Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач 14 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року. З самого початку спільне життя з відповідачем складалось, проте в подальшому між ними стали виникати непорозуміння. Вона проживає разом з дітьми окремо від відповідача. Оскільки [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], має постійне місце роботи, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дітей, вона, позивач, на даний час працює двірником у КУ «Пологівська залізнична лікарня» та має заробітну плату, якої катастрофічно не вистачає на саме необхідне, просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей по 1/3 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до виповнення дітям повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина від попереднього шлюбу, отримувачем аліментів є [PERSON] Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про явку в судове засідання (а.с.12-13). У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити, повідомила суду, що працює в КУ «Пологівська залізнична лікарня» двірником та отримує заробітну плуту приблизно 2500 грн. на місяць (а.с15). Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутність. Проти задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання двох малолітніх дітей згоден та не заперечує, повідомив суду, що працює ПАТ «Авто ЗАЗ» сторожем та отримує заробітну плату приблизно 4000 грн. на місяць (а.с.18). Третя особа [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. Повідомила суду, що вона вийшла заміж, у звязку з чим змінила прізвище, проти задоволення позову не заперечує, просить суд винести рішення на розсуд суду, працює в Пологівській районній державній адміністрації сторожем та отримує заробітну плату в розмірі 2700 грн. на місяць (а.с.16). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позовних вимог, визнання позовних вимог відповідачем, думку третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року (а.с.20). З копії свідоцтв про народження дітей судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] і дочки [PERSON] [INFO] (а.с.4-5). З позовної заяви і заяви відповідача до суду судом встановлено, що відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи, за судовим рішенням сплачує аліменти на користь третьої особи у справі на утримання сина [INFO] по 1/4 частині щомісячно до виповнення сину повноліття. Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з ч.1 ст.182 СК України в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач систематичної матеріальної допомоги на дітей не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, суд враховує вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, а саме, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, визнає позовні вимоги у зазначеному в позовній заяві розмірі аліментів, і вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей по 1/3 частині з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дітей. Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved