Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. В обґрунтування вимог зазначено, що позивач є пенсіонеркою, що підтверджується довідкою Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області та отримує пенсію за віком в розмірі 5589,00 грн., якої не вистачає на її лікування, оздоровлення, харчування та на оплату комунальних послуг. Пенсія, яку отримує позивач є на цей час єдиним її доходом. Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача, є працездатною особою, офіційно працевлаштований на ПАТ «Запоріжсталь», має постійний та стабільний заробіток розмір якого щомісячно сягає 13000-18000 грн. [PERSON] не працює та інших джерел доходів не має, її матеріальне становище є вкрай нужденним, а тому позивач була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь, як на утримання непрацездатної матері аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу(заробітку) відповідача щомісячно і довічно. Ухвалою судді від 19 квітня 2021 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, про місце , день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про місце , день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 04.06.2021 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення не заперечує. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Судом встановлено , що позивачка [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується довідкою про доходи № [NUMBER] , копія якої знаходиться в матеріалах справи, відповідно до якої [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію за віком розмір якої у лютому 2021 р. становив 5589,65 грн. Пенсія, яку отримує позивач є на цей час єдиним її доходом, їй не вистачає на лікування, оздоровлення, харчування та на оплату комунальних послуг. Позивач має хронічні захворювання, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого, копія якої знаходиться в матеріалах справи та перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом : церебральний атеросклероз ІІІс. ДЕП ТІА, діорузлий кардіосклероз, що підтверджується довідкою сімейного лікаря копія якої знаходиться в матеріалах справи. Вона потребує придбання ліків за призначенням лікаря. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований на ПАТ «Запоріжсталь», має постійний та стабільний заробіток розмір якого щомісячно сягає 13000-18000 грн., що підтверджується довідкою про доходи ПАТ «Запоріжсталь», копія якої знаходиться в матеріалах справи, за період з вересня 2020 р. по лютий 2021 р. заробіток відповідача [PERSON] становить 120830,39 грн. Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що підстави, передбачені ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання матері відсутні. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, вік позивача 82 роки, отримує пенсію за віком в розмірі 5589,64 грн. на місяць,\~має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування та потребує сторонньої допомоги, тому приходить до висновку, що остання потребує утримання свого сина. Підстав, які б унеможливлювали надання матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем, немає. Відповідач є особою працездатного віку, згідно позовної заяви офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, але свій обов`язок по утриманню непрацездатної матері не виконує, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Відповідно до \~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved