Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Заявнику 25 грудня 2001 року на підставі рішення Снітківської сільської ради, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН XIII № 0331, де її ім'я було зазначено як [PERSON]. З цієї підстави (невідповідність імені у правовстановлюючому документі та документі, що посвідчує особу) Реєстраційною службою Мурованокуриловецького районного управління юстиції заявнику відмовлено у реєстрації права власності у встановленому законом порядку, а тому за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу звернулася до суду. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, наведених у ній. Крім того, пояснив, що не зміг довести реєстратору про те, що [PERSON] і [PERSON] - одне ім'я, а тому за плату біля п'ятисот гривень він отримав дві відмови в реєстрації права власності і рекомендацію звернутися в суд. Виконуюча обов'язки начальника реєстраційної служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції в судове засідання не з'явилася. В поданій до суду заяві (а.с. 31) просила справу розглянути за відсутності представника Служби, не заперечила проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити. Паспортом громадянина України (а.с. 4), карткою фізичної особи - платника податків (а.с. 5), свідоцтвом про своє народження (а.с. 6), свідоцтвом про одруження (а.с. 7), довідкою Снітківської сільської ради № 545 від 07.07.2014 року (а.с. 10) заявник довела, що її ім'я правильно звучить і пишеться "[PERSON]". Із тексту заяви до суду, довідки начальника відділу Держземагенства у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області № 04-10/281 від 18 жовтня 2013 року (а.с. 9) про правовий статус земельної ділянки, та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, які сформовані 24 грудня 2013 року (а.с. 11-16), доводиться, що земельна ділянка площею 2,6276 га та площею 0,0366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знаходиться у приватній власності [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 3 скликання Снітківської сільської ради від 25 грудня 2001 року. Разом з тим, у державному акті на право приватної власності на землю серії ВН XIII № 0331, який виданий 25 грудня 2001 року (а.с. 8), ім'я власника записані, як [PERSON]. Із словника-довідника власних імен людей (найпоширеніші імена, їх походження та варіанти), інших словників (а.с. 18) та словопедії (а.с. 33) вбачається, що ім'я [PERSON] і [PERSON] це одне ім'я в різних варіантах написання та звертання (а.с. 19-21). Таким чином, суд вважає доведеним і неспростовним факт, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON], - належить саме [PERSON]. Внести виправлення до Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] не могла, оскільки, відповідно до Інструкції про прядок складання, видачі, реєстрації, і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 04 червня 1999 року (чинна до 23 серпня 2013 року), таке допускалося (п. 2.9). Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно № 14566092 та № 14565655 від 21 липня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 25, 26) [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки в державному акті «невірно зазначено ім'я заявника». Такими рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно стверджується, що іншим чином, окрім як через суд, [PERSON] не зможе захистити свої інтереси та отримати свідоцтво про право власності на землю. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, п. а ст. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 55 Конституції України, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентним судом в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Судовий захист прав і свобод людини здійснюється в процесуальних формах, передбачених чинним законодавством, а саме в порядку цивільного, кримінального, адміністративного, а також конституційного судочинства. Форму захисту прав та інтересів особа обирає самостійно. Таким чином, не дивлячись на наявність підстав для оскарження рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, позивач обрала для захисту своїх інтересів такий спосіб як встановлення юридичного факту в цивільному процесі.

Outcome: approved