Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Лікар-психіатр 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], поступила на стаціонарне лікування у 4 відділення даної лікарні 04 січня 2019 року о 17 год. 25 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] з діагнозом: «Хронічний маячний розлад». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Згоди на госпіталізацію хвора не надає. Тому лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар підтримав свою заяву, просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного стаціонару, оскільки вона потребує стаціонарного лікування, а усвідомленої згоди на лікування не надає. При цьому вчиняє дії, що являють собою небезпеку для оточуючих. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON], участь якої в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, пояснила, що вона сама себе обслуговує та лікування не потребує. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, вважаючи її обґрунтованою, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворої, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], поступила на стаціонарне лікування у 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 04 січня 2019 року о 17 год. 25 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] з діагнозом: «Хронічний маячний розлад». Добровільної згоди на госпіталізацію хвора не надала, та була направлена на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку. 05 січня 2019 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: «Хронічний маячний розлад, параноїдний синдром». Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, в клінічній картині якого має місце наявність стійких маячних ідей відношення та збитку, направлених на конкретних осіб, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (намагалася душити дочку, кусати, погрожувала розправою), відмову від добровільного лікування, яке можливе лише в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] на диспансерному обліку у психіатра з 2012 року, коли донька вперше звернулася за допомогою до психіатра, так як пацієнтка писала скарги у міліцію і прокуратуру про те, що її донька отримує гроші по «підставним документам», конфліктувала з донькою, так як вважала, що вона хоче забрати в неї квартиру. Від лікування в амбулаторних умовах тоді пацієнтка категорично відмовилась. Тривалий час пацієнтка постійно заявляла дочці, що вона краде в неї гроші, їжу, хоче забрати в неї квартиру, в якій прописана сама, конфліктує з донькою, відмовлялась впустити в квартиру, коли донька приносить їй продукти, заявляє, що «донька травить їжу», протягом місяця пацієнтка не виходила з дому, боячись, що за її відсутності будуть змінені замки в дверях і вона залишиться без житла. 21 травня 2015 року хвора закрилась в квартирі, відмовляючись відкрити доньці, яка принесла їй продукти, кричала, що вже більше місяця не їсть і не п'є, боїться, що донька її отруїть, в поведінці була неадекватна. Донька викликала МЧС, ШД, яка доставила хвору в ПОКПЛ. Була госпіталізована в примусовому порядку. Знаходилася на лікуванні близько 3-х місяців. Після виписки підтримуючого лікування не приймала, дільничного психіатра не відвідувала. Продовжувались конфлікти з дочкою, яка за словами хворої забрала квитанцію на грошовий перевід по виплаті пайових, які залишились від покійних батьків, начебто не пускала її в квартиру. Заявляла всім, що дочка її труїть, обкрадає. Була оглянута дільничним психіатром, в примусовому порядку направлена на стац.лікування. В приймальному відділенні давала згоду на лікування, але під час первинного огляду від своїх слів підмовилась, психічно хворою себе не вважає. Підставою для даної госпіталізації стало погіршення психічного стану, оскільки хвора стала злобною та агресивною. Вважає, що дочка її труїть, краде речі. Через хворобливі переживання намагається завдати їй фізичної шкоди - замахується палицею, виганяє з квартири, кидається кусатися, 02 січня 2019 року намагалася душити. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме намагається завдати фізичної шкоди дочці - [PERSON]. Хвора потребує лікування, тому її відмова від лікування є дією, що являє безпосередню небезпеку для неї. Зазначене підтверджується письмовими доказами: даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 05 січня 2019 року, згідно якого комісією [PERSON] за результатами огляду встановлений діагноз: «Хронічний маячний розлад, параноїдний синдром». Також, з висновку вбачається, що під час огляду лікарями [PERSON] активно висловлювала маячні ідеї на адресу дочки. Відмовляється від лікування, обстеження. Психічно хворою себе не вважає; даними направлення на госпіталізацію у ПОКПЛ, виданого [PERSON] лікарем-психіатром ПОПНД [PERSON] 04 січня 2019 року, з якого вбачається, що під час огляду [PERSON] у бесіді напружена. дратівлива, неохайна. У квартирі велика купа непотребу. Хвора повідомила, що це через те, що дочка краде у неї все. Виказує активно маячні ідеї отруєння, обкрадання. Погрожує дочці. Мислення паралогічне. Критика хвороби відсутня; даними заяви [PERSON] на адресу в.о.головного лікаря ОПНД від 04 січня 2019 року, з якої вбачається, що психічний стан [PERSON] останнім часом різко погіршився - стала підозрілою, напруженою, агресивною. На даний час каже, що дочка хоче отруїти її продуктами, хоче перекрити їй повітря, підкупила всіх сусідів для того, щоб вони вважали її «дурочкою», замахується палицею, виганяє з квартири, кидається кусатися, битися, душити. Схватила її за горло, почала душити. Відмову хворої від лікування, якого він потребує, суд також розцінює як дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], яка хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для її примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, відмову від отримання стаціонарної психіатричної допомоги, оскільки за медичним призначенням лікування хворої можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved