Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач 02.06.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 01.11.2009 року сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають дитину - [PERSON],[INFO] Через різні погляди на шлюб та сім`ю, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені вже понад року, дитина проживає разом із матірю та знаходиться на повному її утриманні, відповідач надає допомогу, яка не має систематичного характеру, у зв'язку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.11.2009 року виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 46; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн; після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність проте заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2009 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №46), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, понад року подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] у своєму позові заявила бажання змінити прізвище та відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», тож суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій валюті по 750 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку -[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.8). Згідно довідки № 256 від 25.05.2016 року, виданої виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні (а.с.9) Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути мешим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., с 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1689 грн. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, надає допомогу, яка не має систематичного характеру, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, виходячи з цього положення суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму витрачених коштів, понесених нею за оплату судового сбору за вимогу про розірвання шлюбу, тобто 551,20 грн. За змістом ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача, за вимогу про стягнення аліментів, в дохід держави суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved