Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 11 листопада 2015 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. У зв'язку зі зміною законодавства про мінімальний розмір аліментів, позивач 16 березня 2018 року заявила до суду позов, в якому просить змінити розмір стягнення аліментів і визначити їх у розмірі ? частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ним повноліття. У підготовче засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та про, відповідно, підтримання та визнання позовних вимог (а.с. 12, 22). Заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності відповідають вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому судом ухвалено про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін. Враховуючи обставину, що відповідач визнав позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 11 листопада 2015 року, яке набрало чинності 24 листопада 2015 року (а.с. 10-11), відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що неповнолітня дочка сторін проживає з позивачем, а відповідач відповідно до судового рішення сплачує на неї аліменти. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку. Відповідач визнав таку вимогу, такий розмір аліментів на одну дитину, крім іншого, узгоджується із положеннями ч. 5 ст. 183 СК України. З врахування викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який заявила позивач (1/4 частина заробітку (доходу)), відповідає потребам дитини, можливостям відповідача та узгоджується із положеннями законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved