Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визначити їй додатковий строк в два місяці, пропущений з поважних причин, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування пред`явлених вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , право на яке належить [PERSON] на підставі договору міни від 14.09.1999. Зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем про після смерті матері, оскільки її батьки [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 25.02.1988. Незважаючи на розірвання шлюбу, вони продовжували жити в одній квартирі, де були зареєстровані та вели спільне господарство, тому вона після смерті матері навіть не згадала, що батьки були офіційно розлучені, і що батько не являється спадкоємцем першої черги за законом. Була впевнена, що частку квартири, що залишилася після смерті матері, успадкує батько. 10 червня 2019 року з метою оформлення права власності на спадкову квартиру вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі її заяви було заведено спадкову справу, але 11 грудня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки нею пропущений строк для прийняття спадщини після смерті матері. Зазначила, що строк пропущений нею з поважних причин, оскільки крім того, що вона вважала, що спадщину прийняв батько, у 2016 році була вагітна її донька, яка за станом здоров`я потребувала допомоги, і вона постійно знаходилася біля дочки, їздила з нею по лікарнях, допомагала по господарству. Провадження у справі відкрито ухвалою від 21.08.2020, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. В підготовчому засіданні 16 вересня 2020 року судом витребувано докази у справі - копію спадкової справи та архівну довідку щодо власників спадкової квартири. Ухвалою суду від 03.11.2020 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.12.2020. Належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, учасники в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Галач Т.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити /а.с.100/. Представник відповідача - Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, відзив на позов відповідач не подав, при цьому надав заяву про розгляд справи за без участі представника, при ухваленні рішення відповідач покладається на розсуд суду /а.с.76/. Від третьої особи [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без його участі. В заяві зазначено, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує /а.с.45/. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем та витребувані за її клопотанням докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, вил даним 23.03.1967 /а.с.3/. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом ЗАГС Інгулецького райвиконкому 27.09.1986, [PERSON] змінила прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.3/. Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом РАГС Інгулецького райвиконкому Дніпропетровської області 01.09.1995, підтверджено зміна [PERSON] прізвища з « [PERSON] » /а.с.5/. Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 25.02.1988, виданим бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 25 лютого 1988 року, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.6/. На підставі договору міни, укладеного 14.09.1999 між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. Належність вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] підтверджено довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 23.09.2020 /а.с.62/. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Інгулецьким відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.01.2016 серія [NUMBER] /а.с.2/. Після смерті [PERSON] нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори 10.06.2019 була заведена спадкова справа за заявою представника позивача за довіреністю [PERSON] Постановою нотаріуса від 11.12.2019 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України (6 місяців) /а.с.9/. Згідно з витребуваної судом за клопотанням представника позивача копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , за життя остання заповіту не складала, спадкові договори відсутні /а.с.68-70/. Інформацію стосовно прийняття спадщини за законом будь-якою іншою особою після смерті [PERSON] , або видачі свідоцтва про право на спадщину матеріали спадкової справи не містять. Згідно з матеріалами спадкової справи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є дочка останньої - позивач у справі - [PERSON] /а.с.61/. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно за спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено положеннями ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті - [INFO] , та з врахуванням положень ч.2 ст.1270 ЦК України на день звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою (11.12.2019), сплинув. Враховуючи те, що позивач через свого представника подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері після спливу строку, встановленого ст.1270 ЦК України, постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері їй було відмовлено /а.с.9/. Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини із порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач на підтвердження поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини надала копію свідоцтва про народження дочки - [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтва про її шлюб з [PERSON] та зміну прізвища на « [PERSON] », та копії 2-х листків непрацездатності дочки [PERSON] , яким підтверджено, що дочка позивача в період з 03 лютого по 25 березня 2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Медіком» № 1 /а.с.10-13/. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті матері була змушена опікуватися дочкою, яка була вагітною, крім того, оскільки, незважаючи на офіційне розірвання шлюбу батьки проживали разом, вважала, що батько, як спадкоємець першої черги прийняв спадщину на належну матері частку квартири, що суд враховує як поважні обставини, у зв`язку з чим вважає, що можливо визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що відповідач у справі проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006), суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню, так як строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи характер спору, а також те, що судовий збір сплачено позивачем в дохід держави, який він не просить компенсувати, питання про розподіл судового збору судом не вирішується.

Outcome: approved