Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь суму в розмірі 7100 грн. сплачену позивачем при укладенні договору, та стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 1000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак в позові вказали, про те що справу слухати без їх участі, просили позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, та час розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено наступне: 28 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір про доставку та встановлення по місцю проживання позивача двох металопластикових вікон з підвіконниками, згідно вказаного договору позивач перерахував кошти на рахунок відповідача в сумі 7100 грн., а відповідач зобов`язався доставити товар протягом січня місяця 2019 року. Згідно рахункової фактури № LAV01-000442 від 28 грудня 2018 року [PERSON] всього розраховано коштів замовнику [PERSON] в розмірі 7107 грн. за доставку товару, монтаж конструкцій, вікна WDS 400 білого, підвіконника пластикового Опонтек 300мм. білий, заглушки білої. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера LAV01-000671 від 28 грудня 2018 року [PERSON] оплачено за товар в розмірі 7100 грн. Таким чином було виконані всі зобов`язання покладені усним договором на позивача до отримання предмету договору, а саме сплачені кошти за предмети договору. Однак, відповідачем не передавно позивачу предмета договору у строк та на умовах, передбачених договором, та на вимогу відповідача відмовляється повернути сплачені за договором кошти. Усно можуть вчиняти правочини, які повністю виконується сторонами у момент їх вчинення за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчиняти усно, якщо це не суперечить договору або закону. Законодавець у ст. 206 ЦК передбачає коло правочинів, які можуть вчинятися в усній формі. Такими насамперед є правочини, які виконуються сторонами у повному обсязі в момент їх вчинення (укладення). Це правило також стосується правочинів фізичних осіб з юридичними та правочинів фізичних осіб між собою на суму, що у двадцять і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (пункти 2, 3 ст. 208 ЦК). Однак наведене правило не застосовується до правочинів, що потребують: а) обов`язкового нотаріального посвідчення; б) державної реєстрації; в) обов`язкового письмового оформлення під страхом їхньої недійсності. 2. Оскільки чинне законодавство встановлює спеціальний режим обліку руху грошових коштів та інших фінансово-господарських операцій, у ч. 2 ст. 206 ЦК встановлюється спеціальне правило про те, що юридична особа, яка оплатила товар чи послуги за усною угодою з другою стороною, має отримати документ, що підтверджує підставу та суму платежу. Це може бути чек, квитанція, ордер, розписка тощо. 3. Укладення правочину не є самоціллю. Важливим елементом є його виконання, для чого може виникнути потреба в укладенні додаткових правочинів. Тому законодавець\~робить спеціальне\~застереження про\~те,\~що правочини\~на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін укладатися усно, але якщо це не суперечить договору або закону. Так на виконання письмово укладеного договору купівлі - продажу сторони мають право усно визначити порядок вручення покупцеві проданої речі, вид транспортного засобу для її перевезення тощо. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року №9 не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). При визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, враховуючи вище наведене слід стягнути з відповідача в користь позивача 7100 грн. шкоду завдану невиконанням умов договору. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою, в якій просив стягнути з [PERSON] в його користь моральну шкоду у розмірі 1000 грн. завдану протиправними діями відповідача. Внаслідок протиправних дій [PERSON] [PERSON] зазнав моральної шкоди, оскільки він зазнав переживань, у нього був порушений нормальний спосіб життя та роботи, що викликало у нього депресивний стан.\~\~\~\~\~\~ Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~\~Тому суд\~вважає,\~що із\~врахуванням \~душевних\~страждань спричинених\~протиправною поведінкою\~відповідача \~ [PERSON] \~позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням умов договору слід задовольнити стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] 1000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої протиправною поведінкою відповідача. Таким чином,\~суд приходить\~до переконання,\~що позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору слід задоволити, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] шкоду завдану невиконанням умов договору в розмірі 7100 грн. 00 коп.

Outcome: approved