Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд надати дозвіл [PERSON], і.к.[NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS], або уповноваженим нею особам [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS] та/або [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрований за [ADDRESS], на оформлення проїзних документів на: малолітню доньку [PERSON], [INFO], що зареєстрована [ADDRESS], для виїзду за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди, Румунії, Єгипту, Албанії та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки та інших країн, з дати набрання даним рішенням законної сили до 16Л 1.2026 року, без згоди батька [PERSON] і.к. [NUMBER], що зареєстрований за адресою [ADDRESS]; малолітню доньку [PERSON], [INFO], що зареєстрована [ADDRESS], для виїзду за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди, Румунії, Єгипту, Албанії та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки та інших країн, з дати набрання даним рішенням законної сили до 05.10.2032 року, без згоди батька [PERSON] і.к. [NUMBER], що зареєстрований за адресою [ADDRESS] Надати дозвіл: малолітній [PERSON], [INFO], що зареєстрована [ADDRESS], на тимчасовій виїзд за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди, Румунії, Єгипту, Албанії та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки та інших країн, з дати набрання даним рішенням законної сили до 16.11.2026 року, тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року в період шкільних канікул, в супроводі матері [PERSON], ІПН [NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS], або уповноважених нею осіб [PERSON] і.к. [NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS] та/або [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрований [ADDRESS], без згоди батька [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрований за адресою [ADDRESS]; малолітній [PERSON], [INFO], що зареєстрована [ADDRESS], на тимчасовий виїзд за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, країн Шенгенської угоди, Румунії, Єгипту, Албанії та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки та інших країн, з дати набрання даним рішенням законної сили до 05.10.2032 року, тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року в період шкільних канікул, в супроводі матері [PERSON], ІПН [NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS], або уповноважених нею осіб [PERSON] і.к. [NUMBER], що зареєстрована [ADDRESS] та/або [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрований [ADDRESS], без згоди батька [PERSON], і.к. [NUMBER], що зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON], від шлюбу із [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], у та доньку [PERSON], [INFO] Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справа №344/15416/17 від 18.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання дітей з [PERSON] Відповідач навмисне затягує час або необгрунтовано та безпідставно затримує оформлення документів чи взагалі категорично відмовляє у наданні дозволу. Такі систематичні дії Відповідача призводять до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд дітей за кордон, переносу запланованих поїздок за межі України, затримки у придбанні білетів та додаткових і незапланованих фінансових витрат. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не з'явилася, в матеріалах справи наявна її заява, про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву. Крім того, відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутністі. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справа №344/15416/17 від 18 квітня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання дітей з [PERSON] В шлюбі народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом ДРАЦС м.Дрогобич Дрогобицького управління юстиції від 30 листопада 2010 року та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. від 11 жовтня 2016 року. Добровільно вирішити питання про надання дозволу на виїзд дитини закордон відповідач відмовився. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції держави-учасницi забезпечують право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадкiв, коли компетентнi органи згiдно з судовим рiшенням визначають, що таке розлучення необхiдне в якнайкращих iнтересах дитини. Ч.2 ст. 10 Конвенції визначає, що дитина, батьки якої проживають у рiзних державах, має право пiдтримувати на регулярнiй основi, за виключенням особливих обставин, особистi вiдносини i прямi контакти з обома батьками. 3 цiєю метою i вiдповiдно до зобов'язання держав-учасниць за пунктом 2 статтi 9 держави-учасницi поважають право дитини та її батькiв залишати будь-яку країну, включаючи власну, i повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну дiють лише такi обмеження, якi встановленi законом i необхiднi для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралi населення або прав i свобод iнших осiб, i сумiснi з визнаними в цiй Конвенцiї iншими правами. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд можливий лише у випадку: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України. Вказані у пп.2 п.4 Постанови випадки не можуть бути застосовані стосовно позивачки та її дитини. Тому, за відсутності у позивачки нотаріально посвідченої згоди відповідача, із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі виїзд разом з нею дочки на відпочином закордон є неможливим. В силу ст.7, 150, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією Українита Конвенцією про права дитини, а батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідач діями, що спрямовані на відмову добровільно вирішити питання про видачу дозволу на виїзд дитини закордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дітей. На підставі наведеного, враховуючи обставини справи та інтереси дітей, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку, оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу на виїзд дітей без згоди та супроводу їхнього батька, в супроводі матері або осіб, уповноважених нею. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1409 гривні 80 копійок судового збору.

Outcome: approved