Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач, в інтересх якого за дорученням діє представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 27.06.2014 року у справі №279/1286/14 з нього стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення суду. Вказав, що він добровільно сплачував аліменти на особовий картковий рахунок [PERSON] через банківські установи. Загальна сума перерахувань становить 10651,13 гривень, оригінали квитанцій має в наявності. В звязку з його працевлаштуванням на роботу 30.06.2016 року виконавче провадження було завершено, однак дані кошти в рахунок сплати аліментів враховано не було. Просив суд зобовязати відповідача врахувати платіжні документи про перерахування аліментних платежів на вище вказану суму. Сторони до суду не зявились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача [PERSON] позов підтримав, з підстав викладених в позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача: Коростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області заперечень проти позову не подав. Представник третьої особи [PERSON] підтримав заперечення надані проти позову, що викладено письмово і долучено до матеріалів справи, позовні вимоги не визнає, просив відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.06.2014 року у справі №279/1286/14 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання, що стверджується копією постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження №48620373 (а.с.7). Постановою державного виконавця Кростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області від 30.06.2016 року виконавче провадження було завершене на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку із працевлаштуванням боржника (позивача у справі) на роботу та встановлено заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 13069,46 гривень, що стверджується довідкою-розрахунком (а.с.8,9). Як встановлено судом, в період перебування виконавчого листа на виконанні позивач частково перераховував кошти зі сплати аліментів на картковий рахунок [PERSON] через банківські установи, що стверджується копіями наданих позивачем квитанцій (а.с.10-12), оригінали яких знаходяться у позивача. За клопотанням представника позивача було витребувано з ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про відкриті рахунки на імя [PERSON] та рух коштів на них. Як слідує, з наданої банком інформації, в установі вказаного банку відкрито рахунок на імя [PERSON], на який за спірний період часу було проведено зарахування коштів вказаних позивачем, що узгоджується з наданими позивачем квитанціями про перерахування аліментів. Відповідно до вимог ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів. Добровільно здійснити перерахунок вказаної заборгованості та врахувати сплачені позивачем кошти в рахунок сплати аліментів відповідач відмовляється, оскільки згідно поданих ним квитанцій неможливо встановити їх платника, до виконавчого провадження про стягнення аліментів стягувачем не надано карткового рахунку для перерахування аліментів, а сама [PERSON] не бажає написати розписку про отримання даних коштів, як аліменти, згідно поданих позивачем квитанцій (а.с.14). При цьому, незважаючи на невизнання третьою особою у справі позовних вимог, [PERSON], вище вказаних обставин не спростувала та не надала жодного доказу на їх спростування. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved