Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 25 січня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Біляївська міська рада Одеської області (далі - третя особа) про визнання права власності на 3/4 частини земельної ділянки. Згодом позивач надала уточнену позовну заяву із збільшенням позовних вимог, в яких просила визнати право власності на усю земельну ділянку. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] та складається з одного житлового будинку загальною площею 78,76 кв.м., житловою площею 49,38 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні, гаражу, вбиральні, сараю, розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Про вказане свідчить свідоцтво про право на спадщину видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області від 27 вересня 2018 року, згідно заповіту [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі № 2-1437, спадкова справа № 246/2017 року. Співвласником 1/4 частини вказаного житлового будинку являється [PERSON] , яка на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року стала власником 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вся земельна ділянка площею 0,1000 га належала на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності серії ЯИ № 155382, виданого Біляївською міською радою Одеської області від 18 листопада 2009 року, кадастровий номер 5121010100:02:004:0353, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у [ADDRESS] , яку він приватизував у 2009 році і отримав державний акт на 0, 1000 га. Так, як за відповідачем - [PERSON] визнано Біляївським судом Одеської області право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вищевказаною адресою, то за [PERSON] залишилось право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] , а на 3/4 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами не видано, оскільки за померлим відсутня реєстрація його частки в праві власності на земельну ділянку, яка розташована під будинком, а саме 3/4 частки земельної ділянки. Частка позивача на право власності на житловий будинок з надвірними спорудами становить 3/4 частини, а співвласнику належить 1/4 частина житлового будинку. 14 травня 2021 позивача подала заяву про збільшення позовних вимог. Заява обґрунтована тим, що 22 березня 2021 року по справі № 496/2935/15-ц про розподіл нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду, згідно якої позивачем передано відповідачу у власність 1/2 частину житлового будинку, яка належала позивачу на праві власності в [ADDRESS] , а [PERSON] передала [PERSON] у власність 1/4 частину житлового будинку, яка належала їй на праві власності в [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами. За таких обставин, позивач збільшила позовні вимоги та просить визнати за [PERSON] ( [INFO] ) право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5121010100:02:004:0353 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд розташованих за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі державного акту на право власності серії ЯИ155381 виданого 18 листопада 2009 року Біляївською міською радою Одеської області. 3. Відповідач та третя особа відзив на позов не надали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 187) 5. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, збільшені позовні вимоги визнала в повному обсязі. (а.с. 183) 6. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 190) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2021 року, цивільну справу № 496/288/21, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 01 лютого 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 9. На виконання ухвали суду від 01 лютого 2021 року до суду надійшла копія спадкової справи № 246/2017 щодо майна померлого [PERSON] . 10. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 11. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. 12. Так, за змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 13. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 14. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2018 року, виданого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М., позивач є власником 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер - 5121010100:02:004:0353. (а.с. 8) 16. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 вересня 2019 року, свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 64813217, спадкоємцем 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зазначено - [PERSON] . (а.с. 9) 17. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 вересня 2019 року, [PERSON] є власником 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10) 18. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої в [ADDRESS] , цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 5,96 га, розташованої на території Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/4 частину автомобіля марки ВАЗ, модель 21140, тип: легковий комбі, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, зареєстрованого 18 жовтня 2007 року у РЕВ № 8 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області; 1/2 частину причепу ОДАЗ 81444, 1993 року випуску, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 11-12) 19. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 04 липня 2019 року, відносно житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] обтяження відсутні. (а.с. 13) 20. Листом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 05 грудня 2019 року № 4714/22-14 роз`яснено [PERSON] , що вона має право звернутися до Біляївського районного суду Одеської області з питання підтвердження права власності за [PERSON] , померлим [INFO] на 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] . (а.с. 14) 21. Згідно звіту від 07 січня 2021 року про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - 5121010100:02:004:0353, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість усієї земельної ділянки становить - 30 728 грн., вартість 3/4 частини становить - 23 046 грн., вартість 1/4 частини становить - 7 682 грн., у розрахунку 30,73 грн. за 1 кв.м. земельної ділянки. (а.с. 19-36) 22. [PERSON] зверталася до Біляївської районної державної нотаріальної контори 03 травня 2017 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . (а.с. 48) 23. Згідно заповіту від 10 жовтня 2014 року № 2-2328, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М, [PERSON] заповів усе своє майно, рухоме та нерухоме - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 51) 24. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 вересня 2019 року, спадкодавцю - [PERSON] належала земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5121010100:02:004:0353, на підставі державного акту від 18 листопада 2009 року серії ЯИ №155381. (а.с. 154) 25. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2021 року затверджено мирову угоду, згідно якої: [PERSON] передає в натурі у власність на користь [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 5121085600:02:003:0018, що розташована за вищевказаною адресою. [PERSON] передає в натурі у власність на користь [PERSON] 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належить їй на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року без вимоги сплати грошової компенсації та отримує право користування присадибною земельною ділянкою площею 0,10 га з подальшим отриманням права власності, розташованих за вищевказаною адресою. [PERSON] сплачує [PERSON] грошову компенсацію за різницю в долях нерухомого майна, що належить співвласникам на праві власності в сумі 3000 долларів США (еквівалент - 83 310 гривень). Порядок розрахунку сторони встановили: кошти в сумі 2000 долларів США (еквівалент - 55 540 гривень) [PERSON] сплачує [PERSON] на момент укладення мирової угоди. Залишок в сумі 1000 доларів США (еквівалент - 27 770 гривень) [PERSON] сплачує [PERSON] протягом 2 (двох) місяців з дня укладення мирової угоди. В разі несплати [PERSON] своєчасно вищевказаного залишку то [PERSON] має право провести примусове стягнення з [PERSON] . (а.с. 170-172) 26. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 квітня 2021 року, [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі ухвали суду від 22 березня 2021 року. (а.с. 173) 27. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 червня 2021 року роз`яснено ухвалу суду про затвердження мирової угоди. Відповідно до якої роз`яснити третій абзац резолютивної частини ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2021 року по справі №496/2935/15-ц, таким чином: « [PERSON] передає в натурі у власність на користь [PERSON] ј (одну четверту) частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належить їй на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2015 року без вимоги сплати грошової компенсації, а також [PERSON] отримуєправо користування присадибною земельною ділянкою площею 0,10 га з подальшим отриманням права власності на неї, розташованої за вищевказаною адресою» (а.с. 188-189) V. Оцінка Суду. 28. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 29. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 30. Відповідно до власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 31. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 32. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 33. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 34. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 35. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 36. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 37. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 38. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 39. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. 40. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. 41. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. 42. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 43. Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. 44. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 45. Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). 46. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). 47. Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. 48. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 49. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. 50. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 51. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. 52. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 53. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 54. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, належне померлому майно обтяжено не було, обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved