Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач зазначає, що працював у відповідача. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата. Зважаючи на це позивач звернувся до суду з позовом, згідно до якого просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 15.09.2014 року по 16.03.2015 року. Позивач не з'явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача повторно не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання, відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював у відповідача, та був звільнений з роботи 15.09.2014 року (наказ № 106-к). Рівненським районним судом Рівненської області 27.11.2014 р. був виданий судовий наказ в справі № 570/5646/14-ц про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати. У довідці відповідача від 05.09.2014 р. зазначено про розмір заробітної плати за останні два місяці, який складає 3455, 27 грн. Отже, середня заробітна плата складає 1727, 64 грн. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. При цьому суми коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зазначаються без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. Розрахунок заборгованості проводиться наступним чином: · за вересень 2014 року: 22 робочі дні. Середній заробіток ділимо на 22 робочі дні та множимо на кількість робочих днів при затримці розрахунку. Отже, 1727,64/22х12 = 942 грн. 35 коп.; · · за повний місяць затримки розрахунку при звільненні береться сума 1727, 64 грн. За період жовтень 2014 року - лютий 2015 року (5 місяців х 1727, 64 грн.) заборгованість складає 8 638, 20 грн.; · · за березень 2015 року, по 16 число (в межах заявлених позовних вимог): 21 робочий день. Середній заробіток ділимо на 21 робочий день та множимо на кількість робочих днів при затримці розрахунку по 16 число. Отже, 1727,64/21х11 = 904 грн. 95 коп. · Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити на суму 10 485, 50 грн. (942, 35+ 8638, 20 + 904, 95). Суд зважає на положення статті 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Такий термін звернення до суду за захистом порушеного права для даного виду правовідносин визначений строком в три місяці. У рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, початок перебігу якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини). Як зазначалося, судовий наказ про стягнення заробітної плати був виданий 27.11.2014 року, а позивач звернувся до суду 26.01.2015 року. Тому суд вважає, виходячи з наявних матеріалів справи саме з 27.11.2014 року слід обчислювати строки звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Згідно до наявних матеріалів справи, стягнення за судовим наказом не були проведені. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, та враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" судові витрати складають 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved