Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~\~до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом\~до [PERSON] сільської ради Полтавського району, [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В своїй позовній заяві просить суд визнати за ним, право власності на земельну ділянку, площею 0,60 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Миколаївка, в порядку спадкування за законом після померлого 10.02.2007 року [PERSON] Позивач в підготовче судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області на адресу суду надійшла заява, згідно якої прохають справу розглядати у відсутності їхнього представника, проти задовлення позову не заперечують. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, згядно яких вони просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Від представника третьої особи [PERSON] районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 10 лютого 2007 року помер [PERSON] (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельну ділянку загальною площею 0,60 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Миколаївка, Полтавського району Полтавської області. За життя спадкодавець заповіту не залишив. В установлений законом строк позивач звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] Крім позивача, із заявами про прийняття спадщини звернулися також брати позивача: [PERSON] та [PERSON]. Крім земельної ділянки до складу спадкового майна також входили побутова техніка, меблі, інші предмети домашнього вжитку на загальну суму 25 000 грн., та кошти в сумі 1000 доларів США. Під час прийняття спадщини спадкоємцями було досягнуто згоди. Згідно домовленості нерухоме майно та кошти ділили між собою [PERSON] та [PERSON], земельну ж ділянку мав успадкувати позивач. Вказане не заперечується відповідачами. Позивач з метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку звернувся до нотаріальної контори, на підтвердження права власності на майно надав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №042539, виданий [PERSON] сільською радою 24.04.1998 року. Постановою про відмовою у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідцтва про право на спадщину. Підставою відмови стала відсутність витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 18). Судом встановлено, що приватизована земельна ділянка площею 0,60 га, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №042539, виданого [PERSON] сільською радою 24.04.1998 року (а.с. 13). За життя спадкодавець не вжив необхідних дій для внесення вищевказаної земельної ділянки до Державного земельного кадастру. На даний час власник помер, а отже неможливо внести земельні ділянки до Державного кадастру, що, у свою чергу, позбавляє позивача можливості оформити спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Визнання за [PERSON] права власності на вищезазначене спадкове майно не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем за законом після померлого, то відповідно за ним можливо визнати право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved