Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з заявою в якій просить суд надати їй, [PERSON] , право на шлюб з [PERSON] . Свою заяву заявник мотивує тим, що з 2020 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким вона бажає зареєструвати шлюб. Однак не може цього зробити, оскільки заявник [PERSON] не досягла шлюбного віку, тобто 18 років. [INFO] [PERSON] виповниться 18 років. Реєстрація шлюбу між заявником [PERSON] та [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вона вагітна. Заінтересована особа [PERSON] визнає майбутню дитину, тому вважає, що дитина повинна виховуватися в повній родині. [PERSON] визнає батьком своєї майбутньої дитини [PERSON] та просить суд надати їй право на шлюб до досягнення шлюбного віку. Заявник [PERSON] , в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримали та просили задовольнити. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта № [NUMBER] від 01.10.2018 року, заявник [PERSON] народилась [INFO] . Відповідно до висновку Біляївської ЛКК №116 від 26.02.2021 року, [PERSON] , вагітна, строк вагітності 15 тижнів. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , згідно з розпорядженням райдержадміністрації від 23.08.2011 року за №727/2011 призначена опікуном [PERSON] , [INFO] . За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень п. 2 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч.3 ст. 293 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст. 23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Згідно зі ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам (ст. 23 СК України). Статтею 24 СК України визначено, що шлюб укладається шляхом вільної згоди і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас, право особи на шлюб може виникати на підставі закону; рішення суду. В силу прямого припису закону право на шлюб виникає для чоловіків та жінок у вісімнадцять років, а за рішенням суду таке право може бути надане особі, яка досягла шістнадцяти років. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відповідно до ч.1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника, та перешкод для укладення шлюбу, встановлених ст. 26 СК України судом не встановлено. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які зазначені у заяві. На підставі вищевикладеного, оскільки заявниця [PERSON] досягла віку, з якого виникає право на звернення до суду із заявою про надання права на шлюб, враховуючи згоду бабусі заявниці [PERSON] на укладення їх шлюбу та той факт, що вона - вагітна та має намір укласти шлюб для створення повноцінної сім`ї, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає правам та законним інтересам заявниці. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку надання права на шлюб, який просить надати заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved