Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

КП «Теплокомуненерго» (надалі Позивач) в січні 2013 року звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до особового рахунку [NUMBER] між сторонами виникли цивільно-правові відносини за якими КП «Теплокомуненерго» надавались житлово-комунальні послуги. Відповідач проживає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду, отримує послуги, однак не сплачує кошти за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01 вересня 2013 року в сумі 8 814 грн. 26 коп. та 3 відсотки річних в сумі 26 грн. 07 коп. та індекс інфляції в сумі 268 грн. 55 коп. та судові витрати. Згодом, уточнені позовні вимоги були збільшені за заявою позивача і станом на 01 лютого 2014 року просить суд стягнути заборгованість в сумі 10 009 грн. 44 коп. В судове засідання представник позивача з`явився, в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла Черномор О.І. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, за письмовою заявою, що надійшла до суду просить суд провести судове засідання без її участі та застосувати строки позовної давності, оскільки позивачем вони пропущені. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти повернення за закінченням терміну зберігання та про отримання поштових відправлень особисто відповідачем. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 903 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. За змістом ч.1 ст. 901 та ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Суд дійшов висновку, що закріплена в ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання квартири [ADDRESS]. Відповідач користується послугами позивача по забезпеченню тепловою енергією, про що свідчить відкритий особовий рахунок та наявність розрахункової (абонентської) книжки, але свої зобов'язання по оплаті отриманих послуг виконує неналежно. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і становить 10 009 грн. 44 коп заборгованість по оплаті за отриману теплову енергію станом на 01 лютого 2014 року. Заяв про відмову від користування послугами від споживача у справі на адресу позивача не надходило. Суд дійшов висновку, що правовідносини, які склались між сторонами про надання послуг з централізованого теплопостачання є грошовим зобов'язанням, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно - правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги. Суд не входить в оцінку доказів щодо розміру нарахування інфляційних витрат та 3 % річних та приймає до уваги, що відповідачу за учиненими позовним вимогами було нараховано до сплати за надані послуги з теплопостачання станом на 01 лютого 2014 року тільки заборгованість в сумі 10 009 грн. 44 коп. за період, більш ніж за три роки. Суд також приймає до уваги, що Позивачем протягом п'ятирічного строку не було вжито заходів для стягнення заборгованості, про що свідчить відсутність письмових претензій про сплату заборгованості за надані послуги. Звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання тільки в грудні 2013 року із заявою про видачу судового наказу, а згодом в січні 2014 року із позовними вимогами свідчить про сплив строку позовної давності для звернення до суду, враховуючи, що відповідач дійсно ухилялася від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту, оскільки за весь цей час нею не було зроблено жодного платежу на рахунок позивача. Суд дійшов висновку, що оскільки виконання договору має здійснюється відповідно до наданих послуг з жовтня по квітень включно, то початком перебігу строку позовної давності є місяць, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості за надані послуги. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності. Звернення до суду з вимогою про повернення суми заборгованості за надані послуги є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону "Про житлово - комунальні послуги" від 24 червня 2004 р., ст.ст. 67, 68 ЖК України, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закріплена в ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених частиною 2 статті 625 ЦК України. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь КП «Теплокомуненерго» частково в межах строку позовної давності в сумі 5 977 грн. 03 коп. Саме такий розмір заборгованості суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved