Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 22.12.2020 позивач звернулась в установленому порядку із заявою про реєстрацію місця проживання своєї малолітньої дитини [PERSON] , 2009 року народження до органу реєстрації. Але їй було відмовлено на підставі того, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обтяження - арешт. Як з`ясувалося реєстраційний номер обтяження: 1418794, зареєстрований 28.10.2004 реєстратором - Першої київською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження - ухвала, б/н 02.12.1988 Нарсуд. Р-н Мінський , об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] . Додаткові дані: Архівний номер: 1415550KIEVI, архівна дата: 11.12.1998; дата виникнення: 11.12.1998; № реєстра 3-2723. Позивач звернувшись до Оболонського районного суду м. Києва, дізналась, що ухвалою від 02.12.1998 задоволено клопотання [PERSON] про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Виконання цієї ухвали доручено Першій нотаріальній конторі м. Києва та БТІ м. Києва. Ухвала набрала законної сили 13.12.1998. Разом з тим, ухвалою від 26.01.1999 Мінським районним судом м. Києва постановлено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання свідоцтва на право власності недійсним, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та про виселення вважати неподаною та повернути [PERSON] у зв`язку з тим, що позивачем [PERSON] у встановлений строк недоліки не були усунені, як передбачала вимога ухвали суду від 25.01.1999. Враховуючи вищезазначене, ухвала Мінського районного суду міста Києва від 02.12.1998 щодо задоволення клопотання [PERSON] та накладення арешту на квартиру [ADDRESS] не могла бути використана Першою нотаріальною конторою м. Києва та БТІ м. Києва як підстава для накладення арешту у зв`язку з тим, що рішенням Мінського районного суду міста Києва від 26.01.1999, яке набрало законної сили 06.02.1999, повернуто [PERSON] позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання свідоцтва на право власності недійсним, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та про виселення, як не подану. Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] від 20.10.2000, укладеного між продавцями [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та покупцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , продавці стверджували, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, в оренду не передана, не заставлена, в спорі і під забороною/ арештом / не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб немає. Згідно з реєстраційного напису на правовстановлюючому документі квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. За результатами звернення позивача від 23.12.2020 до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вона отримала лист, в якому зазначено: «За перевіркою даних АСВП, встановлено, що виконавчі документи за якими стороною виконавчого провадження є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на виконання до Відділу не надходили та не перебували. Також повідомляємо, що Оболонським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) обтяження, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не вносились». За результатами звернення позивача від 14.01.2021 до Першої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вона отримала лист №1170/01-16 від 17.02.2021, де зазначено, що відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори за 1998 рік термін зберігання документів, щодо накладання, зняття арештів (заборон) складав 3 роки, тому надати копію ухвали б/н від 02.12.1998р. Нарсуд р-н Мінський, на підставі якої Першою київською державною нотаріальною конторою був зареєстрований арешт (реєстраційний номер обтяження - 1418794) на квартиру [ADDRESS] не має можливості, в зв`язку з його відсутністю. У разі потреби в отриманні копії документу, на підставі якого був зареєстрований арешт на майно пропонуємо Вам звернутися до обтяжувача. Знайти обтяжувача - [PERSON] ( [PERSON] ) самостійно, не вбачається можливим, у зв`язку з тим, що позивачу не відомо її місце фактичного перебування та місце реєстрації її проживання, відсутній її номер телефону, також позивачу не відомі її паспортні дані та РНОКПП. Позивач звертає увагу суду, на те що ухвала Мінського районного суду міста Києва про забезпечення позову від 02.12.1998, набрала законної сили 13.12.1998, а була пред`явлена позивачем до виконання третій особі лише - 28.10.2004, тобто через 5 років 10 місяців 26 днів. Таким чином, позивач стверджує, що порушені її права, як власника нерухомого майна та на сьогоднішній день існують перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном, які потребують усунення в судовому порядку. Враховуючи викладене просить суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/3260/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2021. Ухвалою суду від 28.04.2021, яка відображена у протоколі судового засідання, постановлено замінити первісного відповідача Першу Київську державну нотаріальну контору Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на належного відповідача [PERSON] , а Першу Київську державну нотаріальну контору Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача. Підготовче засідання з підстав, передбачених процесуальним законом неодноразово відкладалося. Протокольною ухвалою суду від 03.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.07.2021. 01.07.2021 в судове засідання позивач не з`явилася, від останньої в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи, відзиву на позовну заяву не подав, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, на адресу суду надіслали листа, відповідно до якого просять розглядати справу без участі їхнього представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.10.2000 між [PERSON] , що діяла від свого імені та від своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці), продавці продали, а покупці купили в рівних частках квартиру під [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу продавці ствердили, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладення нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, в оренду не передана, не заставлена, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб немає (а.с. 12). 26.10.2000 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у встановленому законом порядку на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с. 12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що щодо об`єкта нерухомого майна №238611618 наявне обтяження: арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 1418794; Зареєстровано: 28.10.2004р. 09:25:38 за № 1418794 реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11; Підстава обтяження: ухвала, б/н. 02.12.1988р., Нарсуд. р-н Мінський; Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; Додаткові дані: Архівний номер: 1415550KIEVI, Архівна дата: 11.12.1998р., Дата виникнення: 11.12.1998р., № реєстра: 3-2723, внутр. № 4F01162C2DEF32306823, коментарій: вх. 5476 (а.с. 9). Відповідно до ухвали Мінського районного суду м. Києва від 02.12.1998 постановлено накласти арешт на квартиру [ADDRESS] . Виконання ухвали покладено на Першу нотаріальну контору м. Києва та БТІ м. Києва (а.с. 10, 28). 15.01.1999 ухвалою Мінського районного суду м. Києва у справі №2-464/1999 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, зобов`язано позивача відповідно до ст.ст. 137, 138 ЦПК України до 25.01.1999 усунути недоліки, а саме: позивачу необхідно вказати суду точне місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , оскільки з інформації поштового відділення зв`язку по вказаним позивачами адресам відповідачі не проживають (а.с. 29.) Ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 26.01.1999 у справі №2-464/1999 постановлено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання свідоцтва на право власності недійсним, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та про виселення вважати неподаною та повернути [PERSON] (а.с. 11, 30). Перша Київська державна нотаріальна контора 17.02.2021 повідомила позивачу [PERSON] про те, що відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори за 1998 рік термін зберігання документів, щодо накладання, зняття арештів (заборон) складав 3 роки, тому надати копію ухвали б/н від 02.12.1998р. Нарсуд р-н Мінський, на підставі якої Першою київською державною нотаріальною конторою був зареєстрований арешт (реєстраційний номер обтяження - 1418794) на квартиру [ADDRESS] не має можливості, в зв`язку з його відсутністю (а.с. 14). Оболонський районний відділ державний виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 18.01.2021 №792 повідомили позивачу [PERSON] про те, за перевіркою даних АСВП, встановлено, що виконавчі документи за якими стороною виконавчого провадження є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на виконання до Відділу не надходили та не перебували. Також повідомляємо, що Оболонським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) обтяження, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не вносились (а.с. 13). Окрім того, Перша Київська державна нотаріальна контора своїм листом від 22.04.2021 на адресу суду направили лист, де вказують, що до 2013 року вони були реєстратором заборон і арештів об`єктів нерухомого майна, а не обтяжувачем. З 01 січня 2013 року нотаріуси не є суб`єктами, які вносять або вилучають обтяження (арешти) на підставі відповідних процесуальних рішень судових та правоохоронних органів (а.с. 50). У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином існують підстави для задоволення позовної заяви. Статтею 317 ЦК України зазначено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Судом встановлено, що арешт було накладено на підставі ухвали Мінського районного суду м. Києва у цивільній справі №2-464/1999 від 02.12.1998, за результатами розгляду якої було постановлено ухвалу від 26.01.1999 про повернення позову позивачу. Окрім того, судом встановлено, що на момент виконання ухвали суду про накладення арешту на нерухоме майно - 28.10.2004 власниками спірної квартири були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2000. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача, шляхом зняття арешту з належного їй нерухомого майна. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Outcome: approved