Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Згідно поданого позову 29.10.2013р. між публічним акціонерним товариством (ПАТ) [PERSON] Дніпрота товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Ессенс-Преміум укладено кредитний договір № 291013-КЛВ від 29.10.2013р., на виконання якого позичальнику надані кредитні кошти в розмірі 10 000 000,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем ПАТ [PERSON] Дніпро і відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 301013-П/3, за яким поручитель солідарно з позичальником відповідає за виконання зобов'язань за кредитним договором. Позичальником в порушення умов договору несвоєчасно і не в повному обсязі сплачуються проценти за кредитом, не здійснюється щомісячне погашення кредиту, а також простроченої кредитної заборгованості та пені. Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору, станом на 16.11.2015 року прострочена заборгованість по процентам за останні 6 місяців складає 1 260 273,97 грн. Банком на адресу позичальника і поручителя були направлені вимоги про погашення заборгованості, які залишені без задоволення. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ [PERSON] Дніпросуму заборгованості станом на 16 листопада 2015 року з нарахованих процентів за останні шість місяців за кредитним договором №291013-КЛВ від 29 жовтня 2013 року в сумі 1 260 273, 97 гривень. Представник ПАТ [PERSON] Дніпро [PERSON] в судове засідання 14.09.2016 року не з'явилася, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. В клопотанні зазначено, що позивач повністю підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі. 05.09.2016 року до суду надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких наведені посилання на правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, про те, що пред'явленням вимоги до поручителя за ч.4ст.559 ЦК України, є пред'явлення позовної заяви, в порядку, визначеному законом. В поясненнях також вказано, що пунктом 1.3 Договору поруки визначений його строк 10 років. Відповідно до пунктів 1.1., 2.1.1. та 3.3. договору поруки відповідач зобов'язаний перерахувати суми заборгованості за кредитним договором, що підлягають погашенню, протягом трьох банківських днів. Позивач вважає, що відповідно до ст.253 ЦК України, пункту 1.2 договору поруки, з настанням події невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору розпочало перебіг строку договору поруки 10 років. Вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором були направлені позичальнику та відповідачу. Окрім того, в грудні 2015 року пред'явлений даний позов до відповідача. Тому, відповідно до п.1.2. договору поруки, наявні підстави для застосування положень поруки, строк дії якої не припинений. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи ТОВ Ессенс-Преміум, які належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень: [PERSON] - .09.2016 року за місцем роботи в ТОВ Азовнефтепродукті третя особа - 01.09.2016 року (а.с.59-60, т.3), в судове засідання не з'явилися з невідомої причини, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відповідач [PERSON] в надісланому до суду запереченні проти позову (а.с.95, т.2) навів обставини, які він вважає, є підставою для відмови в задоволенні позову: 1)строк виконання поручителем зобов'язань за договором поруки не наступив, оскільки всупереч вимог п.2.1.1. договору поруки кредитор письмову вимогу поручителю не надіслав, із-за відсутності поштового зв'язку з м.Новоазовськом Донецької області, де проживає [PERSON] Крім того, зміст вимоги від 24.11.2015 року № 6/21-7863 не відповідає вимогам п.2.1.1. договору поруки, так як не містить розрахунку суми заборгованості та рахунки, на яких враховується балансова вартість; 2) договір поруки припинив свою дію, оскільки сторонами не визначений строк поруки та в такому разі застосовуються вимоги ч.4ст.559 ЦК України. Встановлений порядок дії договору, його пунктами 6.1. і 6.2., на думку відповідача, не визначає строк поруки у відповідності до вимог статей 251 253 ЦК України. У зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення з вимогою до відповідача, [PERSON] вважає договір поруки припиненим; 3) кредитний договір № 291013-КЛВ від 29.10.2013 року є неукладеним, так як сторони в належній формі не досягли згоди щодо істотної умови договору типу процентної ставки (фіксованої або змінюваної). Збільшення процентної ставки у разі прострочення повернення кредиту (п.1.4. Кредитного договору) не є погодженим типом процентної ставки, як змінюваної, і суперечить частинам 4 і 5 ст.1056-1 ЦК України. 07 [PERSON] 2016 року від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати правовідносини за договором поруки № 301013-П/3 від 30.10.2013 року, що укладений між ним і ПАТ [PERSON] Дніпро такими, що припинилися. Зустрічний позов 14.09.2016 року судом залишений без розгляду на підставі ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, у зв'язку з тим, що [PERSON], який належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не прибув в судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третьою особою ТОВ Ессенс-Преміум надіслані до суду пояснення щодо припинення договору поруки № 3010132-П/3 від 30.10.2013 року. Позиція третьої особи з цього питання є аналогічною з наведеною вище позицією відповідача [PERSON] На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3ст.61 ЦПК України). Із досліджених письмових доказів судом встановлені наступні обставини. Між кредитором - публічним акціонерним товариством (ПАТ) [PERSON] Дніпрота позичальником - товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Ессенс-Преміум укладено кредитний договір № 291013-КЛВ від 29.10.2013р., на виконання якого позичальнику надані кредитні кошти в розмірі 10 000 000,00 гривень (копія кредитного договору на а.с. 6-14,т.2). В п.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредити, отримані в межах кредитної лінії, не пізніше 28 лютого 2014 року та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 1.4 договору № 291013-КЛВ встановлено, що процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 20% процентів річних. Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 25 % процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, між ПАТ [PERSON] Дніпро та ТОВ Ессенс-Преміум виникли кредитні відносини, які регулюються нормами параграфу 2 глави 71 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 509, 525-527, 530 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинне виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтями 1048, 1049, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] в наданих запереченнях та третя особа в раніше поданій заяві про зупинення провадження у цій справі зазначили про те, що існують підстави для визнання наведеного кредитного договору таким, що не укладений, так як між сторонами не досягнуто згоди щодо істотної умови договору типу процентної ставки (фіксованої або змінюваної). Такі твердження спростовуються: рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року у справі № 910/2692/16 за позовом ТОВ Азовнефтепродукт до ТОВ Ессенс-Преміум і ПАТ [PERSON] Дніпро про визнання кредитного договору № 291013-КЛВ від 29.10.2013р. недійсним (а.с.42-48,т.2,); постановами Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 року і Вищого господарського суду України від 16.08.2016 року у справі № 910/2692/16, якими рішення першої інстанції залишене без змін (а.с.9-13, 75-78, т.3); а також, рішенням господарського суду Донецької області від 20.07.2016 року у справі № 905/2059/16 за позовом ТОВ Вельт м.Слобожанське до відповідачів ТОВ Ессенс-Преміум і ПАТ [PERSON] Дніпро про визнання кредитного договору № 291013-КЛВ від 29.10.2013р. недійсним; постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року у справі № 905/2059/16, якою рішення першої інстанції залишене без змін (а.с.13-74,т.3). Вказані господарські суди при вирішенні спору в межах їх компетенції встановили, що сторони, укладаючи кредитний договір №291013-КЛВ від 29.10.2013 погодили всі істотні умови для даного виду, зокрема погоджено суму кредиту (пункт 1.1.), строки повернення кредитних коштів (пункт 1.1, 1.7), строк дії договору (пункти 1., 5.1.), розміри процентів та порядок їх сплати (пункти 1.4, 1.6, 2.3), а встановлення процентної ставки в розмірі 25% річних, підстав та порядок встановлення якої обумовлено пунктами 4.1.3, 5.3.12 кредитного договору, не є односторонньою зміною договору у розумінні ст. 651 ЦК України та ст. 188 Господарського кодексу України, а є застосуванням відсоткової ставки за домовленістю саме сторін на підставі умов оспорюваного договору. З наведених мотивів суд вважає встановленою відсутність факту недосягнення згоди щодо істотної умови кредитного договору типу процентної ставки, на яку посилається відповідач в запереченнях. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник станом на 16.11.2015 року не повернув кредит та має заборгованість з нарахованих відсотків за користування кредитом в період з 16.05.2015 року по 15.11.2015 року за процентною ставкою 25,00 % від суми 10000000,00 грн., в розмірі 1260273,97 грн. (а.с.12, т.1). Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем і третьою особою суду не надано. Згідно п.3.1.12 кредитного договору в разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. при несвоєчасному поверненні кредиту та сплати процентів за його користування, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його використання, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом пред'явлення вимоги, відповідно до п.3.4.12 цього договору. В пункті 3.4.12 кредитного договору кредитор та позичальник домовились, що під пред'явленням вимоги сторони розуміють направлення банком вимоги на адресу позичальника рекомендованим листом поштою. Встановлено, що кредитором (позивачем ПАТ [PERSON] Дніпро) на адресу позичальника (третьої особі у справі ТОВ Ессенс-Преміум) надіслана вимога за кредитним договором № 291013-КЛВ від 29.10.2013р. про стягнення заборгованості станом на 06.11.2015 року в розмірі 15799304,56 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за основною сумою кредиту 10000000,00 грн.; прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 3164383,56 грн.; пеня за прострочення кредиту 2013424,66 грн.; пеня за прострочення процентів 621496,34 грн. (копія вимоги № 6/21-7864 від 24.11.2015 року , а.с.15,т.1). Обставина про надіслання такої вимоги позичальнику підтверджується копією реєстру № 78-УП на відправлення пакетів рекомендованим з повідомленням від 01.12.2015 року, згідно якої під № 13 на адресу ТОВ Ессенс-Преміум надісланий лист № 6/21-7864 від 24.11.2015 року (а.с.90,т.2). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем ПАТ [PERSON] Дніпро і відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 301013-П/3 (копія договору поруки на а.с.6-11,т.1). Пунктом 1.2. договору поруки передбачено, що підставою для договору поруки є дійсна вимога кредитора до позичальника, що встановлена кредитним договором. Як зазначено вище, судом встановлена наявність надіслання вимоги кредитора до позичальника про стягнення заборгованості. Предметом договору поруки, відповідно до його пункту 1.1. (в редакції змін внесених договором про зміну від 12.12.2013 року), є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього які можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, зокрема: до повернення кредитів в сумі 10000000,00 гривень зі строком повернення отриманих коштів не пізніше 28 лютого 2014 року; по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 20% річних відповідно до кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитами, у разі прострочення повернення кредиту, у розмірі 25% річних, відповідно до п.1.4. кредитного договору. В розділі 6 договору поруки визначений порядок дії договору. Відповідно до п.6.1. договору поруки, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. В п.6.2. вказано, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в п.1.3. цього договору. Строк договору поруки, згідно п.1.3. - 10 років. Таким чином, в наведеному розділі договору поруки сторонами визначено, що початок дії строку договору є момент його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і строком дії договору - є 10 років. Строком, згідно ст.251 ЦК України, є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Початком строку дії договору поруки є дата укладення (підписання) правочину, про що зазначено в п.6.1. договору поруки. За положеннями ст.553 ЦК України договір поруки є консенсуальним, тобто є укладеним з моменту досягнення згоди сторін в день підписання. За таких умов суд вважає встановленим те, що сторонами визначений порядок і строк дії поруки 10 років з дати набуття чинності договору поруки. Враховуючи наведені обставини, суд вважає помилковими твердження відповідача і третьої особи про припинення строку поруки, а також твердження позивача про початок строку поруки з дати дійсної вимоги кредитора до позичальника. За умовами п.2.1.1. договору поруки поручитель зобов'язується у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора, що містить розрахунок суми існуючої заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню згідно р.1 цього договору на рахунки, на яких враховується балансова заборгованість позичальника перед кредитором, протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмової вимоги. [PERSON] в запереченні вказав, що такої вимоги він не отримав, що спростовується наступним. Позивачем надіслана поручителю [PERSON] вимога від 24.11.2015 року №6/21-7863 про сплату простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, нарахованими за останні 6 місяців в розмірі 1260273,97 гривень (а.с.16). У вимозі пропонується поручителю сплатити вказану заборгованість протягом 10 банківських днів з моменту отримання цієї вимоги. Згідно реєстру № 78-УП на відправлення пакетів рекомендованим з повідомленням від 01.12.2015 року (а.с.90,т.2) лист на ім'я [PERSON] підприємством Укрпошти не прийнятий для пересилання. Відповідно до поштового конверту (печатки підприємства Укрпошта на ньому), даний позов пред'явлений позивачем 08.12.2015 року (а.с.61,т.1). 25.01.2016 року відповідачем [PERSON] отримана копія позовної заяви з доданими до неї документами, в тому числі розрахунком заборгованості, що підтверджується супровідним листом суду (а.с.106,т.1) та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.120, т.1). У постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справах № 6-6цс14, № 6-53цс14 викладений висновок щодо застосування норм права ч.4ст.559 ЦК України. А саме, зазначено, що застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). З огляду на викладене, судом встановлено, що поручитель (відповідач у справі) отримав вимогу кредитора про сплату заборгованості позичальника з нарахованих відсотків при зверненні банком до суду, отримавши цей позов з розрахунками і даними про рахунки, на яких враховується балансова заборгованість позичальника перед кредитором. За наведених обставин суд відхиляє заперечення відповідача про те, що він не отримав вимогу кредитора про сплату заборгованості. Але, отримавши вимогу про сплату заборгованості, поручитель (відповідач [PERSON]Г.) борг до цього часу не сплатив. Правовідносини щодо поруки регулюються параграфом 3 глави 49 розділу 1 книги 5 Цивільного кодексу України. Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі встановлених судом обставин боржник ТОВ Ессенс-Преміум порушив зобов'язання по кредитному договору, яке забезпечене порукою і тому, поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором ПАТ [PERSON] Дніпрояк солідарний боржник. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється: з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.5.1. кредитного договору, він діє до закінчення строку зазначеного в п.1.1. цього договору (28 лютого 2014 року), а в невиконаній частині до повного виконання зобов'язання. Враховуючи пункти 1.3, 6.1 договору поруки, якими встановлений строк договору поруки - 10 років, а також до повного виконання зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з пред'явленою 24.11.2015 року вимогою до кредитора про зміну строку виконання основного зобов'язання (на протязі трьох днів з моменту пред'явлення вимоги), вимога до поручителя про сплату нарахованих процентів за останні шість місяців пред'явлена (в будь якому випадку) в межах дії договору поруки. Встановлено та не заперечується сторонами, що позичальник не повернув кредитні кошти і не сплачує проценти за користування ними, в тому числі є несплаченою сума процентів за користування кредитом за період з 16.05.2015 року по 15.11.2015 року (за останні шість місяців перед пред'явленням цього позову). Тому, підлягає стягненню з поручителя [PERSON] на користь кредитора ПАТ [PERSON] Дніпро прострочена позичальником заборгованість по процентам за останні 6 місяців (станом на 16 листопада 2015 року) за кредитним договором, яка складає 1260273,97 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням 21.12.2015 року заяви про забезпечення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати в розмірі: 18904,11 гривень, згідно платіжного доручення № 21-67045 від 03.12.2015 року про сплату судового збору за подачу позову; 609,00 гривень, згідно платіжного доручення № 21-67155 від 08.12.2015 року про сплату судового збору для забезпечення позову; а всього ,11 гривень.

Outcome: approved