Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.10.2021 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору №98-802М купівлі-продажу від 24 грудня 1998 року стосовно квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок чого відкралась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на квартиру [ADDRESS] . Вона [PERSON] , як спадкоємець першої черги до майна померлої [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, однак отримала листа, в якому роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва, з підстав того, що наданий договір купівлі-продажу №98-802М від 24.12.1998 року на підтвердження належності вказаної квартири на праві власності спадкодавцеві, не посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим спадкоємцеві необхідно звернутись до суду з відповідним позовом про визнання договору дійсним. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.11.2021 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 16.11.2021 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачка у судове засідання призначене на 13.12.2021 року не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з ч. 2\~ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 13.01.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Також вбачається, що під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] у віці 67 років померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №6020. За час життя, 24 грудня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу №98-802М нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] . Договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» та зареєстрований у Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під реєстраційним номером №98-802М від 24.12.1998 року. Право власності за [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 07.08.2002 року, що підтверджується відповідним записом на зворотній сторінці договору за №915 стр.47 кн.434пр., а також довідкою КП «БТІ» ОМР від 17.09.2021 року за №7057. Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Отже, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно у тому числі на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги до майна померлої за законом є її дочка - позивач [PERSON] . Як вбачається, [PERSON] 19.08.2021 році звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом на підставі якої заведено спадкову справу №40/2021 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Листом приватного нотаріуса ОМНО Сватаненко О.В. від 28.09.2021 року за вих. №195/02-14, [PERSON] повідомлено, що відсутні підстави для видачі свідоцтва на спадщину до майна [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки правовстановлюючий документ договір №98-802М купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 24.12.1998 року Одеською універсальною біржею «Вітязь», не відповідає правовим нормам діючого законодавства, за наслідком чого заявникові роз`яснено її право на звернення до суду з відповідним позовом для розв`язання цього питання. На підставі вищевикладеного, позивач, як спадкоємець до майна [PERSON] , померлої [INFO] , була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті своєї матері. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вже зазначалось, 24 грудня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , на Одеській універсальній біржі «Вітязь» був укладений договір купівлі-продажу №98-802М нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] , зареєстрований у Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості під реєстраційним номером №98-802М від 24.12.1998 року. Відповідно до пункту 6 спірного договору, квартира продана за 13000 грн., які були отримані продавцем до підписання цього договору та належить новому власнику [PERSON] . У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №98-802М від 24.12.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцеві була передана у власність квартира [ADDRESS] , а продавцеві передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Таким чином, [PERSON] усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, оцінивши усі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі вищевикладена

Outcome: approved