Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: - 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 2,93 га, розташовану на території Кам`янської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 084182 від 19.10.2000 року; - земельну ділянку площею 1,50 га, розташовану на території Кам`янської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №459450 від 31.08.2004 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що заява про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, надійшла 04.02.2021 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2006 року за № [NUMBER] ; - земельна ділянка площею 2,93 га, розташована на території Кам`янської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 084182 від 19.10.2000 року; - земельна ділянка площею 1,50 га, розташована на території Кам`янської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №459450 від 31.08.2004 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 19.11.2009 року, посвідченого секретарем Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 104, [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , а належну їй земельні ділянки розміром 4,43 га, розташовані на території Кам`янської сільської ради на підставі державних актів на право на землю серії ІІ ОД № 084182 та серії Р1 № 459450, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відносить її син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини був не працездатним. Разом з тим, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про відмову від отрмання наженої йому обов`язкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою. Частиною 1 ст. 1274 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1275 ЦК України передбачено, що якщо від спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині яку він мав право прийняти переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також, коли заповідач під призначив іншого спадкоємця. Як було з`ясовано судом, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь онуки померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 19.07.2018 року за № 2102. Також, [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 04.02.2021 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] , що підтверджено, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved