Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, та просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] , посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вони проживали разом без реєстрації шлюбу, у період спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . У січні 2015 року вони припинили спільне проживання. Рішенням суду від 18.05.2015 з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти, які [PERSON] не сплачує, станом на 01.12.2020 борг становить 125325,95 грн. Син проживає з нею, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача, як батька. Де перебуває відповідач їй не відомо, за шість останніх років він жодного разу не бачився та не спілкувався з дитиною. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не цікавиться ним, не забезпечує його матеріально, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Сілкіна М.В. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав викладених у ньому. В подальшому, позивач надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи - виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей Займукова І.А. до суду не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника та додала висновок від 07.09.2021 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки. З відповідачем по справі не знайома та ніколи його не бачила, про сина він не піклується. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою позивачки, відповідача по справі ніколи не бачила, участі у вихованні та у житті сина він не приймає. Вихованням дитини займається лише [PERSON] . Суд, вислухавши позивача та його представника, свідків, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8 - копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2015 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, до його повноліття, на користь матері [PERSON] (а.с.9-10 - копія рішення суду). Позивачка звернулася до Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зміну прізвища сина, та 21.07.2015 року видано повторно свідоцтво про народження дитини, в якому прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.11 - копія повторного свідоцтва про народження). Станом на 01.12.2020 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 125325,95 грн. (а.с.12 - копія повідомлення щодо можливості притягнення боржника до кримінальної відповідальності). Відповідно до акту про не проживання від 29.12.2020 року (а.с.16,17) неповнолітній [PERSON] від моменту свого народження проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] за вказаною адресою ніколи не проживав та не проживає. Відповідно до довідки від 30.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗ «ДНЗ (Центр розвитку дитини) №88» з 15.07.2019 р. по 13.08.2020 р., батько у вихованні дитини участі не приймав, ДНЗ не відвідував (а.с.19). Відповідно до довідки від 28.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в Криворізькому навчально-виховному комплексі №128 у 1-А класі. Батько дитини участі у вихованні сина не приймав (а.с.20). Вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 07.09.2021 року, виконком вважає за не доцільне позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що встановити місце перебування відповідача та з`ясувати його спосіб життя не виявилось можливим.. До такого висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради суд відноситься критично та не приймає його до уваги при винесенні рішення, оскільки він суперечить встановленим в суді обставинам . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов`язками, тому враховуючи викладене вважає встановленим, що відповідач не займаються вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбуються про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору тому судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved