Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав на дитину, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та не проявляє турботи до сина, не спілкується з ним, не надає кошти на його утримання, не цікавиться станом його здоров'я, розвитком та вихованням, а також має велику заборгованість по сплаті аліментів. Виходячи з викладеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця смт. Зноб-Новгородське Середино-Будського району Сумської області. У судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним, додатково повідомила, що за час перебування дитини в дошкільному закладі та школі відповідач жодного разу там не з'явився та не відвідував батьківські збори. Вихованням дитини займається вона та її чоловік [PERSON], просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, відзив на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення, не надав. Представник третьої особи Насирова Н.В. у судовому засіданні повідомила, що вважає за можливе даний позов задовольнити та повідомила, що в матеріалах справи міститься висновок голови Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області 18.06.2008. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 02.02.2011 шлюб між сторонами, зареєстрований 08.03.2008 виконкомом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області, актовий запис №1, було розірвано. Після розлучення відповідач фактично перестав спілкуватися із сином, не проявляє до нього ніякої турботи, не надає кошти на його утримання, не цікавиться станом його здоров'я, розвитку та виховання. Вищевказані обставини підтверджуються довідкою Зноб-Новгородського комунального дошкільного навчального закладу ясла-садок «Казка» від 24.10.2017, відповідно до якої [PERSON], [INFO], відвідував цей дошкільний заклад з 12.04.2011 по 31.08.2014 та за весь цей період його батько не брав участі у вихованні сина: не спілкувався з вихователями, не забирав дитину із садочка, не відвідував батьківські збори та виховні заходи. Так, згідно з копією довідки Зноб-Новгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 23.10.2017 №114 батько [PERSON], [INFO], не бере участі у вихованні дитини, а саме: не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах та позашкільних заходах. Крім цього судом встановлено, що відповідач має велику заборгованість по аліментам, а саме 33941,11 грн. станом на 01.10.2017, що підтверджується копією довідки-розрахунку від 30.10.2017 по виконавчому листу №2-21 від 18.01.2011, виданої старшим державним виконавцем Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області. На даний час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 19.08.2017 виконкомом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2017. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 24.10.2017, складеним [PERSON] - секретарем, [PERSON] - паспортистом та Лазуткіним О.В. - депутатом Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області, [PERSON], [INFO], постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із матір'ю - [PERSON], бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON], дитина проживає в окремій кімнаті, де чисто, охайно та прибрано, умови проживання та санітарний стан помешкання - задовільні, для виховання та розвитку дитини створено необхідні умови. У висновку голови Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 05.12.2017 №01-22/374 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON], винесеного за результатами засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 29.11.2017, зазначено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, у зв'язку з чим орган опіки та піклування Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області дійшов висновку про доцільність винесення судом рішення позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №01-22/374 від 05.12.2017 Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області "Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON].", оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно відповідач по справі вихованням свого сина не займається і ухиляється від своїх обов'язків по його утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого сина.

Outcome: approved