Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1500 гривень. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що з 27 грудня 1987 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 8 жовтня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], дитина проживає з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає протягом тривалого часу. Відповідач має нерегулярний заробіток, однак, достатній для його нормального життєвого рівня, його середній місячний заробіток складає 7-8 тис. гривень. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з відповідача 800 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина, просила ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, заперечень проти позову не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 27 грудня 1987 року, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.10.2013 року (справа №2033/9039/12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 6 березня 2002 року Міським відділом РАГС Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №3670), Судовим розглядом встановлено, що неповнолітній проживає разом з позивачем (довідка з місця проживання №368 від 06.06.2012 року) знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність у відповідача захворювань та потреби в лікуванні. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину ( доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем не надано. При таких обставинах, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього у розмірі 800 гривень. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме, з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved