Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 02.05.2016 року померла його дружина [PERSON]. За життя [PERSON] за повіту не укладала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності з ним [PERSON] - чоловіком спадкодавця, їх дочкою [PERSON] та їх онукою (дочкою [PERSON]Л.) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення. Його дочка [PERSON] померла 17.11.2015 року. [PERSON] прийняв спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрованим та проживав у квартирі разом зі спадкодавцем до її смерті, та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Окрім того він у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори. У свою чергу, його онука [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь. Таким чином він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON]. У звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності, померлої 02.05.2016 [PERSON], на квартиру [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено в оформленні документів про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2016 року. Враховуючи, що для видачі свідоцтва про права на спадщину, яке підлягає реєстрації, необхідно надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які у позивача відсутні, то на підставі ч.1 ст. 392 ЦК України, таке право можливо визнати у судовому порядку та просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON]Б, яка померла 02.05.2016 року. [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала, тим, що її мати та донька [PERSON] [PERSON] померла 17.11.2015 року у м. Аткарськ, Саратовської області Російської Федерації. За життя [PERSON] заповіту не укладала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності з [PERSON] - батьком спадкодавця, [PERSON] матірю спадкодавця та нею [PERSON] - дочкою [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення. [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS]. [PERSON] також була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в її паспорті. Таким чином [PERSON] прийняла спадщину, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала у квартирі разом зі спадкодавцем до її смерті, та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявляла про відмову від неї. Окрім того у встановлений законодавством строк вона звернулась до нотаріальної контори. У свою чергу батько спадкодавця [PERSON] (дідусь [PERSON]І.) та матір спадкодавця [PERSON] (бабуся [PERSON]І.) подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь своєї онуки [PERSON] (дочки [PERSON]Л.). Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] У звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності, померлої 17.11.2015 [PERSON], на квартиру [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено в оформленні документів. Враховуючи, що для видачі свідоцтва про права на спадщину, яке підлягає реєстрації, необхідно надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які у позивача відсутні, то на підставі ч.1 ст. 392 ЦК України, таке право можливо визнати у судовому порядку та просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на ? частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла 17.11.2015 року. На підтвердження зазначених обставин [PERSON] долучила до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], Російської Федерації. Зазначеним документом підтверджується, що [PERSON] одноособово успадкувала квартиру після смерті матері, в тому числі 2/3 долі через відмову від прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] була допитана за дорученням Аткарським районним судом Російської Федерації. Під час допиту вона особисто підтвердила зазначені у позові обставини, визнала первісний позов та підтримала позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві. Третя особа Восьма Запорізька державна нотаріальна контораповідомлена належним чином про розгляд даної справи в судове засідання не зявилась, звернулась до суджу з заявою про розгляд справи без участі представника. Третя особа [PERSON], повідомлена належним чином про розгляд даної справи в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи до суду не подавала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON], обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що заявлений первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а також заявлений зустрічний позов [PERSON] також підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть виданого відділом запису актів громадянського стану по м. Аткарську та Аткарському району управління у справах запису актів громадянського стану уряду Саратовської області серії ІІІ-РУ №522140, [PERSON] померла 02.05.2016 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 277 від 07.05.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення № 12403, виданого 11.07.2002 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, яке зареєстровано 12.08.2002 року в ОП «ЗМБТІ» у реєстровій книзі 250р№36982. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не укладала, то спадкування її частини повинно здійснюватись за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, д ля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] постійно до моменту її смерті, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.07.2016 року. На момент смерті спадкодавця інших зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] не було. Окрім того у встановлений законом 6 місячний строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадини. Онука [PERSON] [PERSON], яка також є спадкоємцем першої черги на підставі ст.1266 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь. Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 67 Закону «Про нотаріат», передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як розяснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Факт неможливості отримання свідоцтва та оформлення спадщини у нотаріуса, отримання відповідних свідоцтв обґрунтовується тим, що у відповідності до п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою від 09.12.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої 02.05.2016 [PERSON] квартиру [ADDRESS]). Вищевикладене підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Згідно п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть виданого відділом запису актів громадянського стану по м. Аткарську та Аткарському району управління у справах запису актів громадянського стану уряду Саратовської області серії ІІІ-РУ №521814, [PERSON] померла 17.11.2015 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №613 від 20.11.2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення № 12403, виданого 11.07.2002 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, яке зареєстровано 12.08.2002 року в ОП «ЗМБТІ» у реєстровій книзі 250р№36982. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не укладала, то спадкування її частини повинно здійснюватись за законом. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Те, що [PERSON] є донькою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки за зустрічним позовом. Той факт, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті матері, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.05.2016 року, яке видане нотаріусом нотаріального округу м. Аткарськ та Аткарський район, Саратовської області, Російської Федерації та свідоцтвом про державну реєстрацію права від 02.06.2016 року, яке видане державним реєстратором [PERSON] При цьому, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] та [PERSON], які також були спадкоємцями першої черги після смерті доньки [PERSON] відмовились від прийняття спадщини саме на користь [PERSON] Факт такої відмови визнається позивачем за первісним позовом [PERSON] Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з'ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Міжнародним Договором в Даному випадку є „Конвенція про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам. (Кишинев, 7 жовтня 2002 року), яка є чинною для України з 27.04.2004 року. Згідно п.2 ст. 48 Конвенції (далі російською мовою) „Право наследования, право наследования недвижимого имущества определяется по законодательству Договаривающейся Стороны, на территории которой находится это имущество. Согласно п.2 ст.51 Конвенции, производство по делам о наследовании недвижимого имущества компетентны вести учреждения Договаривающейся Стороны, на территории которой находится имущество. Согласно п.3 Конвенции, положение п.2 настоящей статьи применяется также при рассмотрении споров, возникающих в связи с производством по делам о наследстве. Таким чином спадкування нерухомого майна повинно відбуватися за правилами, визначеними законодавством України, а розгляд вказаної справи Хортицьким районним судом м. Запоріжжя відповідає не лише вимогам ст.114 ЦПК України, а Кишинівській «Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам», яка є чинним міжнародним договором, що застосовується до зазначених правовідносин. У зустрічному позові ставиться питання про спадкування 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] матері [PERSON]. У відповідності до законодавства України спадкування здійснюється на підставі наступних норм права: Згідно ст. 1261 ЦК України , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS], що вбачається із доданої до позову копії свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] також була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в її паспорті, копія якого додається до зустрічного позову. Таким чином відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки а ні Закон України «Про міжнародне приватне право», а ні ЦК України не містить твердження про те, що сумісне проживання спадкодавця та спадкоємця повинно бути на території України. Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. У [PERSON] такі документи відсутні. Таким чином суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки вимоги позивача за первісним позовом та за зустрічним позовом є законними та вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, враховуючи, що у позивача за первісним позовом та у позивача за зустрічним позовом відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають до задоволенню.

Outcome: approved