Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на ті обставини, що з 21.09.2002 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2006 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач неодноразово намагалась відновити стосунки між сторонами, оскільки відповідач доводиться батьком її дитини, однак останній не рідко зловживав алкогольними напоями, наркотичними засобами та періодично підіймав руку. Свідком постійних сварок та побиття, зазвичай, була донька. Відповідач раніше неодноразово судимий, вів антисоціальний спосіб життя, часто конфліктував з людьми та мав проблеми з законом. На теперішній час, він перебуває у Криворізькій установі виконання покарань №3 управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України. Фактично шлюбні відносини припинено з 15 жовтня 2010 року, на сьогоднішній день дитині вже 13 років, вона немає до батька ніяких почуттів, окрім страху, оскільки за всі ці роки бачила його дуже рідко, а при зустрічах, відповідач психологічно тиснув на дитину та залякував її. З січня 2011 року позивач з донькою проживає з новим чоловіком, якого вона називає «татом», в двокімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. 31 грудня 2016 року заборгованість по аліментам, у відповідача, згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2011 року на утримання дитини, складає 38 438, 70 грн. Так як відповідач взагалі не цікавиться дитиною, а ні її вихованням, а ні станом її здоров'я, а тому вона і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, на даний час перебуває в КУВП № 3, надав заяву про відмову у проведенні судового засідання в режимі відео конференції, також надав клопотання про визнання позовних вимог позивача та розгляду справи за його відсутності, не проти того, аби рішення було ухвалено в попередньому судовому засіданні. Представник третьої особи виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як служба у справах дітей проти задоволення позову не заперечував, вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в попередньому судовому засіданні, в зв'язку з визнанням позову відповідачем. Як встановлено судом, батьками дитини є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 10). 06.02.2007 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). Вихованням малолітньої доньки фактично займається мати дитини - позивач по справі, матеріально її утримує, піклується про неї, створила гідні умови для проживання, про що свідчить акт обстеження умов проживання від 26.01.2017 року, з якого вбачається, що умови проживання неповнолітньої дитини задовільні, зауважень до навчання та проживання немає, дитина має все необхідне для навчання та проживання (а.с. 13-15). Як вказувала в судовому засіданні позивач та ці доводи нічим не спростовані, що після розірвання шлюбу відповідач взагалі не приймав участі у вихованні доньки, не забезпечував дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріально її не забезпечував, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, про духовний, фізичний розвиток та навчання дитини не піклувався. Крім того, аліментні зобов'язання [PERSON] не виконує. Відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, в результаті в нього станом на 31.12.20016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 38 438,70 грн. (а.с. 17). Вищезазначене свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, свідомо нехтуючи своїми обов'язками. На теперішній час, відповідач перебуває у Криворізькій установі виконання покарань № 3 управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав на підставах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. В свою чергу другий із батьків повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Згідно Ухвали Верховного суду судової палати по цивільним справам Верховного суду від 16.02.2011 року № 6-690 св10, не виявлення батьківської турботи та уваги, відсутність турботи про фізичний і духовний розвиток дітей, що відповідно до вимог ст. 164 СК України є підставами для позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає: систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось це - (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача.

Outcome: approved