Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] селищної ради Козятинського району про визнання заповіту недійсним . Свої вимоги мотивувала тим, що 09 квітня 2012 року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку по вул. Перемоги, 148 в смт. Бродецьке , Козятинського району, Вінницької області . Після смерті [PERSON] вона спадщину прийняла, шляхом подачі заяви до Козятинської державної нотаріальної контори . Після в ступу у спадкові права їй стало відомо про те, що відповідач [PERSON], шляхом подачі позовної заяви до Козятинського міськрайонного суду про визнання права власності на спадкове майно, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Перемоги, 148 в смт. Бродецьке . При ознайомленні з рішенням Козятинського міськрайсуду та матеріалами цивільної справи вона виявила, що відповідач [PERSON], надав суду заповіт від імені [PERSON] . посвідчений секретарем Бродецької селищної ради 11 лютого 2000 року, за реєстром №14 , що і стало підставою для задоволення позову та визнання права власності за [PERSON], на спадковий будинок. Після отримання копії заповіту вона звернула увагу, що підпис на заповіт вчинений не її матір'ю [PERSON], а іншою особою. Також , відповідно до відповіді з [PERSON] селищної ради даний заповіт не посвідчувався 11 лютого 2000 року [PERSON] селищною радою, а тому просить визнати заповіт недійсним. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про що свідчить розписка про отримання повістки . Представник відповідача [PERSON] селищної ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не зявився. Подав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року померла мати позивачки, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ 232148 (а.с.4), яка постійно проживала [INFO]. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку по вул. Перемоги, 148 в смт. Бродецьке , Козятинського району, Вінницької області . Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняла, шляхом подачі заяви до Козятинської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.42-43) , однак не може оформити свої спадкові права, оскільки відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 12 березня 2015 року у справі №133/257/15-ц, визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 09 квітня 2012 року, право власності на жилий будинок із господарськими будівлями, який розташований по вул. Перемоги, 148, в смт. Бродецьке, Козятинського району, Вінницької області, інвентаризаційною вартістю 152188 гривень (а.с.8). Підставою для задоволення позову став наданий [PERSON], заповіт складений від імені [PERSON] та посвідчений 11 лютого 2000 року секретарем Бродецької селищної ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №14 , відповідно до якого все належне спадкодавцеві майно заповідалось відповідачу. Із наданого суду копії заповіту (а.с. 9), вбачається, що він складений від імені спадкодавця [PERSON] Цим заповітом [PERSON], заповіла все майно яке її належало на день смерті [PERSON]. 11 лютого 2000 року заповіт нотаріально посвідчено секретарем Бродецької селищної ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за номером чотирнадцять. Відповідно до положень закріплених в ст 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з правилами які діяли на час складання заповіту передбаченими ст 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ст 541 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. У відповідності із статтею 7 Закону "Про нотаріат", чинною на час складання заповіту, посадові особи виконавчих комітетів, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до п 2 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. N 22/5 , чинної на момент складання та посвідчення заповіту, (надалі Інструкція) було передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Рішенням [PERSON] селищної ради 1 сесії 23 скликання від 21 квітня 1998 року затверджено відповідальну особу за ведення нотаріальних дій в [PERSON] селищній раді, голову ради [PERSON] (а.с.17) . Пунктом 19 було передбачено, що всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (додаток N 1). Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету. В журналі реєстрації нотаріальних дій виконкому [PERSON] селищної ради за 1999-2000 роки нотаріальної дії 11 лютого 2000 року , щодо посвідчення заповіту [PERSON] не проводилось (а.с.23-25) . Відповідно до п 18 Інструкції нотаріальне посвідчення заповітів та довіреностей, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів (додатки NN 6 -\~27). Пунктом 38 Інструкції передбачено, що заповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів (додаток N 4). Відповідно до книги обліку заповітів [PERSON] селищної ради розпочатої 1984 року закінченої 17.05.2004 року, за 2000 рік 11 лютого 2000 року [PERSON] заповіт не складався (а.с.18-22). Відповідно до повідомлення [PERSON] селищної ради (а.с. 10), 11.02.2000 року вчинення нотаріальних дій не проводилось. За реєстром №14 від 21.01.2000 року зареєстровано заповіт [PERSON] Відповідно до положень ст 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. З огляду на правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати заповіт може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет зазначених в заповіті. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет заповіту перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) не охвачена заповітом перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Аналізуючи досліджені докази і спів ставляючи їх з діючим на час складання оспорюваного заповіту, суд приходить до висновку, що заповіт від імені [PERSON] від 11 лютого 2000 року складений з порушенням діючого законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved