Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що після смерті свого батька отримав у спадщину житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.09. 2020 року, виданим приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Л.В.Лещенко. Позивач зареєстрований у вказаному будинку з 08.09.2004 року і до теперішнього часу, постійно там проживає й утримує домоволодіння за власні кошти. З 05.06.2016 року у спірному будинку була зареєстрована й відповідач [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року по цивільній справі № 621/1609/19. Цим же рішенням, залишеним без змін апеляційною інстанцією, відповідачці було відмовлено у визнанні за нею права на спадкування після померлого [PERSON] разом зі спадкоємцями І черги. На даний час відповідачка фактично не проживає в спірному будинку, забрала свої речі, привласнює предмети вжитку з будинку, в зв`язку з чим позивач звертався до поліції з відповідними заявами, не є членом сім`ї позивача, жодних витрат з утримання цього будинку не несе, домовленості щодо користування житлом між сторонами ніколи не було, а тому, враховуючи норми Конституції України та законодавства про власність, просив захистити його порушені права як власника будинку та задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.43) Відповідач [PERSON] не погодилася з пред`явленим позовом, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказала, що тривалий час проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з власником будинку [PERSON] , який помер [INFO] . Вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а також до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та надання права на спадкування за законом. На час подання відзиву відкрито касаційне провадження в цивільній справі № 921/609/19. Позивач чинить перешкоди відповідачці у користуванні житлом, вона є інвалідом ІІ групи, іншого житла не має, а отже звернулася до суду з позовом про вселення у спірне домоволодіння. Рішення по цій справі не ухвалене. Враховуючи викладене, просила захистити її цивільне право на житло та відмовити позивачеві у задоволенні позову. (а.с.45-48) 25.03.2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Гетьман О.М. було подано клопотання про зупинення провадження в справі до ухвалення рішення судом касаційної інстанції по цивільній справі № 621/1609/19, яким остаточно мало бути вирішено питання щодо наявності у відповідача права на спадкування частки спірного будинку (а.с.77-78) Представник відповідача [PERSON] адвокат Браславська О.А. подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти зупинення провадження у справі. (а.с.81) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.03.2021 року клопотання позивача задоволено та зупинено провадження в цивільній справі № 621/3414/20 до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 621/1609/19 (а.с.83) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.10.2021 року за заявою представника позивача - адвоката Гетьман О.М. поновлено провадження в цивільній справі та призначено судове засідання з викликом учасників (а.с.91). В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Гетьман О.М. та представника відповідача - адвоката Браславської О.А. надійшли письмові заяви, в яких вони просили розглянути справу без їх участі та без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, суд встановив наступне: Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Л.В.Лещенко за реєстровим номером 1418, спадкова справа № 168/2018, позивачеві [PERSON] в порядку спадкування після померлого [PERSON] , належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ) (а.с.9-10) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року по цивільній справі № 621/1609/19 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з листопада 2011 року по день смерті останнього [INFO] . У наданні права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, [PERSON] відмовлено (а.с.11-13) Постановою КЦС Верховного Суду від 29.09.2021 року у вище зазначеній цивільній справі касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15.07.2020 року в частині відмови відповідачці у наданні права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, що мають право на спадкування, - залишено без змін (а.с.88-90) З копій реєстраційних матеріалів Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківської області вбачається, що позивач [PERSON] неодноразово звертався з заявами щодо неправомірних дій відповідача щодо спадкового майна, за наслідками розгляду яких 13.02.2020 року відомості внесено до ЄРДР за № 1202022030000053 за ч.1 ст.185 КК України (а.с.14-37) В свою чергу, 14.03.2020 року відповідач [PERSON] зверталася з заявою до Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення щодо неї за ст..356 КК України стосовно користування спірним будинком. (а.с.49 -52) Крім того, відповідачкою [PERSON] подано до Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву до позивача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, за якою 13.08.2020 року відкрито провадження в цивільній справі № 621/2073/20 (а.с.54) Рішення по вказаній цивільній справі на даний час не ухвалено. Відповідачці [PERSON] рішенням МСЕК № 153 від 01.03.2019 року, встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 11.02.2021 року (а.с.53) Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов наступного: Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявні у позивача право власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права у будь-який час та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 року по справі №6-709цс16, згідно якої, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено і підтверджується належними доказами по справі, що відповідачка [PERSON] вселилася до спірного будинку як член сім`ї колишнього власника - спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , а отже її право користування жилим приміщенням є взаємопов`язаним та може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім`ї якої він є. З припиненням права власності такої особи втрачається право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Право власності [PERSON] на спірне домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , припинилося внаслідок його смерті, та перейшло в порядку спадкування за законом до позивача [PERSON] , членом сім`ї якого відповідачка не є. Договір найму чи інші домовленості щодо користування спірним будинком між сторонами не узгоджувалися, у наданні права на спадкування частки спірного будинку відповідачці відмовлено, а отже наявні підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved