Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 серпня 2018 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду із позовом і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 03 червня 2000 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON], який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Натомість, відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітнього сина, хоча зобов'язаний це робити. З цих підстав, просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] з 03 червня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05 жовтня 2017 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від шлюбу сторін [INFO] року народився син - [PERSON], про що складено актовий запис №1673 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 10 жовтня 2001 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Довідкою №1-624 виданою 21 серпня 2018 року ДП «Авторитет» стверджується, що неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом із матір'ю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, беручи до уваги визнання відповідачем позову, що не порушує вимог закону та будь-чиї охоронюваних законом прав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved