юрисдикцію. Вона повинна всіма доступними дипломатичними і правовими засобами із залученням іноземних держав і міжнародних організацій продовжувати гарантувати права і свободи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зазначив, зокрема, в п.п.90, 91, 96, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надано докази «поза розумним сумнівом», які підтверджують факт народження у неї та [PERSON] дитини: дівчинки [PERSON] [INFO] у м. Ялта Автономної Республіки Крим, що визначається як тимчасово окупована територія, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Outcome: approved