Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Кредитна спілка «Аккорд» (далі КС «Аккорд») 25.02.2014 року звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2008 року між нею та членом КС «Аккорд» [PERSON] було укладено договір кредиту № С 962/1. Згідно п. 1.1 Договору, КС «Аккорд» надала [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. Своїх зобовязань [PERSON] належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 4606,25 грн., з яких: -тіло кредиту 1665,16 грн.; -проценти 597, 30 грн.; -індекс інфляції та 3 % річних 2343, 79 грн., які КС «Аккорд» просить суд стягнути з [PERSON] примусово. Не погодившись із позовними вимогами КС «Аккорд», [PERSON] 28.12.2015 року звернувся до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивує тим, що укладений між ним та КС «Аккорд» 17.01.2008 року кредитний договір № С 962/1 було взято ним на його особисті споживацькі цілі. В період часу з 17.01.2008 року по 22.09.2008 року, а крім того 20.06.2011 року, 14.07.2011 року, 05.09.2011 року, 24.10.2011 року він добросовісно та у повному обсязі сплачував кошти за вищевказаним кредитним договором. В період часу з 23.09.2008 року по 21.06.2011 року [PERSON] був позбавлений фактичної можливості виконувати спірний договір, поскільки Нікопольска філія КС «Аккорд», де він зазвичай сплачував за кредитом, була переміщена з раніш займаної адреси у невідомому для нього напрямку. Вважає, що при укладенні договору позивач за первісним позовом вручив йому екземпляр договору, який істотно різниться від того, що є в матеріалах справи; повідомив його про те, що видає кредити одним членам спілки тільки за рахунок депозитів інших членів спілки, чим, на його думку, створив та використовував пірамідальну схему; порушив встановлений законом порядок прийняття його до членів КС «Аккорд». В обґрунтування даних доводів [PERSON] посилається на наступне. Екземпляр оспорюваного договору кредиту, котрий було видано йому на руки при його укладенні, містить у собі 4 розділи: розділ 1 містить 2 пункти, розділ 2 1 пункт, розділ 3 2 пункти та 4 підпункти, розділ 4 3 пункти та графік погашення кредитної заборгованості в період часу з 17.01.2008 року по 10.11.2008 року у вигляді сформованої таблиці. Екземпляр оспорюваного договору, що міститься в матеріалах справи, містить у собі 6 розділів: розділ 1 містить 2 пункти, розділ 2 7 пунктів та 3 підпункти, розділ 3 3 пункти, розділ 4 4 пункти, розділ 5 1 пункт, розділ 6 реквізити сторін та графік погашення кредитної заборгованості у період часу з 17.01.2008 року по 17.01.2009 року у вигляді сформованої таблиці. Через такі відмінності примірників договорів, які повинні бути ідентичними та мати рівну юридичну силу, [PERSON] не було нічого відомо, зокрема, про реквізити банківського рахунку КС «Аккорд». Саме через це він завжди сплачував кредитні кошти у приміщенні Нікопольської філії зазначеної спілки, а після її закриття був фактично позбавлений можливості виконувати належним чином оспорюваний кредитний договір. Крім того, [PERSON] звертає увагу і на те, що з часу укладення договору та до моменту звернення до суду КС «Аккорд» змінив банківські реквізити розрахункового рахунку: з рахунку у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» на рахунок у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк», чим також унеможливив би виконання спірного договору, навіть якби первісні реквізити і були б відомі [PERSON] Є істотні розбіжності у строках кінцевого погашення кредитної заборгованості у зазначених примірниках оспорюваного договору: у примірнику, що був виданий [PERSON] 10.11.2008 року, а у примірнику КС «Аккорд» - 17.01.2009 року. У примірнику спірного договору [PERSON] повністю відсутні умови та підстави відповідальності за його невиконання, у звязку з чим ці умови належним чином не були доведені до його відома під час укладення оспорюваного договору. Насамкінець, у примірнику спірного договору [PERSON] повністю відсутні реквізити сторін, немає можливості встановити будь який звязок з КС «Аккорд». Лише у червні 2011 року, коли самі представники КС «Аккорд» почали телефонувати [PERSON], йому стало відомо про нові реквізити банківського рахунку КС «Аккорд», у звязку з чим він поновив виплати за спірним кредитним договором. Дізнавшись про те, що КС «Аккорд» видає кредити одним членам спілки лише за рахунок залучення коштів інших членів спілки, [PERSON] посилається на те, що даний вид діяльності підпадає під поняття створення та використання пірамідальної схеми, що у своїй сукупності охоплюється терміном «нечесна підприємницька практика». Також [PERSON] посилається на те, що всупереч нормам матеріального та процесуального закону, йому не було розяснено, в якому обсязі, на який рахунок, та яким чином він повинен сплатити вступний та обовязковий пайовий внесок, у звязку з чим було порушено порядок його прийняття до КС «Аккорд» та обмежено у ряді прав члена кредитної спілки. Заява про прийняття його до членів КС «Аккорд» ним не складалась та від нього не приймалась. Через надання неповної інформації про його права та обовязки як члена кредитної спілки він втратив можливість отримувати дохід на свій пайовий внесок, погасити заборгованість за кредитом за рахунок зазначеного внеску і т.п. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] просить суд визнати недійсним укладений між ним та КС «Аккорд» кредитний договір, застосувавши у справі наслідки недійсності правочину. У судові засідання 24.12.2014 року, 25.03.2015 року, 29.09.2015 року представник позивача КС «Аккорд» до суду не зявлявся, подаючи неодноразові письмові заяви про розгляд справи за його відсутності (а. с. 43, 48, 83 зв.). Судове засідання 27.01.2015 року не відбулося через відсутність енергопостачання у суді (а. с. 46). У судове засідання представник КС «Аккорд» не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. В попередні судові засідання представник КС «Аккорд» також не зявлявся, не повідомляв про причини своєї неявки. 12.01.2016 року КС «Аккорд» отримала копію зустрічного позову [PERSON] про захист прав споживачів з усіма доданими матеріалами та одночасно належним чином повідомлено про день та час судового засідання 02.03.2016 року (а. с. 148, 149). Однак, 02.03.2016 року у судове засідання її представник також не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. З огляду на неодноразові неявки представника КС «Аккорд» і, при цьому, необхідність вивчення додаткових доказів, повязаних з предявленням відповідачем зустрічного позову, 02.03.2016 року суд постановив ухвалу про їх витребування. 22.03.2016 року КС «Аккорд» отримала копію зазначеної ухвали (а. с. 157). 31.03.2016 року КС «Аккорд» отримала повідомлення про день та час слухання справи 11.05.2016 року (а. с. 160). Справа в цей день не слухалася через хворобу головуючого судді (а. с. 161). 26.05.2016 року КС «Аккорд» отримала повідомлення про день та час слухання справи 04.07.2016 року (а. с. 163). Однак 04.07.2016 року у судове засідання її представник також не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Враховуючи те, що позивачем КС «Аккорд» - тричі (26.12.2014 року, 25.03.2015 року, 23.07.2015 року) подавалися заяви про слухання справи за його відсутності, а також ще тричі (28.05.2015 року, 02.03.2016 року, 04.07.2016 року), будучи належним чином повідомленим, представник позивача за первісним позовом не зявлявся у судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи без присутності представника КС «Аккорд», за наявними у ній та поданими до неї матеріалами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, в яких просили у первісному позові КС «Аккорд» відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно пп. 9,13,14 Преамбули Директиви Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року 2005/29/ЄС щодо несправедливих видів торговельної практики фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов'язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Для підтримання впевненості споживачів загальна заборона несправедливих видів торговельної практики однаковою мірою повинна застосовуватися до тих із них, що виникають як за межами контрактних відносин між торговцем та споживачем, так і під час виконання укладеного контракту. За змістом Директиви Європейського Парламенту та Ради Європи від 23 квітня 2008 року 2008/48/ЄС про кредитні угоди для споживачів важливим для забезпечення довіри споживачів є пропонування ринком достатнього ступеня їх захисту. При цьому в зазначеній Директиві відповідні права споживачів регламентуються на доконтрактній стадії, а також на стадії виконання кредитної угоди. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15 рп/2011 дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється і на кредитні правовідносини (захист прав споживачів кредитних послуг). Як встановлено судом та підтверджєуться матеріалами справи, 17 січня 2008 року між сторонами було укладено договір кредиту № С 962/1 (а. с. 71, 129). Суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] про те, що під час укладення договору йому було надано неповну інформацію про кредит, що надається, поскільки наявні у матеріалах справи примірники одного і того самого спірного кредитного договору істотно різняться між собою. Екземпляр оспорюваного договору кредиту, котрий було видано [PERSON] на руки при його укладенні, містить у собі 4 розділи: розділ 1 містить 2 пункти, розділ 2 1 пункт, розділ 3 2 пункти та 4 підпункти, розділ 4 3 пункти та графік погашення кредитної заборгованості в період часу з 17.01.2008 року по 10.11.2008 року у вигляді сформованої таблиці (а. с. 129). Екземпляр оспорюваного договору, що був наданий КС «Аккорд» до матеріалів справи, містить у собі 6 розділів: розділ 1 містить 2 пункти, розділ 2 7 пунктів та 3 підпункти, розділ 3 3 пункти, розділ 4 4 пункти, розділ 5 1 пункт, розділ 6 реквізити сторін та графік погашення кредитної заборгованості у період часу з 17.01.2008 року по 17.01.2009 року у вигляді сформованої таблиці (а. с. 71). У примірнику спірного договору [PERSON] повністю відсутні умови та підстави відповідальності за його невиконання, у звязку з чим ці умови належним чином не були доведені до його відома під час укладення оспорюваного договору. Немає також і жодних відомостей про банківські реквізити розрахункового рахунку КС «Аккорд», засоби звязку та адресу зазначеної юридичної особи. Крім того, у наданих до справи примірниках оспорюваного договору наявні істотні розбіжності у строках кінцевого погашення кредитної заборгованості, а саме: у примірнику, що був виданий [PERSON], 10.11.2008 року, а у примірнику КС «Аккорд» - 17.01.2009 року. У примірнику спірного договору КС «Аккорд» відомості про банківські реквізити розрахункового рахунку КС «Аккорд», засоби звязку та адресу зазначеної юридичної особи наявні. При цьому зазначений рахунок № 26506002943001 в Філії КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління. В той же час, у самому позові зазначено, що поточний рахунок КС «Аккорд» має № 265011717 у АТ «[PERSON] Аваль» (а. с. 1). Будь яких доказів повідомлення [PERSON] з боку КС «Акорд» про таку зміну банківських реквізитів судом не добуто. З наданих КС «Аккорд» доказів вбачається, що у неї відкриті рахунки у Публічному акціонерному товаристві «Правекс Банк» (а. с. 92 99), Публічному акціонерному товаристві «Агрокомбанк» (а. с. 100 103), про що взагалі не зазначено у спірному договорі та не було доведено до відома [PERSON] А тому суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що позивач за первісним позовом унеможливив би виконання спірного договору, навіть якби первісні банківські реквізити КС «Аккорд» і були б відомі [PERSON] В той же час, матеріалами справи підтверджується, що 11.02.2008 року, 25.03.2008 року, 15.04.2008 року, 16.05.2008 року, 17.06.2008 року, 15.07.2008 року, 11.08.2008 року, 22.09.2008 року [PERSON] вносив платежі за спірним договором безпосередньо до Нікопольської філії КС «Аккорд» (а. с. 84 91). За цей час [PERSON] сплатив 4764 грн., що становить 95 % від отриманих ним від КС «Аккорд» кредитних коштів. Згідно наданої [PERSON] виписки з ЄДРПОУ (а. с. 132 145), Нікопольське відділення КС «Аккорд» було зареєстроване за адресою: [INFO] (а. с. 134). 22.09.2008 року до установчих документів КС «Аккорд» були внесені зміни № 10741070074002364, згідно яких було зареєстровано зміну місцезнаходження Нікопольського відділення КС «Аккорд» (а. с. 143 зв.). Після зазначеної зміни [PERSON] втратив змогу належним чином сплачувати внески за оспорюваним кредитним договором, оскільки не знав про банківські реквізити КС «Аккорд». Разом з тим, дізнавшись у 2011 році банківські реквізити КС «Аккорд» [PERSON] вчинив сплати за спірним кредитом: 20.06.2011 року, 14.07.2011 року, 05.09.2011 року, 24.10.2011 року (а. с. 146, 147). При таких обставинах суд вважає, що [PERSON] належним чином виконував взяті на себе кредитні зобовязання у той єдиний спосіб, який був йому відомий шляхом безпосереднього внесення грошових коштів до Нікопольської філії КС «Аккорд», а перестав їх виконувати лише через обєктивну неможливість внесення платежів через його непоінформованість з приводу банківських реквізитів КС «Аккорд» та відсутність засобів звязку з даною спілкою. У пп. 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року N 39/248 зазначено такі цілі: сприяти країнам у встановленні або подальшому забезпеченні належного захисту свого населення як споживачів; сприяти створенню структур виробництва і розподілу, здатних задовольняти потреби і запити споживачів; заохочувати високий рівень етичних норм поведінки тих, хто пов'язаний з виробництвом і розподілом товарів та послуг для споживачів; сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою всіх підприємств на національному і міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах; заохочувати створення ринкових умов, що надають споживачам більший вибір при нижчих цінах. При цьому уряди повинні розробляти, укріплювати та продовжувати активну політику захисту інтересів споживачів. З огляду на вищезазначену норму міжнародного права, суд приходить до висновку, що оспорюваний [PERSON] договір зазначеним у ній вимогам не відповідає: надання неповної інформації про умови та порядок кредитування, виконання своїх зобовязань, фактичне встановлення плутанини, які сталися внаслідок існування різних за змістом примірників одного і того самого спірного договору, не можна співставити з високим рівень етичних норм поведінки тих, хто пов'язаний з виробництвом і розподілом товарів та послуг для споживачів. Навпаки, суд приходить до висновку, що подібні дії КС «Аккорд» якраз і є тією шкідливою діловою практикою, яка негативно позначається на споживачах. Згідно абз. 1 ч. 1, п. 2 абз. 2 ч. 1,абз. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному спорі має місце нечесна підприємницька практика з боку КС «Аккорд» по відношенню до [PERSON] у формі введення останнього у оману шляхом надання неповної інформації про можливі способи виконання зобовязання, відповідальність, строки, реквізити та адреси кредитора за кредитним договором № С 962/1 від 17.01.2008 року, яка була застосована під час його укладення та виконання. Дані дії були вчинені КС «Аккорд» шляхом складання двох різних за змістом примірників кредитного договору № С 962/1 від 17.01.2008 року та надання [PERSON] такого екземпляру зазначеного договору, який містить набагато менше відомостей про умови та порядок його виконання, ніж примірник самої КС «Аккорд». Згідно п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року № 6 74 цс 14, висновки якої в силу ст. 3607 ЦПК України мають обовязковий характер для судів нижче стоячих інстанцій, «аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару». Відповідач [PERSON] у своєму зустрічному позові визнав про те, що від нього вимагалася оплата внесків до КС «Аккорд» за можливість отримання кредиту. Згідно матеріалів справи інших видів доходів, окрім внесків громадян за взятими кредитами КС «Аккорд» не отримує, ніяких інших товарів не продає та не споживає (а. с. 92 111). Дійсно, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» передбачає, що членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов'язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. Але при цьому зазначеним Законом не встановлено прямої залежності щодо отримання кредиту від сплати зазначених внесків. Їх сплата означає набуття прав та обовязків члену кредитної спілки, зокрема, права на управління спілкою, внесення депозиту, отримання доходу на вказані внески, обовязку дотримуватися статут, але не залежність видачі кредитів від такої сплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. В той же час, згідно абз. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту розміщує тимчасово вільні кошти на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, об'єднаній кредитній спілці, а також придбаває державні цінні папери, перелік яких встановлюється повноваженим органом, та паї кооперативних банків. Отже, кредитна спілка має законну можливість придбання товарів у вигляді державних цінних паперів та паїв кооперативних банків, не дивлячись на свій неприбутковий статус. З огляду на те, що на час надання кредиту [PERSON] була предявлена вимога про сплату внесків за членство у КС «Аккорд», і ця вимога була поставлена у залежність від надання кредиту; наданими КС «Аккорд» матеріалами підтверджується те, що ніяких інших доходів, окрім внесків громадян за кредитами вона не отримує, а отже надає кредити одним учасникам спілки за рахунок залучення коштів інших учасників; жодних інших товарів чи послуг не продає і не споживає, хоча має таку законну можливість, суд приходить до висновку, що у даному спорі має місце утворення та експлуатація пірамідальної схеми у КС «Аккорд», завдяки якій і було надано спірний кредит [PERSON] Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що при видачі оспорюваного кредиту [PERSON] було порушено встановлений законом порядок його прийняття до членів КС «Аккорд», а саме: не була прийнята від нього заява про таке членство, не було прийнято рішення про зарахування його до членів зазначеної спілки шляхом надання неповної інформації про діяльність КС «Аккорд», що обмежило його у правах члена зазначеної кредитної спілки. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Враховуючи ту обставину, що під час укладення та виконання оспорюваного кредитного договору мало місце введення [PERSON] у оману шляхом надання неповної інформації про умови та порядок кредитування, вступу та права члена КС «Аккорд», а крім того утворено та використано пірамідальну схему, завдяки якій і було надано спірний кредит, суд знаходить зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № С 962/1 від 17.01.2008 року обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. У звязку із задоволенням зазначених вимог, у первісному позові КС «Аккорд» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором слід відмовити у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 10571 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені\~частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Сторонами не оспорюється, що за спірним кредитним договором [PERSON] отримав від КС «Аккорд» 5000 грн. У свою чергу, КС «Аккорд» отримала від [PERSON] за спірним кредитним договором 7064 грн. (а. с. 84 91, 146,147). При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично повернув КС «Аккорд» суму коштів, отриману ним у кредит, а тому вона підлягає залишенню за КС «Аккорд». В той же час, з КС «Аккорд» на користь [PERSON] підлягає стягненню: 7064 грн. (сума фактичної сплати за кредитом) 5000 грн. (сума кредиту) = 2064 грн., які КС «Аккорд» отримала від [PERSON] в якості процентів, штрафів, пені (неустойки) за оспорюваним кредитним договором. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір за первісним позовом КС «Аккорд» підлягає залишенню за державним бюджетом. Крім того, з КС «Аккорд» підлягає стягенню судовий збір за зустрічним позовом [PERSON], оскільки від такої сплати сам [PERSON] звільнений згідно закону. З огляду на кількість позовних вимог з КС «Аккорд» підлягає стягненню: - судовий збір за немайнову вимогу про визнання договору недійсним 551,20 грн.; - судовий збір за майнову вимогу про залишення грошових коштів за КС «Аккорд» - 551,20 грн.; - судовий збір за майнову вимогу про стягнення на користь [PERSON] 2064 грн. 551, 20 грн., а всього до стягнення судового збору 1653 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved