Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

позивач [PERSON] в інтересах якої за довіреністю діє адвокат Гивель В.П., звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька- [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою, якою просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності по ј частини за кожною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері- [PERSON] , котра померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що їхнім батьком [PERSON] на відведеній йому відповідно до вимог чинного законодавства земельній ділянці у 1992 році було збудовано житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Їх батько- [PERSON] помер [INFO] . За життя батько заповіту не склав. Тому, окрім позивача [PERSON] , іншим спадкоємцем за законом після смерті батька є їх мати- [PERSON] .. Вказані спадкоємці спадщину прийняли, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем та фактично стали власниками по 1/2 частини спірного житлового будинку. Їх мати- [PERSON] померла [INFO] , також не залишивши на випадок своєї смерті заповіту, а тому спадкування у даному випадкудку відбулось за законом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом у встановлений чинним законодавством строк із врахуванням відмови спадкоємця [PERSON] від прийняття частки у спадковому майні після смерті спадкодавця [PERSON] , звернулись до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали відмову у видачі такого, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказана відмова позбавляє їх можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гивель В.П. та позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Представник відповідача Жидачівської міської ради Львівської області - Левко В.С. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копієюрішення № 154 від 30.01.1971 року виконавчого комітету Жидачівської міської ради депутатів трудящих та технічного паспорта [PERSON] в [ADDRESS] було відведено земельну ділянку розміром 450 кв. м. під індивідуальне житлове будівництво, на підставі ним було розпочато будівництво житлового будинку, та завершено у 1982 році ( арк. справи 12-15, 27). Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] .. Із долученої копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в місті Жидачів, у віці 79 років, про що 05 листопада 2009 року зроблено відповідний актовий запис №122 та відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, від 05 листопада 2009 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 23). Судом встановлено, що [PERSON] , котрий помер [INFO] за життя не зробив особистого розпорядження своїм майном, тобто не склав заповіту. Даний факт підтверджується, довідкою №700, яка видана Жидачівським МВУКГ від 22 лютого 2018 року (арк. справи 21). Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07 лютого 1960 року вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , а відтак належить до спадкоємців першої черги( арк. справи 38). Іншими спадкоємцям, як вбачається із копій свідоцтв про народження, про одруження та укладення шлюбу є позивачі у справі : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дочки спадкодавця [PERSON] ) (арк. справи 34-37). Згідно із ст .1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з долученої до матеріалів справи довідки №700, яка видана Жидачівським МВУКГ від 22 лютого 2018 року вбачається, що до дня смерті і на день смерті [PERSON] (спадкодавця) в [ADDRESS] разом з ним проживали: його дружина- [PERSON] та дочка - [PERSON] (арк. справи 21). За таких обставин, позивач [PERSON] разом із дружиною спадкодавця [PERSON] - [PERSON] є спадкоємцями за законом, як такі, що фактично її прийняли, оскільки на момент її відкриття проживали із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовились від неї та звернулись з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса та стали власниками кожна по 1/2 частині спадкового майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] ) [ADDRESS] , однак своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформили. Із долученої копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в місті Жидачів, у віці 78 років, про що 13 лютого 2018 року зроблено відповідний актовий запис №18 та відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, від 13 лютого 2018 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 22). Судом встановлено, що [PERSON] , котра померла [INFO] за життя не зробила особистого розпорядження своїм майном, тобто не склала заповіту. Даний факт підтверджується, довідкою №701, яка видана Жидачівським МВУКГ від 22 лютого 2018 року (арк. справи 20). Судом встановлено, що спадщина померлої складається із 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , право на яку вона, як спадкоємець за законом, у встаноленому законом порядку не оформила. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження, про одруження та укладення шлюбу спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачі у справі: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (дочки спадкодавця [PERSON] ) (арк. справи 34-37). Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із змісту позовної заяви, що позивач [PERSON] відмовляється від прийняття своєї частки у спадщині післі смерті спадкодавця [PERSON] ( арк. справи 5). Так, з долученої до матеріалів справи довідки №33/02 -14 від 11.09.2018 року, яка видана приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М. вбачається, що спадкоємцями після смерті спадкодаця [PERSON] є позивачі у справі: [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 17). Також, за змістом ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився однин із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині , яку він має право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. За таких обставин, позивачі: [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом після смерті своєї матері, як такі, що виявили бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняли, оскільки в законодавчо визначений строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не відмовились від неї. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №32/02-14 від 11.09.2018 року, яка видана приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу, позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері- [PERSON] , котра померла [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , який є спадковим майном ( арк. справи 16). Таким чином, враховуючи, що позивачі оформити право власності на спадкове майном, в нотаріальному порядку не мають можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved