Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Керівник Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Вінницької обласної ради та Комунального закладу «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього 3615,52 грн. витрат на стаціонарне лікування [PERSON] , який потерпів внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/755/17 від 13.11.2017р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Тростянецьким районним судом встановлено, що 20.05.2017 близько 18.00 год. в [ADDRESS] , в приміщені продуктового магазину ФОП « [PERSON] » [PERSON] , повертаючись з роботи додому разом із своїм другом [PERSON] , хотіли придбати продукти харчування та в магазині зустріли [PERSON] , який знаходився у приміщенні магазину. Під час їх перебування у вказаному магазині між [PERSON] та [PERSON] через давні неприязні стосунки виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої [PERSON] умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в підборіддя, а саме в щелепу, унаслідок чого спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №131 від 18.07.2017, тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці підборіддя, що по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні щелепно-лицьової хірургії ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 23.05.2017 по 31.05.2017. Згідно інформації ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, хворим Морозом О.Д. проведено 8 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого склала 451.94 грн., що в загальному становить 3615,52 грн. [PERSON] витрати на лікування в добровільному порядку не відшкодував. Таким чином, кошти, витрачені на лікування осіб, потерпілих від злочину, не повернуто, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. Ухвалою суду від 21.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник Бершадської місцевої прокуратури не з`явився, прокурор Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Федчук С.М. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Представник Вінницької обласної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Голова обласної ради Олійник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника обласної ради, позов Бершадської місцевої прокуратури підтримав в повному обсязі. Представник КЗ «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судові засідання, призначені на 02.05.2019р. та 11.06.2019р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст .ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.11.2017р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування покарання, встановлено іспитовий строк один рік. Згідно вироку суду, 20.05.2017 близько 18.00 год. в [ADDRESS] , в приміщені продуктового магазину ФОП « [PERSON] » [PERSON] , повертаючись з роботи додому разом із своїм другом [PERSON] , хотіли придбати продукти харчування та в магазині зустріли [PERSON] , який знаходився у приміщенні магазину. Під час їх перебування у вказаному магазині між [PERSON] та [PERSON] через давні неприязні стосунки виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої [PERSON] умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в підборіддя, а саме в щелепу, унаслідок чого спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №131 від 18.07.2017, тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці підборіддя, що по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, зазначені вище обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95р. № 11 "Про відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (долі Порядок). Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Тростянецький районний суд Вінницької області при розгляді кримінального провадження № 147/755/17 не вирішував питання в рамках кримінального провадження про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Згідно інформації головного лікаря ВОКЛ ім. М.І. Пирогова від 31.05.2018р. (а.с.13), [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії з діагнозом «Перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя» з 23.05.2017 по 31.05.2017, 8 ліжко днів. Вартість одного ліжко дня в трані 2017 року становила 451,94 грн., у зв`язку із чим на його лікування було витрачено 3615,52 грн. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Розділу І Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved