Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у трудових відносинах з 18.06.2008 року, де працювала в якості майстра котельної. Наказом від 29.11.2019 р. за № 3310/к була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Оскільки в день звільнення позивач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі в сумі 19435,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.11.2019 р. по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 13.02.2020 р. становить 30312,90 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 24). Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у відсутність представника. ( а. с. 19). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи в якості майстра котельної з 04.07.2012 року ( а. с. 8). Наказом № 3310/к від 29.11.2019 р. позивачку звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 29.11.2019 року, згідно відомостей контрольного табелю останній день праці 29.11.2019 р. ( ас. 1). Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» за № 186 від 24.01.2020 р. при звільненні [PERSON] нараховано заробітна плата за жовтень 2019 р. в сумі 11503,37 грн., частково перераховано 4290 грн., залишок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 7213,37 грн. ( а. с. 12). Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» за № 117 від 24.01.2020 р. при звільненні позивачці нараховано заробітну плату за листопад 2019 р. в сумі 18310,79 грн. ( а.с. 13). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень\~ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП України\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок. \~ \~ \~ \~ \~Отже,\~як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~сума заборгованості\~по заробітній\~платі за\~період з\~жовтня 2019\~р.\~по листопад\~2019\~р.\~становить \~19435,94\~грн.\~(\~4855,18+14580,76=19435,94\~грн.\~(з\~урахуванням вже\~здійсненого утримання\~прибуткового податку\~з громадян\~й інших\~обов`язкових платежів)) , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із п. 164.2.1, п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу. Отже, заробітна плата, яка підлягає стягненню з відповідача є сумою, з якою під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. \~ \~ Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Тобто, обов`язок утримувати податок із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні покладено саме на роботодавця, як податкового агента. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг\~своїх вимог\~лише на\~момент припинення\~такого правопорушення,\~яким є\~день фактичного\~розрахунку,\~що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі № 1-5/2012. \~ \~ \~ Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Позивача фактично було звільнено в листопаді 2019 року, тому під час розрахунку середнього заробітку суд має виходити з виплат за вересень, жовтень 2019 р. Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» середньоденний заробіток розрахований згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. та становить 561,35 грн ( а. с. 11). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.11.2019 р. по 17.03.2020 р. (в межах заявлених позовних вимог): 561,35 х 75 (робочі дні) = 42101,25 грн. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що суми які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків й обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки та збори. За таких обставин, визначена судом сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача, є сумою, з якої під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Всього\~з відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути заборгованість\~по заробітній\~платі за\~період з\~жовтня 2019\~р.\~по листопад\~2019\~р.\~в сумі 19435,94 грн. (з урахуванням вже здійсненого утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів), середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення з моменту звільнення по день ухвалення рішення суду, тобто з 29.11.2019 р. по 17.03.2020р. в сумі 42101,25 грн, з утриманням в подальшому з цієї суми середнього заробітку обов`язкових податків та зборів, що відповідає вищезазначеним нормам права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved