Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], [INFO]. На підтвердження факту смерті матері заявником надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2016 року. Заявник вказала, що Фрунзенським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її матері, оскільки подані нею документи не є підставою для державної реєстрації смерті. За таких обставин, [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена своєчасно та належним чином. 06.12.2016 року від заявника через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала подану заяву в повному обсязі та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Фрунзенського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за допомогою факсимільного зв'язку. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України щодо невідкладного судового розгляду, суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутність заявника та представника зацікавленої особи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд встановив наступне. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER], виданого Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку, заявник [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою № 6334002327 від 02.12.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] з [ADDRESS], перемістилася до [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.07.1958 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Заявницею до матеріалів справи надана копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.08.1980 року, виданого Ворошиловським районним РАГС м. Донецьк, про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]". Суд, оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON], [INFO], померла. На підтвердження факту смерті заявницею надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2016 року. З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.12.2016 року № 2755/15.8-03-06 вбачається, що у державній реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] у м. Донецьк, відмовлено. Фрунзенський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилається на те, що надане свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України, оскільки підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Судом встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Донецьк знаходиться на території проведення антитерористичної операції. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що факт смерті [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть її матері, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved