Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини, виключивши відомості про батька [PERSON] . На обґрунтування позову зазначив, що він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року по 2011 рік у м. Харкові з [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] . З 2011 року вони з [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини та вона виїхала в невідомому напрямку. Дочка залишилася проживати з ним. Вказав, що народження доньки не було своєчасно зареєстровано, оскільки у матері дитини, [PERSON] , не було документів, які б посвідчували її особу. Куди звертатися за реєстрацією народження доньки він не знав. Тільки у 2015 року ним, як третьою особою, було зареєстровано народження доньки. Однак представляти інтереси дитини офіційно він не може, оскільки не вказаний як батько дитини у актовому записі про народження доньки. Вказав на те, що з моменту народження донька проживає разом з ним, він піклується про неї, забезпечує матеріально. В позасудовому порядку довести, що він є батьком дитини, неможливо. З урахуванням викладеного просив задовольнити його позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просив їх задовольнити. Вказав, що донька з народження проживає з ним, відвідує шкоду, характеризується позитивно, він одноособово її утримує та виховує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, вказала, що дійсно нею у 2007 році від позивача була народжена донька [PERSON] . На час народження доньки між нею та позивачем були фактичні шлюбні відносини, офіційно шлюб вони не укладали. Після розірвання відносин вона залишила доньку з [PERSON] та повернулася проживати до м. Кременчука. Представник відповідача Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив прийняти рішення в інтересах дитини. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторонами визнається, що з 2005 року по 2011 рік позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції у Харківській області. В свідоцтві про народження дитини матір`ю зазначена [PERSON] , батьком дитини зазначений [PERSON] . Згідно витягу з ДРАЦСГ про народження від 03.12.2015 відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України . Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.1, ч.2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Часиною 3 статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Ухвалою суду від 13.05.2019 по справі була призначена судово-генетична експертиза. Згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Івашиної О.К. за № 513 від 24.07.2019 [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді скарги про встановлення батьківства суди повинні приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, які і в даному випадку вимагають однозначної відповіді чи є позивач батьком неповнолітньої [PERSON] В рішенні у справі «Калачова проти Російської Федерації», №3451/05 від 7 травня 2009 року Європейський суд зазначив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства", що залишається актуальним і на сьогоднішній день. Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком експертизи. визнається матір`ю дитини та та не спростовується іншими доказами у справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині вимог до [PERSON] про визнання батьківства підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є особою, яка має відповідати за позовом, тому у задоволенні вимог до Управління слід відмовити. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved