Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 02 червня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «HACK «ОРАНТА» укладений договір № АК/1793773 (поліс «автоцивілка»), предметом якого було страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу «Lexus RX З50», державний номерний знак [NUMBER] . 18 лютого 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 07 травня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 pоку, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124 КпАП України. До ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , із заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу «автоцивілки». ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно звіту про оцінку визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля, на підставі страхових актів № ОЦВ-18-32-1939/1 від 29 листопада 2019 року та № ОЦВ-18-32-1939/2 від 20 грудня 2018 року було сплачено на ремонт автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування в сумі 62 690 грн. 00 коп. Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м.Києва 07 травня 2018 року під час скоєння дорожньо-транспорної пригоди [PERSON] відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, а відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, в даному випадку HACK «ОРАНТА», після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. ПАТ «HACK «ОРАНТА» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 16 квітня 2018 року року ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернулась до [PERSON] з регресною вимогою № 09-06-08/1168 й 04.03.2019 року між [PERSON] та ПАТ «HACK «ОРАНТА» на підставі заяви [PERSON] було досягнуто домовленості що до розстрочення сплати боргу щодо виплаченого страхового відшкодування, згідно якої боржник зобов`язався сплатити 62 690 грн. 00 коп. рівними частинами на протязі 5 місяців, починаючи з березня 2019 року, проте домовленості не дотримався - жодних коштів на рахунок компанії від боржника не надійшло. 08 травня 2019 року ПАТ «HACK «ОРАНТА» боржнику було направлено досудове попередження № 08-03-14/4162. В судове засіданні позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити, з можливим ухваленням заочного рішенння. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 02 червня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «HACK «ОРАНТА» укладений договір № АК/1793773 (поліс «автоцивілка»), предметом якого було страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу «Lexus RX З50», державний номерний знак [NUMBER] . 18 лютого 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 350», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 07 травня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 pоку, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124 КпАП України. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. До ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , із заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу «автоцивілки». ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно звіту про оцінку визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля, на підставі страхових актів № ОЦВ-18-32-1939/1 від 29 листопада 2019 року та № ОЦВ-18-32-1939/2 від 20 грудня 2018 року було сплачено на ремонт автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , страхове відшкодування в сумі 62 690 грн. 00 коп. Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м.Києва 07 травня 2018 року під час скоєння дорожньо-транспорної пригоди [PERSON] відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, а відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. ПАТ «HACK «ОРАНТА» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. Так, 16 квітня 2018 року року ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернулась до [PERSON] з регресною вимогою № 09-06-08/1168 й 04 березня 2019 року між [PERSON] та ПАТ «HACK «ОРАНТА» на підставі заяви [PERSON] було досягнуто домовленості щодо розстрочення сплати боргу по виплаченому ПАТ «HACK «ОРАНТА» страхового відшкодування, згідно якої боржник зобов`язався сплатити 62 690 грн. 00 коп. рівними частинами на протязі 5 місяців, починаючи з березня 2019 року, проте домовленості не дотримався - жодних коштів на рахунок компанії від боржника не надійшло. Відповідно до статті 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно, у зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи, яка спричинила дорожньо - транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та/або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, - відповідача. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки статті 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, надавши оцінку наданим стронам доказів, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 921 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1191, 993 ЦК України, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про судовий збір», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved