Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 02 квітня 1994 року, про що зроблено актовий запис №9 с. Буданів Теребовлянського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки, останні 10 років вони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 лютого 2020 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду 16 березня 2020 року о 15 годині 30 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 02 квітня 1994 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №9 с. Буданів Теребовлянського району Тернопільської області. Від даного шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки, останні 10 років вони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved