Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання за ним права власності на нежитлові приміщення, а саме: - магазин, загальною площею 171,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 114,0 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 01 травня 2013р. між ним та відповідачем - ФОП [PERSON] укладено договір безпроцентної зворотної позики, відповідно до якого Позивач передав, а ФОП [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 100 000 грн. Відповідно до умов Договору термін повернення грошових коштів становить 1 (один) рік з моменту отримання наданої суми, строком до 01 травня 2014 року. Пунктом. 7.1 Договору визначено, що у якості забезпечення зобов'язань за Договором, Позичальник передає в заставу Позикодавцеві нежитлові приміщення - магазин, загальною площею 171,3 кв.м, що знаходится за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 114,0 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS]. Відповідач до цього часу не повернув йому вказану суму боргу, на вимоги Позивача про її повернення не реагує, а тому на його думку, виходячи з умов договору він має право на стягнення даних грошових коштів за рахунок майна переданого йому в заставу, шляхом визнання за ним право власності на дане майно. Відповідачем ФОП [PERSON] подано зустрічну позовну заяву в якій вона просить визнати за нею право власності на нежитлові приміщення: (магазин) загальною площею 117,3 кв. м., що розташований за адресою [ADDRESS]; (магазин) загальною площею 114,0 кв. м., що розташований за адресою [ADDRESS].; (магазин) загальною площею 131,2 кв. м., що розташований за адресою [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, нежитлове приміщення, загальною площею 117,3 кв.м. розташоване по [ADDRESS] на земельній ділянці, яка на підставі Розпорядження № 165 від 27.02.2001 року, Дніпровської у м. Києві районної держадміністрації і пролонговане Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, передана ПП [PERSON] для експлуатації та обслуговування торговельного кіоску. Нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 131,2 кв.м., розташоване по [ADDRESS] розміщено на земельній ділянці, яка на підставі Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, яким продовжено термін оренди земельних ділянок передано в оренду ПП [PERSON] для розміщення кіосків. 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 56,00 кв.м. Нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 114,0 кв.м. розташоване по [ADDRESS] розміщено на земельній ділянці, яка на підставі Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, яким продовжено термін оренди земельних ділянок передано в оренду ПП [PERSON] для розміщення кіосків. 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 30,00 кв.м., крім того 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 30,00 кв.м. Відповідно до Розпорядження № 642 від 19.06.2002 року Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, приватному підприємцю [PERSON] дозволено реконструкцію торговельного рядку із лотків по вул. М. Раскової. Так, 17.10.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS] 22.10.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS] 10.11.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS]. У зв'язку з нестачею повної грошової суми для проведення реконструкції, ПП [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000 гривень для проведення реконструкції нежитлових приміщень - магазину по [ADDRESS]; магазину по [ADDRESS]; магазину по [ADDRESS]. Вважає, що відповідно до ст. 331 ЦК України, набула право власності на зазначені нежитлові приміщення. Крім того, у позові зазначила, що є землекористувачем земельних ділянок на яких побудовані спірні нежитлові приміщення, які не порушують права і інтереси інших осіб, земельні ділянки використовуються за їх цільовим призначенням, а тому згідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд може визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній. В судове засідання, призначене на 17.10.2014 р. позивач [PERSON] не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить провести судове засідання у його відсутність та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, Також позивачем [PERSON], через канцелярію суду подано заяву від 30.10.2014 року, в якій зазначено про те, що він просить розглянути справу за його позовом до ФОП [PERSON] у його відсутність. Зустрічний позов ФОП [PERSON] про визнання права власності визнає в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнав, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне: 01 травня 2013р. між Позивачем [PERSON] та Відповідачем - ФОП [PERSON] укладено Договір безпроцентної зворотної позики, відповідно до якого я передав, а ФОП [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 100 000 грн. Пунктом. 7.1 Договору визначено, що у якості забезпечення зобов'язань за Договором, Позичальник передає в заставу Позикодавцеві нежитлові приміщення - магазин, загальною площею 171,3 кв.м, що знаходится за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 131,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; магазин, загальною площею 114,0 кв.м., що знаходиться за адресою; [ADDRESS]. Відповідно до ст. 557 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Ст. 18 ЗУ "Про іпотеку" визначено, що іпотека оформлюється іпотечним договором, який укладається між іпотекодержателем та іпотекодавцем та підлягає нотаріальному посвідченню. В супереч вимогами закону договір безпроцентної фінансової зворотної позики від 01 травня 2013, укладений між сторонами, не був нотаріально посвідчений. Відповідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочинну кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочинну. Також, з матеріалів справи вбачається, спірне майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 117,3 кв.м. розташоване по [ADDRESS] на земельній ділянці, яка на підставі Розпорядження № 165 від 27.02.2001 року, Дніпровської у м. Києві районної держадміністрації і пролонговане Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, передана ПП [PERSON] для експлуатації та обслуговування торговельного кіоску. Нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 131,2 кв.м., розташоване по [ADDRESS] розміщено на земельній ділянці, яка на підставі Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, яким продовжено термін оренди земельних ділянок передано в оренду ПП [PERSON] для розміщення кіосків. 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 56,00 кв.м. Нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 114,0 кв.м. розташоване по [ADDRESS] розміщено на земельній ділянці, яка на підставі Рішенням Дніпровської районної у місті Києві ради № 212 від 27 березня 2008 року, яким продовжено термін оренди земельних ділянок передано в оренду ПП [PERSON] для розміщення кіосків. 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 30,00 кв.м., крім того 06 липня 2011 року відповідно до договору купівлі продажу кіоску [PERSON] продав, а [PERSON] купила збірно розбірний кіоск з металоконструкції загальною площею 30,00 кв.м. Відповідно до Розпорядження № 642 від 19.06.2002 року Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, приватному підприємцю [PERSON] дозволено реконструкцію торговельного рядку із лотків по вул. М. Раскової. 17.10.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS], 22.10.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS], а 10.11.2011 року ПП [PERSON] отримала погоджений із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища паспорт прив'язки МАФ на тимчасове розміщення торговельного рядку кіосків в [ADDRESS]. Як зазначено у зустрічному позові та підтверджується основним, у зв'язку з нестачею повної грошової суми для проведення реконструкції, ПП [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 100 000 гривень для проведення реконструкції нежитлових приміщень - магазину по [ADDRESS]; магазину по [ADDRESS]; магазину по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах визначених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, надані у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливою без їх знецінення та зміни їх призначення. Таким чином, нежитлові приміщення - магазин по [ADDRESS]; магазин по [ADDRESS]; магазин по [ADDRESS] було побудовано ФОП [PERSON] за власні кошти та використовується для підприємницької діяльності останньої. Збудовані нежитлові приміщення не порушують права і інтереси інших осіб. Земельні ділянки надана в орендне користування та використовуються за їх цільовим призначенням. Крім того, у своїй заяві від 31.10.2014 року поданої до канцелярії суду позивач [PERSON] позовні вимоги ФОП [PERSON] визнав в повному обсязі. Відповідно до ст.. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі викладеного,

Outcome: approved