Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просила суд встановити юридичний факт, що померлий 26 липня 2015 року в селі Зозів Липовецького району Вінницької області, [PERSON] визнавав її, [PERSON], рідною дочкою. Свою заяву заявник мотивувала тим, що вона народилась 03 травня 1967 року. Її батьками були [PERSON] та [PERSON], які проживали у незареєстрованому шлюбі. Батько все своє життя визнавав її рідною дочкою, опікувався нею, займався вихованням та утримував її матеріально. 26 липня 2015 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за його життя 11.09.2000 року. Згідно згаданого заповіту, останній заповів усе належне йому майно своїй дочці, тобто їй, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] визначений законодавцем строк вона, [PERSON], звернулась до нотаріуса, однак як зясувалось не підтверджується факт родинних стосунків із померлим, так як у її свідоцтві про народження батька не вписано, оскільки мати проживала з батьком у незареєстрованому шлюбі, в якому народилась вона. Вказана обставина, на даний час, є підставою для сплати податку при оформленні спадкових прав у більшому розмірі а ніж це можливо у разі підтвердження батьківства. Ураховуючи те, що встановлення даного факту необхідне їй для реалізації своїх спадкових прав та таке право не повязане із правом про спір, і іншого порядку його встановлення чинним законодавством не передбачено, тому заявник просила суд встановити юридичний факт від якого залежать її майнові права. В судове засідання заявник та її представник не зявились, в заяві, яку вони надали суду вказали про підтримання заяви про встановлення юридичного факту, просили суд її задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - сільський голова Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не зявився, в заяві яку адресував суду вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства, просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Прийнявши до уваги те, що особи, які беруть участь у справи використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшов висновку про таке. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. В п.15 вказаної постанови судам розяснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Статтею 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, визначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Факт визнання [PERSON] батьківства щодо заявника підтверджується такими доказами. У свідоцтві про народження заявника в графі батько запис про батька взагалі відсутній. Як убачається із заповіту вчиненого [PERSON] 11.09.2000 року, останній заповів своїй дочці [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] усе належне йому майно. Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Зозівської сільської ради від 23.10.2015 року за №983, 984, [PERSON], 03.05.967 року народження є рідною дочкою [PERSON], який помер 26.07.2015 року в селі Зозів, поховання якого здійснювала саме вона. Згідно записів погосподарської книги, особистий рахунок №259, [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд дійшов до висновку, що заявником надано достатньо доказів, які підтверджують факт, про встановлення якого вона просить суд, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі викладеного та

Outcome: approved