Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла його та відповідачів [PERSON] та [PERSON] мати [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 23.12.2016 року). На день смерті вона постійно проживала з нею за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: \~ \~ \~ \~- земельна ділянка, площею 2,7139 га, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225681300:01:001:0028, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №078990 від 20.12.2005 року. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер її та відповідачів [PERSON] та [PERSON] - батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 28.08.2019 року). За життя 04.12.1992 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла їй та відповідачам [PERSON] і [PERSON] в рівних долях. Єдиними спадкоємцями як за заповітом, так і за законом після смерті [PERSON] є вона, як донька, та відповідачі: її брат [PERSON] та її сестра [PERSON] , також як діти померлої. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає. Звернувшись 02.09.2019 року до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском нею встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 04.09.2019 року №2142 [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею, вели спільне господарство. Крім цього, згідно з Актом фактичного проживання [PERSON] на день смерті, складеного депутатом Могилівської сільської ради [PERSON] та сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійсно [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала без реєстрації з нею за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та після її смерті поховала за власні кошти. Таким чином, вона постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Її брат [PERSON] та її сестра [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.315,\~328,\~1216,\~1218,\~1225,\~1261\~ ЦК України, прохає суд встановити факт її постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на 2/3 частини на вищевказане спадкове майно. Відповідач за первісним позовом [PERSON] скористалася своїм правом та подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, вимоги якої обгрунтовує наступними обставинами. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла\~її та\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] мати - [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] помер їх батько - [PERSON] . За життя, 04.02.1992 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не скаладалося заповіла їй та відповідачам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. На день\~смерті вона\~постійно проживала\~з [PERSON] без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Її мати [PERSON] була зереєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею та її сім`єю. Таким чином, вона прийняла спадщину спільним проживанням з померлою [PERSON] . Її брат [PERSON] проживав та був зареєстрований в м. Ромни, в шестимісячний строк встановлений законом для прийняття спадщини він до нотаріуса не звертався, спадщину не прийняв, а тому своєю долею спадку розпоряджатись не може. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2, 7139 га, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225681300-01-001-0028, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 078990 від 20.12.2005 року. Єдиними спадкоємцями як за заповітом так і за законом після смерті [PERSON] є вона, як донька, та відповідачі - її брат [PERSON] та її сестра [PERSON] , як діти померлої. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає. 14.02.2020 року вона звернулася до державного нотаріуса із офіційною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] Державним нотаріусом їй було повідомлено, що вона може бути спадкоємцем по заповіту, а також спадкоємцем по закону. Її сестра [PERSON] може бути також спадкоємцем по заповіту, а також спадкоємцем по закону. Також, державний нотаріус повідомив, що її сестра [PERSON] звернулась до нотаріальної контори раніше, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим вона подала позов до суду. У зв`язку з неможливістю отримати у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на свою 1/3 частину в спадковому майні, наявністю спору про право власності на спадщину, вона подає зустрічний позов до суду на загальних підставах в позовному провадженні для визнання за нею права, власності на 1/3 частину спадщини відповідно до заповіту. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1217, 1218, п.1 ст.1222, 1223 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на 1/3 частину на вищевказане спадкове майно. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Також, вимоги зустрічної позовної заяви визнала повністю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнала повністю, а також вимоги зустрічної позовної заяви підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Відповідач за первісним позовом та за зустрічним позовом [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом визнає. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в підготовчому засіданні пояснила, що з [PERSON] працюють разом в школі і їй достовірно відомо, що мати останньої проживала з нею близько 5 років і до дня своєї смерті. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в підготовчому засіданні пояснила, що була сусідкою [PERSON] , знає її сім`ю і дійсно її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала з нею до дня своєї смерті. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом [PERSON] , покази свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем за первісним позовом [PERSON] та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла мати сторін по справі [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 23.12.2016 року). На день смерті вона постійно проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та була зареєстрована з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16, 17, 40). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: \~ \~ \~ \~- земельна ділянка, площею 2,7139 га, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225681300:01:001:0028, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №078990 від 20.12.2005 року (а.с.18). \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько сторін по справі - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 28.08.2019 року). За життя 04.12.1992 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла сторонам по справі в рівних долях. Єдиними спадкоємцями як за заповітом, так і за законом після смерті [PERSON] є сторони по справі, як діти померлої. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає. [PERSON] , звернувшись 02.09.2019 року до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском нею встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 04.09.2019 року №2142 [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , вели спільне господарство (а.с.16). Згідно з Актом фактичного проживання [PERSON] на день смерті, складеного депутатом Могилівської сільської ради [PERSON] та сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійсно [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та після її смерті поховала за власні кошти (а.с.17). Таким чином, [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В підготовчому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня своєї смерті, проживала з [PERSON] , яка її доглянула та поховала за власний рахунок, таким чином, фактично прийнявши спадщину, що також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в підготовчому засіданні та згідно яких дійсно [PERSON] постійно проживала без реєстрації з [PERSON] до дня її смерті, доглянула її та поховала за власний рахунок. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №2015 від 16.08.2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зереєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з [PERSON] та її сім`єю (а.с.40). Сторони по справі є єдиними спадкоємцями як за заповітом, так і за законом після смерті [PERSON] , як діти померлої. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає. \~ \~ \~ \~Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно дост.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст.1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Отже, виходячи з наведеного, встановлення факту постійного проживання [PERSON] та спадкодавця [PERSON] породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, іншої можливості встановити цей факт позивач не має. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, який просить встановити позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в підготовчому засіданні, згідно яких [PERSON] дійсно постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. \~ \~ \~ \~Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом визнані повністю, позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлені позовні за зустрічним позовом визнані у повному обсязі, а також відповідачем за первісним позовом та зустрічним позовом [PERSON] визнані позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову, тобто сторонами визнані всі ті обставини, на які позивач за первісним позовом посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог первісного позову та на які позивач за зустрічним позовом посилається на обгрунтування заявлених позовних вимог зустрічного позову. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог за первісним позовом та позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в первісній позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , а також з відповідача за первісним позовом та за зустрічним позовом [PERSON] на її користь судового збору, сплаченого при поданні первісного позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні первісного позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в зустрічній позовній заяві вимоги про стягнення з позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , а також з відповідача за первісним позовом та за зустрічним позовом [PERSON] на її користь судового збору, сплаченого при поданні зустрічного позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні зустрічного позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved