Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, через що у них постійно виникали непорозуміння, між ними практично припинилися шлюбні відносини, протягом останніх восьми років вони не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з»явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, просить позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26.12.2007 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №135056, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №2544 від 26.12.2007 року. В попередньому шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії 1-ИД № 250982, актовий запис за №546, зроблений Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 19.03.2004 року). Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, протягом восьми років не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.12.2007 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №2544 від 26.12.2007 року. В силу вимог статті 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved