Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Перший позивач - [PERSON] та другий позивач - [PERSON], звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з позовом до першого відповідача - [PERSON] та другого відповідача - Дубрівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивачі зазначили наступне. [INFO], помер [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвом про смерть [NUMBER], який доводився першому позивачу чоловіком. Згідно довідки Дубрівської сільської ради від 09 вересня 2016 року № 421 слідує що на момент смерті, померлий [PERSON] проживав у [ADDRESS], і з ним з ним були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З цих довідок виданих Дубрівською сільською радою вбачається що на випадок своєї смерті померлий заповіту не складав, а поштова адреса з [ADDRESS] Отже спадкоємцями за законом, майна померлого [PERSON] є дружина та два його сини. Витягом від 12.09.2016 року за № 45042084 підтверджується реєстрація спадкової справи за № 59482826. На момент смерті спадкодавця відкрилася спадщина яка складається предметів домашньої обстановки, земельних ділянок, рухомого та нерухомого майна зокрема житлового буднику з господарським будівлями і спорудами в [ADDRESS]. Так згідно технічного паспорта на нерухоме майно будинок по [ADDRESS] має наступну характеристику: Літ. А - житловий будинок, загальна площа 194.2 м. кв. Літ. Б - Літня кухня, загальна площа 51 2 м. кв.; Літ. В - Сарай, загальна площа 26.8 м. кв.; Літ. Г - Навіс, загальна площа ! 8.3 м. кв.; Літ. Д - Гараж, загальна площа 19,7 м. кв.; Літ. Е - Вбиральня, загальна площа 1.4 м. кв.; Літ. Ж - Сарай, загальна площа 17.0 м. кв.; № 1 -8 Огорожі. Зазначене майно входить в склад домоволодіння та складає предмет спадщини. Крім того померлому чоловіку на момент спадщини належали дві земельні ділянки загальною площею 0.60 га в с. Дубрівка, а саме земельна ділянка площею 0.19 га для будівництва та обслуговування нового будинку, господарських будівель і споруд та ділянка площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства. На земельні ділянки нотаріус Герич А.В. в якої була заведена спадкова справа видала свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі ст. 1268 ЦК України, позивачі вважають, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину. Спадщина померлого [PERSON] складається із нерухомого майна, а саме: житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] проте на який були відсутні правовстановлюючі документи. Позивачі, в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Герич А.В. Але оформити право власності на спадкове майно через нотаріуса не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.09.2016 року за № 12, що й зумовило звернення позивачів до суду з відповідним позовом. Позивачі в судове засідання не прибули, не зважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином, про причини неприбуття суду не повідомили. Перший та другий відповідач у судове засідання також не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином, проте подали до суду заяву за якою просить суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказів за їх відсутності, позов визнають у повному обсязі. Судове засідання у справі було призначене на 10.09.2018 року на 13 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] у віці 52 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим [INFO], виконкомом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області За життя [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Від цього шлюбу у подружжя народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Як вбачається із рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 11 вересня 2017 року у справі № 308/13018/16-ц, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2017 року було скасовано та ухвалено по справі нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] що складається з житлового будинку під літ. А; літньої кухні під літ. Б; сараю під літ. В; навісу під літ. Г; гаражу під літ. Д; вбиральні під літ. Е; сараю під літ. Ж та огорожі під №№ 1 8. Довідкою від 09.09.2016 року № 4211, виданої виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області підтверджується, що на день смерті [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS] були зареєстровані 3 особи: дружина - [PERSON], 1957 року народження, син - [PERSON], 1979 року народження та син [PERSON], 1986 року народження. Довідкою від 09.09.2016 року, виданої виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області також підтверджується, що спадкодавцем - [PERSON], заповіт не складався. За постановою від 27.09.2016 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною з ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Також слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином, оскільки спірний будинок збудований до 05 серпня 1992 року, то прийняття його в експлуатацію не вимагалося. За таких обставин, враховуючи, що будинок збудовано на земельній ділянці, яка належить спадкодавцю та зважаючи на наявність технічного паспорту на даний будинок, такий не може вважатися самочинним будівництвом, а відтак, входить до складу спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1258 ЦК Уркаїни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] які є позивачами у цій справі, були зареєстровані і проживали у спадковому майні: будинку за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], вони вважаються такими, що прийняли спадщину, є спадкоємцями першої черги за законом, та за наявності рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 11 вересня 2017 року у справі № 308/13018/16-ц, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивачів, оскільки позов не оспорюється відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved