Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

І. Суть спору Позивачка 12.04.2021 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.03.2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 12. Зазначає, що за час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом про розірвання шлюбу є погіршення стосунків, виникнення сварок внаслідок відсутності взаєморозуміння. З жовтня 2020 року вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що з 01.10.2020 року подружні стосунки припинилися, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу неможливе. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, дочку залишити проживати з нею. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації та шляхом опублікування відповідного оголошення про його виклик в судове засідання на сайті Судової влади України, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 11.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09.06.2021 року. 09.06.2021 року у зв`язку із неявкою відповідача судове засідання було відкладено на 30.06.2021 року. У зв`язку із неявкою [PERSON] , у відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 30.06.2021 року суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи, без участі відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІV. Обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 12 березня 2016 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.23). За час шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а.с. 22). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, між подружжям часто виникають непорозуміння та сварки, через що в сім`ї склалася негативна та напружена атмосфера. Як подружжя сторони разом не проживають з жовтня 2020 року, спільного господарства не ведуть, жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїхрішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд дійшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та дитини, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112 Сімейного кодексу Україниє всі підстави для його розірвання. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved