Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 2 грудня 2013 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою суду від 5 грудня 2013 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та було надано строк позивачу для усунення недоліків позову протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. 19 грудня 2013 року позивач [PERSON] подала до суду заяву з усунутими недоліками, з якої вбачається, що вона була визнана потерпілою у кримінальному провадженні №525/988/13-к за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 185 КК України. На початку березня 2013 року неповнолітня обвинувачена [PERSON] перебуваючи у її житловому будинку, побачивши в шафі, яка знаходилася в кімнаті, золоті прикраси, скориставшись її відсутністю, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрала із шкафи золоті прикраси, а саме: сережки, ланцюжок з хрестиком, каблучку, загальною вагою 7,5 г, які їй належать, після чого зникла з місця вчинення злочину. Своїми злочинними діями [PERSON] завдала матеріальну шкоду на загальну суму 3375 грн. Викраденими речами обвинувачена [PERSON] розпорядилася на власний розсуд. Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 5 серпня 2013 року було затверджено угоду від 22 липня 2013 року про примирення між підозрюваною [PERSON] та потерпілою [PERSON] Даний вирок суду набрав законної сили 5 вересня 2013 року. Позивач [PERSON] вказує, що в даний час засуджена [PERSON] не відшкодувала завданої нею матеріальної шкоди на 3375 грн. та взагалі відмовляється повертати викрадені речі. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду внаслідок скоєного злочину в сумі 3375 грн. Ухвалою суду від 3 січня 2014 року було відкрито провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила cуд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду внаслідок скоєного злочину в сумі 3375 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнали. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року між підозрюваною [PERSON] та потерпілою [PERSON] була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Ця угода узгоджена з [PERSON] законним представником обвинуваченої [PERSON] і підписана нею (а.с.3). Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 5 серпня 2013 року було затверджено угоду від 22 липня 2013 року про примирення між підозрюваною [PERSON] та потерпілою [PERSON]. [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п'ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 850 грн.). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно доч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, ідшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. В ч. 2 ст. 1179 ЦК України зазначено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна,достактнього для відшкодування завданої нею шкоди , ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками( усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з іхньої вини З пояснень відповідачів вбачаєтиься, що у [PERSON] ніякого майна немає. Вона навчається і отримує стіпендію, а отже, в разі недостатності у [PERSON] майна для відшкодування шкоди, з її матері [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК Україн "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову". При таких обставинах коли визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На підставі викладеного та

Outcome: approved