Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Лисичанської міської ради про зарахування на квартирний облік та соціальний облік, законний представник неповнолітнього [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, посилаючись на те, що підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах [PERSON], [INFO], є необхідність захисту інтересів позивача дитини-сироти, який через недосягнення повноліття не може самостійно захистити своє порушене право та реалізувати процесуальні повноваження. А також, у звязку з невиконанням піклувальником [PERSON], як законним представником неповнолітнього, повноважень щодо захисту права дитини на житло, передбаченого ст. 47 Конституції України. Про існування такого права піклувальнику [PERSON] достеменно відомо, оскільки службою у справах дітей Лисичанської міської ради останній доводився зміст витягу з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань м. Лисичанська № 15 від 09.09.2015 про відмову дитині-сироті [PERSON] у постановці на квартирний облік поза чергою. Однак до суду з метою поновлення порушеного права піклувальник дотепер не звернулась. Разом з цим, бездіяльність законного представника не позбавляє дитину-сироту, права на постановку на квартирний облік у позачерговому порядку, визначеному ч. 3 ст. 46 Житловим Кодексом України (далі ЖК України), згідно з яким громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. В свою чергу, керівнику Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області стало відомо про порушення права дитини-сироти на постановку на квартирний облік у позачерговому порядку та забезпечення житлом лише 25.05.2016, під час вивчення стану законності з питань забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, житлом, майном, соціальною підтримкою, сімейними формами виховання, доступною освітою, що і стало причиною ініціювання поновлення прав [PERSON] у судовому порядку. Зокрема вивченням у Службі у справах дітей Лисичанської міської ради особової справи [PERSON] зясовано, що відповідно до свідоцтва про народження, серія 1-НО № 065840, виданого 17.09.1998 Пелагеївською селищною радою м. Тореза Донецької області, хлопець народився 19.06.1998 у м. Торезі Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Виконкому Торезької міської ради Донецької області № 294 від 15.07.2009 [PERSON] надано статус дитини-сироти, оскільки батько дитини помер 24.02.2003, а мати померла 02.07.2009, про що свідчать відповідні актові записи та копії свідоцтв про смерть (копії додаються). Рішенням Виконкому Лисичанської міської ради Луганської області №\~663 від 15.09.2009 над дитино-сиротою [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном його сестру [PERSON]. Крім того, у п. 1 зазначеного рішення вказано, що житла та майна у малолітньої дитини немає. Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у серпні 2015 року зверталась до виконавчого комітету Лисичанської міської ради з клопотанням зарахувати на квартирний облік у позачерговому порядку дитину-сироту [PERSON], як таку, що потребує поліпшення житлових умов, та яка до влаштування під опіку (опікун [PERSON] мешкає в м. Лисичанську Луганської області) мешкала у м. Торезі Донецької області. Зазначене клопотання Служби у справах дітей 09.09.2015 розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при Виконкомі Лисичанської міської ради, яка посилаючись на положення ст. 33 Закону № \~2342-ІV, прийняла рішення про відмову дитині-сироті [PERSON] у включенні до списків позачергового отримання житла та зарахуванні на квартирний облік на загальних підставах. Приймаючи рішення про відмову у постановці на квартирний облік для позачергового отримання житла дитині-сироті [PERSON] громадська комісія з житлових питань м. Лисичанська при виконкомі Лисичанської міської ради (далі Комісія) керувалася лише положенням статті 33 Закону, посилаючись на ту обставину, що місцем походження дитини-сироти та місцем її проживання до встановлення опіки є місто Торез Донецької області. Комісією під час прийняття вищезазначеного рішення не враховано положення ст.46 Житлового кодексу України, якою передбачено, що діти цієї категорії повинні забезпечуватися житлом у позачерговому порядку після завершення строку перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у разі відсутності в них житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішення цього питання не можливе без перебування дитини на квартирному обліку, як такої, що потребує забезпечення житлом саме у позачерговому порядку. Згідно з Указом Президента України «Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 місто Торез Донецької області є територією не підконтрольною України, де проводиться до теперішнього часу антитерористична операція. Ця обставина свідчить про те, що за місцем свого походження та проживання до встановлення опіки дитина-сирота [PERSON] не може бути поставлений на квартирний облік для забезпечення житлом після досягнення повноліття у позачерговому порядку. Однак, цей факт також не був врахований Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення, чим фактично порушено право дитини-сироти бути забезпеченим житлом. Враховуючи викладене, керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звертається з позовом до суду з вимогою зобовязати відповідача зарахувати на квартирний облік та\~соціальний\~квартирний \~облік дитину-сироту [PERSON], у передбаченому законом порядку. У судовому засіданні представник Лисичанської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і надала аналогічні пояснення, які викладені в позовні заяві. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є уродженцем [INFO]. Він не має свого житла. На теперішній час він не має можливості повернутись у м. Торез, оскільки це місто є тимчасово окупованою територією. В м. Лисичанську він також не має житла. Після закінчення навчання бажає залишитись у с. Лисичанську. Законний представник [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2009 року її призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] . Він не має свого житла. Просила надати житло неповнолітньому [PERSON]бо в теперішній час він вже досяг повноліття , проживають у будинку , який належить її чоловіку. Іншого житла брат не має. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала , надана суду письмові заперечення на позов та суду пояснила, що [PERSON] є уродженцем [INFO]. Рішенням Торезької міської ради Донецької обл.. йому було надано статус дитини-сироти. Рішенням Виконкому Лисичанської міської ради над дитиною-сиротою встановлено опіку. При вирішенні питання щодо що до включення до списків позачергового отримання житла треба виходити з місця народження дитини. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклуванні» від 13.01.2005 року № 2342-1У чітко передбачено, що діти-сироти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років , у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування. Влаштування в прийомні сім»ї, дитячі будинку сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Отже враховуючи що неповнолітній [PERSON] є уродженцем [INFO], то підстав для включення його до списків позачергового отримання житла як дитину-сироту не має. На теперішній час [PERSON] зареєстрований як підопічний дружини по відношенню до власника будинку за адресою: м. Лисичанськ вул.. Жовтнева, 258. Він забезпечений мінімальним розміром житлової площі, який при постановці на квартирний облік складає 6 м2 на одну особу по Луганській області. Чинним законодавством на даний час не врегульовано питання постановки на квартирний облік дітей-сиріт та осіб вказаної категорії, які переміщені з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. Та він також не відноситься до цієї категорії дітей. На підставі вищенаведеного, Лисичанська міська рада просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила що неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку як дитина-сирота з 2009 року. Вважає що приймаючи рішення про зарахування на квартирний облік у позачерговому порядку необхідно виходити з інтересів дитини і по скільки діти-сироти поставлені в край тяжкі умови проживання, то необхідно все робити для поліпшення їх побутових умов. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 121 Конституції України однією з функцій органів прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р. визначено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина лише у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №065840 [PERSON] народився 19 червня 1998 року у м. Торез Донецької області, батьком вказано [PERSON], мати [PERSON] (а.с.8) Згідно свідоцтва про смерті серії І-НО № 708676, [PERSON] помер 24.02.2003 року (а.с.13) Згідно свідоцтва про смерті серії І-НО № 381235, [PERSON] померла 02.07.2009 року (а.с.12) Рішенням Виконкому Торезької міської ради Донецької області № 294 від 15.07.2009 [PERSON] надано статус дитини-сироти (а.с.10) Рішенням Виконкому Лисичанської міської ради Луганської області №\~663 від 15.09.2009 над дитино-сиротою [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном його сестру [PERSON] (а.с.11) Служба у справах дітей Лисичанської міської ради зверталась до виконавчого комітету Лисичанської міської ради з клопотанням зарахувати на квартирний облік у позачерговому порядку дитину-сироту [PERSON], як таку, що потребує поліпшення житлових умов (а.с.16). Зазначене клопотання Служби у справах дітей 09.09.2015 розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при Виконкомі Лисичанської міської ради, яка прийняла рішення про відмову дитині-сироті [PERSON] у включенні до списків позачергового отримання житла та зарахуванні на квартирний облік (а.с.19-20) Захист прав дитини є одним із найважливіших завдань Української держави, оскільки діти не тільки майбутнє держави, а передусім її сьогодення.\~ І саме держава, як головний гарант забезпечення прав, має проявляти турботу про дітей-сиріт, як у сфері захисту житлових прав цієї категорії осіб, так і у інших сферах, необхідних для їх повноцінного життя та розвитку. Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР була ратифікована Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950р., Перший протокол та протоколи №2, 4, 7 і 11 до Конвенції, у звязку з чим відповідно до ст. 9 Конституції України від 28 червня 1996 року Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950р. стала частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. №3477- IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стаття 1 цього ж закону, яка містить визначення термінів, передбачає, що Конвенція це Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною [PERSON] України, а практика Суду це практика Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справі "Валлова і Валла (\Wallova\ and Walla) проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини визнав, що роль влади в соціальному забезпеченні полягає саме в тому, щоб допомогти громадянам, які потрапили у важкі ситуації, які не мають необхідних знань про існуючому порядку, керувати їх діями і, крім іншого, консультувати їх щодо різних видів соціальних допоміг, можливостей отримати соціальне житло або щодо інших способів подолання труднощів. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»\~діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Відповідно до ч. 5\~ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статею\~ст. 31 ЖК України\~передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Згідно\~ст. 36 ЖК України\~облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів. Відповідно до ч. 1\~ст. 46 ЖК України\~поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; Частиною 3\~ст. 46 ЖК України\~передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Згідно\~ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування, в рамках делегованих повноважень, вирішують питання про надання пільг і допомоги, пов'язаних з охороною материнства і дитинства. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20.11.1989р., держави - учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд не може погодитись з позицією представника відповідача, яка посилається на те, що на даний час КМУ постановою від 22.10.2014р. № 624 були внесені зміни до постанови від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» де були встановлені особливості провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, переміщеної з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, однак особливостей щодо зарахування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, переміщених з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, які досягай 16 років та мають потребу у наданні житла, зарахуванні на квартирний та соціальний квартирний облік та забезпечення їх житловим приміщенням поза чергою, не встановлено. При цьому представник відповідача на підставі ч. 1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. № 2342-IV, ч.2 ст.39 ЖК України, п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою [PERSON] Міністрів УРСР, Української [PERSON] професійних спілок від 11.12.1984 № 470 прийшла до висновку, що на даний момент жоден нормативно-правовий акт не передбачає постановку осіб на квартирний облік, у яких місцем походження або останнім місцем проживання до встановлення опіки була саме територія, яка зараз є тимчасово непідконтрольна Україні. Приймаючи рішення про відмову у постановці на квартирний облік для позачергового отримання житла дитині, позбавленій батьківського піклування [PERSON], житлова комісія при виконкомі Лисичанської міської ради керувалася лише положенням ст..33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. № 2342-IV, посилаючись на ту обставину, що місцем походження дитини відповідно до свідоцтва про її народження є м. Торез Донецької області. Однак слід зазначити, що комісією під час прийняття рішення не враховано положення ст.46 ЖК України, якою передбачено, що діти цієї категорії повинні забезпечуватися житлом у позачерговому порядку після завершення строку перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у разі відсутності в них житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішення цього питання не можливе без перебування дитини на квартирному обліку, як такої, що потребує забезпечення житлом саме у позачерговому порядку. На даний час житло де проживав [PERSON] знаходилось в м. Торез Донецької області, яка на даний час є територію непідконтрольною владі України, повертатися в м. Торез позивач не збирається, іншого житла, окрім житла в будинку сестри, яка до того ж не є власником цього будинку , він не має. Згідно з Указом Президента України «Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р. №405/2014 м. Торез Донецької області є територією не підконтрольною України, де проводиться до теперішнього часу антитерористична операція, що також підтверджується Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина свідчить про те, що за місцем свого походження дитина, позбавлена батьківського піклування [PERSON] не може бути поставлена на квартирний облік для забезпечення житлом після досягнення повноліття у позачерговому порядку. Згідно зі ст. 8 Конституції України, вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 30 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. № 2402-III встановлено, що держава вживає всіх можливих заходів для забезпечення захисту прав дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів. Статтею 10 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не взяв дитину-сироту [PERSON] на першочерговий квартирний облік, викладені прокурором у позовній заяві доводи в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, відповідач проти позовних вимог не надав переконливих заперечень, а тому суд вважає, що позов виконуючого обовязки керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах неповнолітнього [PERSON] до виконкому Лисичанської міської ради підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір слід стягнути з відповідача на користь заявника позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved