Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] ,третіх осіб : Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на підставі Ордеру на житлову площу, в гуртожитку [ADDRESS], який виданий на основі загального рішення адміністрації профсоюзного комітету ,комітету комсомолу КСЗ,розпорядження №6 від 26.03.1996року по [ADDRESS] , виділено 2 кімнати на чотирьох чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] - донька З моменту вселення в гуртожиток позивач проживає в ньому постійно. На даний час гуртожиток: буд. [ADDRESS] знаходиться у приватній власності у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», код за ЄДРПОУ 05756783. Позивачки чоловік, [PERSON] , [INFO] - помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 09 січня 2018 року складено відповідний актовий запис № 64. Відповідач - [PERSON] , [INFO] , являється сином позивачки і за адресою: кімнати [ADDRESS] , не проживає з січня 2011 року. На даний момент його постійна адреса проживання [ADDRESS] . Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Окремий письмовий договір між сторонами по справі та конкретний порядок житлом не укладався. Отже, протягом 10 років [PERSON] , [INFO] , знав що він зареєстрований за адресою: кімнати 36-37 але не підтримував зв`язку зі своїм місцем реєстрації, а отже, втратив інтерес до житла. Позивач вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням: кімнатами [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, він не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач, [PERSON] , як повноправний користувач житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням. Прохала визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS] , у зв`язку з його не проживанням за вказаною адресою більше ОДНОГО РОКУ. Позивач та її представник адвокат Сметаннікова К.В.в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає провести заочний розгляд справи. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки,ним не подано відзив. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. На підставі Ордеру на житлову площу, в гуртожитку [ADDRESS], виданого на основі загального рішення адміністрації профсоюзного комітету ,комітету комсомолу КСЗ,розпорядження №6 від 26.03.1996року по [ADDRESS] , виділено 2 кімнати на чотирьох чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] - донька З моменту вселення в гуртожиток позивач проживає в ньому постійно. На даний час гуртожиток: буд. [ADDRESS] знаходиться у приватній власності у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», код за ЄДРПОУ 05756783. [PERSON] , [INFO] , чоловік позивачки, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 09 січня 2018 року складено відповідний актовий запис № 64. Відповідач - [PERSON] , [INFO] , являється сином позивачки і за адресою: кімнати [ADDRESS] , не проживає з січня 2011 року. На даний момент його постійна адреса проживання [ADDRESS] . Відповідач протягом 10 років не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Окремий письмовий договір між сторонами по справі та конкретний порядок житлом не укладався. Отже, [PERSON] , [INFO] , знав що він зареєстрований за адресою: кімнати 36-37,але не підтримував зв`язку зі своїм місцем реєстрації, а отже, втратив право користування кімнатами . Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Конституція України у статті 3 декларує положення про те, що "Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави". Дане положення - одна з фундаментальних основ конституційного ладу України. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. І ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч,2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин; а також \\ старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 177 ЖК України передбачено, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку а під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач не вчиняє дій, щодо самостійного зняття з реєстрації проживання, а тому позивач вимушена звернутися до суду. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Доводячи суду обґрунтованість заявлених вимог, представник позивача просить винести рішення про захист порушеного права позивача шляхом прийняття рішення про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених у справі доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт, що відповідач не проживає в приміщенні більше одного року, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, а спосіб захисту порушеного права цілком відповідає вимозі ст. 16 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатами 36,37 в будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню.

Outcome: approved