Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

позивач, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором (заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) від 15.12.2015, заява про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 12.09.2016) у розмірі 16589,96 грн., з яких: основний борг (кредит) - 9972,77 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 5519,47 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 22 грн., інфляційне збільшення заборгованості за процентами - 648,29 грн., три проценти річних від суми заборгованості за кредитом - 101,64 грн., три проценти річних від суми заборгованості за процентами - 325,79 грн., а також судовий збір в сумі 2102 грн. В обґрунтування вимог зазначило, що згідно заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) від 15.12.2015 та заяви про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 12.09.2016, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 28% річних на строк дії картки. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 16589,96 грн. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 12.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Разом з тим, індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113 цс 14 від 01.10.2014. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу на підставі заяви відповідача про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 15.12.2015 та заяви про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 12.09.2016, кредит у розмірі 10000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказані заяви підписані відповідачем. Згідно інформації, яка міститься у розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн., термін дії платіжної картки - грудень 2018. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Втім, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 16589,96 грн., з яких: основний борг (кредит) - 9972,77 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 5519,47 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 22 грн., інфляційне збільшення заборгованості за процентами - 648,29 грн., три проценти річних від суми заборгованості за кредитом - 101,64 грн., три проценти річних від суми заборгованості за процентами - 325,79 грн. За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 16589,96 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved