Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є її онукою. Зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить [PERSON] \~ на праві приватної власності в розмірі 1/4 та на праві спільної сумісної власності разом з донькою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] . В 2001 році разом з батьками [PERSON] виїхала з місця своєї реєстрації до іншої країни (Росія), там вона залишилася жити після досягнення повноліття і отримала громадянство Росії, і наразі там проживає. До України вона останні 2 роки не приїжджає, спілкуються лише у вайбері. [PERSON] не проти знятися з реєстрації, але це є на сьогодні неможливим, оскільки до України вона не приїде найближчими роками, а в онлайн режимі це зробити неможливо. В квартирі відсутні речі відповідачки, місце реєстрації вона покинула добровільно. Отже, вже більше 10 років як відповідачка фактично не проживає за місцем реєстрації, але при цьому лишається зареєстрованою в квартирі. У зв`язку з цим просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати просить залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала. Третя особа [PERSON] надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Третя особа [PERSON] надав заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України,- за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2017 [PERSON] має 1/4 частину квартири під [ADDRESS] (а.с. 6-8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, - [PERSON] на праві приватної власності в розмірі 1/4 частини, та на праві спільної сумісної власності з [PERSON] та [PERSON] , належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно акту про не проживання за місцем реєстрації вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає за вказаною адресою з 2001 року по теперішній час (а.с. 11). З довідки № 14.03-08/85392 від 01.09.2021, виданої Управлінням "ЦНАП у м. Суми" СМР, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У відповідності до положень статті 16 ЦК України,- особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування. Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19. Відповідно до ст. 82 ЦПК України,- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved