Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на те, що батьки не виконують батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, квартира, де проживати мати з дитиною знаходиться в жахливих умовах для проживання дитини, а саме: в квартирі брудно, оголені дроти не прикриті розетками, не було аптечки, продуктів харчування, дитячих книжок. З [PERSON] була неодноразово проведена профілактична бесіда щодо належного виконання батьківських обов`язків, матері дитини наголошено про необхідність привести помешкання до ладу, влаштувати доньку до навчального закладу, займатися лікуванням дитини. Мати дівчинки вищевказані рекомендації не виконувала. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не платить аліментів, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться її здоров`ям, моральним та духовним розвитком. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до довідки Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04.12.2017 року за вих. № 15.1-6.7.1/3332, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в архіві Інгульського районного в м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зберігається актовий запис про шлюб від 12.12.2009 року, складений на [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON]. Даний шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23.01.2015 року (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки комунального закладу Миколаївської міської ради Центр первинної медико санітарної допомоги № 2 від 27.11.2017 року за вих. № 1.2 № 1254, дитини [PERSON] , [INFO] спостерігалася у лікарні з вродженим захворюванням. Дитиною опікувалися мати та батько, батьки виконували призначення лікаря. На прийомі з дитиною була мати. Згідно довідки комунального закладу Миколаївської міської ради Центр первинної медико санітарної допомоги № 2 від 11.07.2018 року за вих. № 1.2 № 702, дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства. Мати дитини отримує метадонову замісну терапію. До річного віку дитина спостерігалася медичними працівниками вдома, оскільки мати не приносила дитину до амбулаторії. Протягом 2017 - 2018 років мати з дитиною на прийом не з`являлася, з приводу оформлення документів, звертався співмешканець матері (а.с 13). Як вбачається з листа Управління соціальних виплат та компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 10.07.2018 року за вих. № 2468/09.02.04-14, [PERSON] перебуває на обліку Управління соціальних виплат та компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримує державну допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , з 15 лютого 2016 року по теперішній час та отримувала державну соціальну допомогу при народженні дитини на дитину [PERSON] , [INFO] , виплата допомоги припинена з 01.03.2018 року. [PERSON] на обліку не перебуває (а.с. 15). Згідно наказу Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської дари про постановку на облік дитини № 119 від 15.11.2017 року, [PERSON] , [INFO] постановлено на облік за категорією: проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляться від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (а.с. 27). Як вбачається з акту обстеження умов проживання службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 16.11.2017 року за № 04.07-01-16/2306, в квартирі де фактично проживає [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , та своїм співмешканцем, а саме в квартирі [ADDRESS] було брудно, підлога, двері, вікна не вимиті, на балконні скупчення сміття та речей, оголені дроти, не прикриті розетки. Комісією вирішено, що не повністю створенні умови для проживання та виховання дитини, відсутні продукти харчування. Згідно пояснено [PERSON] від 20.10.2017 року, вбачається, що вона є рідною тіткою малолітньої [PERSON] , [INFO] , та бажає, щоб дитини проживала у її сім`ї поки [PERSON] не наведе належні умови для проживання дитини у квартирі. З [PERSON] була проведена профілактично - роз`яснювальна бесіда з питання належного виконання батьківських обов`язків, рекомендовано навести лад у помешканні, що підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] від 11.01.2018 року, 21.05.2018 року (а.с. 22, 23). Відповідно до листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.05.2018 року за вих. № 785, з [PERSON] неодноразово проводилися психолого - педагогічні консультації, спрямовані на підвищення рівня психолого - педагогічних знань з питань виховання та належного догляду за малолітньою дитиною. Також роз`яснювалося про важливість підтримки чистоти та порядку в помешканні, відповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків, а саме регулярного відвідування медичних закладів, дотримання рекомендацій лікарів. За період перебування під соціальним супроводом центру, сім`я мала не стійку мотивацію до вирішення існуючих проблем, на контакт зі спеціалістами йшла неохоче. На запропоновану допомогу центру, сім`я відмовилася. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2018 року № 04.07-01-16/61, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі брудно, підлога не помита, не підметено, розкидані речі, складуються коробки, на кухні брудний посуд, розкидані речі. Для виховання та розвитку дитини є окреме спальне ліжко, чисті дитячі речі, іграшки, дитячі книжки, олівці. Згідно акту обстеження умов проживання від 03.07.2018 року за № 04.07-01-16/1308, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі брудно, на кухні брудний посуд, розкидані речі. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, в якій містяться: диван , шафа з речами, в кімнаті не підметено та не помита підлога. Зі слів співмешканця [PERSON] , [PERSON] з донькою знаходяться в селі на оздоровленні. В квартирі робиться косметичний ремонт. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.07.2018 року за № 04.07-01-16/1330, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі брудно, розкидані речі, мусор із гострих предметів, посуд на кухні брудний. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, в якій містяться: диван дитячий, шафа з речами, яка в безладі, дитячий столик, багато іграшок. Згідно з акту обстеження умов проживання від 16.07.2018 року за № 04.07-01-16/1374, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі брудно, на столі стояла склянка з голкою від шприця, у ванній складуються брудні речі, в туалеті брудно на підлозі. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, в якій містяться: диван, шафа для одягу, дитячий столик, тумба з телевізором, багато іграшок та дитячих книжечок. Згідно з акту обстеження умов проживання від 07.05.2019 року за вих. № 04.07-01-10/995, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у квартирі не створені належні умови проживання, підлога не підметена, не помита та не застелена доріжками; на балконі міститься склад сміття, дитячі речі розкидані, у ванній кімнаті брудно, відсутні продукти харчування. Під час відвідування дитина була вдома не зачесена, в колготках, без взуття бігала по брудній підлозі, зачепилася за шнур, який лежав на підлозі в коридорі. [PERSON] пояснив про те, що дитина вдома, оскільки хворіє і тому не відвідує дитячий садочок, але ніякої довідки не було надано. Дитина мала блідий вигляд та схудла. З [PERSON] була проведена профілактична бесіда щодо неналежного виховання дитини, про що було відібрано пояснення 06.05.2019 року. під час бесіди, [PERSON] повідомила про те, що дитина прописана за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сімї наданої Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області від 15.08.2018 року за вих. № 1628, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Згідно характеристики за місцем проживання: [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендувала себе з посереднього боку. До адміністративної відповідальності не притягувалася. Притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 198 Кк України. Від сусідів скарги з приводу порушення громадського порядку та побуту не надходили. Проживає зі співмешканцем [PERSON] , який притягувався до кримінальної відповідальності за злочини пов`язані з наркотиками. Згідно характеристики за місцем проживання: [ADDRESS] , [PERSON] характеризується з посередньої сторони. Громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає. З сусідами підтримує громадські відносини. У вживанні наркотичних засобів помічений не був. Відповідно до акту про обстеження умов проживання від 09.07.2018 року за № 04.07-01-16/1332, у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , обстежити умови проживання не представилося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідки з квартири № 55 , вона ніякою інформацією не володіє стосовно [PERSON] Згідно акту обстеження умов проживання від 07.02.2019 року за вих. № 04.07-01-16/328, у квартирі [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі не створені належним чином умови проживання, на підлозі складене сміття (старі речі, обірвані шпалери), підлога не помита, на меблях пил, в коридорі обірвані шпалери, безлад на диванах. Є деякі продукти харчування, для дитини є окрема кімната, в якій є диван, меблі, іграшки, книжки та інше. В дитячій кімнаті був безлад, речі були розкидані. Зі слів [PERSON] , мати з дитиною знаходяться у бабусі. Йому було звернено увагу на те, що дитина має доступ до електронної проводки. Відповідачем надано результати імунохроматографічного дослідження, яке проводилося в січні та червні 2018 року [PERSON] в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. Згідно характеристики Дошкільного навчального закладу № 65 Управління освіти Миколаївської міської ради від 01.11.2018 року за ви. № 15-08/91, [PERSON] відвідує молодшу А групу «Капітошки» з 08.08.2018 року по теперішній час. Адаптація до умов дитячого закладу у дитини пройшла в легкій формі. Навички дитини до самообслуговування сформовані відповідно до її віку, дотримується правил гігієни та правил поведінки в дитячому садку. Мислення розвинене не достатньо для молодшого віку, звуковимова не чітка. Увага стійка, довільність розвинена достатньо. Згідно характеристики Дошкільного навчального закладу № 65 Управління освіти Миколаївської міської ради від 23.04.2019 року за вих. № 15-08/38, [PERSON] відвідує молодшу «А» групу «Капітошки» з 08.08.2018 року по теперішній час. Адаптація до умов дитячого закладу у дитини пройшла в легкій формі. Навички дитини до самообслуговування сформовані відповідно до її віку, дотримується правил гігієни та правил поведінки в дитячому садку. Мислення розвинене не достатньо для молодшого віку, звуковимова не чітка. Увага стійка, довільність розвинена достатньо. За друге півріччя обстеження дитини не проводилося через відсутність її в дитячому закладі. З початку 2019 року дівчинка майже дитсадок не відвідувала, за останні чотири місяці була 9 днів. У ці дні поведінка [PERSON] відрізняється від тієї, яка була на початку року. дівчинка стала нервовою, плаксивою, потребувала уваги зі сторони дорослих, з дітьми не контактувала. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 65 Управління освіти Миколаївської міської ради від 23.04.2019 року за вих. № 15-08/37, [PERSON] , [INFO] з 08.08.2018 року відвідувала дитячий садок 63 дні; з 01.01.2019 року дівчинка була в садку 9 днів: в січні - 7 днів, в лютому 1 день; в березні - 1 день; з квітня - не відвідувала. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.08.2018 року за вих. № 1938/02.02.01-22/22/14/18, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , у батьків: [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. [PERSON] проходила обстеження у Державної установи «Науково-практичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії, що підтверджується консультативним висновком від 01.06.2018 року. Відповідно до листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21.05.2019 року за вих. № 838, фахівцями центру неодноразово були здійсненні відвідування сім`ї за адресою проживання [PERSON] , але вдома нікого не було. На залишені інформаційні повідомлення з проханням звернутися до Центру, ніхто не відреагував та не звертався. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі Закону України «Про охорону дитинства» та наведених норм СК України суд підкреслює, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України. Відповідно до ст. 164, 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, після проведення профілактичної бесіди з [PERSON] в квартирі, де вони проживають нічого не змінилося, в квартирі брудно, підлога не помита, речі розкидані. Дитина не проходить планові та позапланові медичні обстеження, з січня 2019 року не відвідує дитячий садок. Позивачка офіційно ніде не працює, ігнорує повідомлення служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про необхідність зявитися до центру. Крім того, до теперішнього часу малолітня дитина [PERSON] ніде не зареєстрована за місцем проживання. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що умови проживання дитини є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо дитини, батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідачі не змогли забезпечити дитині належні умови проживання і догляду, утримуючи дитину у антисанітарних умовах, тому є підстави для відібрання дитини від батьків. Разом з тим, враховуючи, що мати дитини не втратила зв`язок з дитиною, виявляє спроби щодо виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, тому суд погоджується з органом опіки, що були і є підстави для відібрання дитини від батьків, але без позбавлення батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою і на даний час існує ймовірність, що мати дитини виправиться і повернеться до виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги в частині відібрання малолітньої [PERSON] , підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.182, 184 СК України, суд вважає, що заявлений позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню та стягненню з відповідачів аліментів у розмірі по ј частки з усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючі визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів, відсутність витрат по сплаті судового збору з боку позивача, з відповідачів на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved