Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач 16.12.2013 р. звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], залишилося спадкове майно у виді будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] за життя правовстановлюючі документи на будинок після смерті своїх батьків не оформив, нотаріусом Другої державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Просить суд визнати за нею право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], до складу якої входить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] з усіма надвірними будівлями та спорудами. 04.02.2014 року позивач надала суду уточнення до позовної заяви, в яких просила визнати за нею право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], до складу якої входить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., підсобними приміщеннями - 29,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, надав суду заяву, в якій просив винести рішення на розсуд суду, без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14.06.1975 року, комісія у складі: голови комісії Позднякова Л. І. відділу комунального господарства та членів комісії - представників Держсанінспекції Маруценко В. А., інспекції Держпожежнадзору МВС Справцева В. С. визнала, що загальна оцінка будівництва, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,1 кв.м., проведеного забудовником [PERSON] є задовільною. Комісія дійшла висновку, що пред,явлене до здачі домоволодіння [PERSON], розташоване за адресою: [ADDRESS], вважається прийнятим. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 28.11.1953 року, виданого Курахівським РАЦС Селидівського району, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 28.11.1953 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.04.1961 року, виданого виконкомом Курахівським РАЦС Селидівського району, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.01.1992 року, виданого Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис за № 05. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14.11.1994 року, виданого Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис за № 113. Відповідно до довідки № 3445 від 18.12.2012 року, виданої Виконавчим комітетом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON], який помер [INFO], проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], невісткою - [PERSON], [INFO], онуком - [PERSON], [INFO], онукою - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 12.05.1984 року, виданого Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.05.1984 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 13.03.2012 року, виданого виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис за № 22. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.04.1961 року, виданого Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 377 від 12.03.2012 року, виданої Виконавчим комітетом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON], помер [INFO], проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Згідно довідки КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 392 від 22.07.2013 року, будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], правовстановлюючі документи на будинок не оформлювалися. Згідно копії експлікації внутрішньої площі до плану будівництва жилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], загальна площа будинку складає 66,1 кв.м., житлова площа - 36,8 кв.м., підсобні приміщення - 29,3 кв.м. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2013 року, Державним нотаріусом згідно поданих документів, підтверджуючих родинний зв'язок, встановлено, що [PERSON] (померла [INFO]) є дружиною померлого [INFO] [PERSON] (який прийняв спадщину після смерті своєї дружини, але не оформив своїх спадкових прав, що перевірено згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 3444, виданої 19.12.2012 року виконкомом Курахівської селищної ради), а також рідною матір'ю померлого [INFO] [PERSON] (який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, що перевірено згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 3445, виданої 19.12.2012 року виконкомом Курахівської селищної ради) Відповідно до заяви [PERSON] від 28.08.2012 року, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Згідно інформаційної довідки № 892/01-16 від 27.12.2013 року, виданої Державним нотаріусом другої Селидівської нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO] спадкових справ не заводилося. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] конторою заведена спадкова справ №158/2012 по заяві про прийняття спадщини від дружини померлого - [PERSON]. Інший спадкоємець - син померлого - [PERSON] - від прийняття спадщини відмовився. 23.10.2012 року на ім'я [PERSON] конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески в Ощадбанку України Донецької області. 20.05.2013 року на ім'я [PERSON] конторою було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (втому числі усиновлені, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 16.06.1994 року № 18/5 (яка діяла на час відкриття спадщини) роз'яснено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те що спадкоємець постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, довідка житлово-експлуатаційної організації, комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцями домоволодінням та земельною ділянкою, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 ЦК Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі. Та відповідно до ст. 134 ЦК Української РСР відчуження жилого будинку, що знаходиться в сільській місцевості можливо було лише за умови, коли громадянину в установленому порядку надається в користування земельна ділянка при будинку. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку що чоловік позивачки [PERSON], що помер [INFO], є таким, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] померлого [INFO], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON], оскільки на момент смерті чоловіка вони перебували у зареєстрованому шлюбі, є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] не надавала до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, на момент смерті [PERSON] вони мешкали разом та продовжує мешкати у вказаному будинку. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved