Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на грошові кошти на вкладах та рахунках на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (цесії) №12/01/1, посилаючись на те що 12.01.2014року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно п.1 якого відповідач (Цедент) відступив позивачу (Цесіонарій), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором за договором № D_010348849 банківського вкладу (депозиту) «Золотий рік» від 04.03.2013року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк». Однак, станом на 10.01.2015року відповідач не визнає право власності позивача на вкладу, що позивач набув відповідно до договору, про що він повідомив позивача письмово. Тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на грошові кошти на вкладах та рахунках, що позивач набув відповідно до договору. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, додатково наголосивши на тому, що відповідно до ст. 514 ЦК України та п. 3 ч. 1ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, разом з набуттям права власності на вклад, набув й статус вкладника за договором укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк». Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник третьої особи - ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2014року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №12/01/1, згідно п. 1 якого відповідач (Цедент) відступив позивачу (Цесіонарій), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором (договірне правонаступництво) за договором № D_010348849 банківського вкладу (депозиту) «Золотий рік» від 04.03.2014року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк». Відповідно до п. 2 Договору, позивач набув право вимагати від Банку сплатити суму боргу в розмірі 125000,00грн, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за вкладами відповідно до умов Договору з бонком. Згідно п. 3 Договору з моменту підписання Договору позивачем та відповідачем позивач (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 4 Договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до позивача (Цесіонарія) з моменту підписання договору сторонами - тобто з 12.01.2014року. 12.01.2014року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору №12/01/1, відповідно до якого, сторони конкретизувли, що під терміном "Договори з банком" (договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків) в п.1 Договору цесії № 12/01/1 від 12.01.2014р., мається на увазі Договір № D_010348849 банківського вкладу (депозиту) «Золотий рік» від 04.03.2014року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (п.1 додаткової угоди). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Станом на 10.01.2015року відповідач не визнав право власності позивача на вклади та рахунки в розмірі 125000,00 грн, про що він повідом позивача письмово. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що має місце порушення його права (оспорення його права власності) відповідачем, так як набув права власника вказаного вкладу і набув статусу вкладнику в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 12.01.2014року. Визнання права власності позивача на вклад, які позивач набув відповідно до Договору (цесії), та набуття ним статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 12.01.2014року тягне за собою правові наслідки для ПАТ «Брокбізнесбанк», які згідно ст. 27 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту). За таких обставин виходячи з усіх зазначених норм закону, з матеріалів справи, позовної заяви та пояснень представників сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно набув право власності на зазначений вклад, позивач став стороною договору банківського вкладу № D_010348849 «Золотий рік» від 04.03.2014 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», разом з чим набув статусу вкладника у цьому договорі у сенсі п. 4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, якими обґрунтовується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на розгляд справи судового збору в сумі 1250грн.

Outcome: approved