Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказує, що 03 жовтня 2017 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом №427. В даному шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивач зазначає, що подружні відносини з відповідачем належним чином не склалися, так як вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя, виховання дітей. В позовній заяві [PERSON] вказала, що з травня 2019 року вона з відповідачем не проживають разом, немають спільного сімейного бюджету, не ведуть домашнього господарства, а шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинились. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. У поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Також надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В силу ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя у відповідності до ст.ст.105, 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. В суді з`ясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є такими, що суперечать інтересам позивача та відповідача, тому є всі підстави даний шлюб розірвати. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну реєстрації актів цивільного стану", ч.2 ст.115 СК України рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ ДРАЦСу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно зі статтею 141 ЦПК судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved