Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом до Харківської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], П`ята Харківська державна нотаріальна контора, в якому просить суд встановити юридичний факт належності [PERSON] технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] в місті Харкові та виданий на ім'я «[PERSON]»; встановити юридичний факт належності [PERSON] ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за мною, [PERSON], [INFO], право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після якого відкрилась спадщина, яка складається із частини житлового будинку [ADDRESS] в місті Харкові. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно не збереглись. В судовому засіданні Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд про задоволення позову. В судове засідання представник Відповідача - Харківської міської ради не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника Відповідача, ухвалити законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів ( а.с.42-43). Третя особа [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON] проти задоволення позовних вимог Позивач не заперечувала. Третя особа [PERSON].( правонаступник [PERSON].) в судове засідання не `явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи у її відсутність не надала. Представник третьої особи П`ятої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов [PERSON] - [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №101, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 15 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова (а.с.9). Прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]». 13 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів їй, [PERSON], належну йому на праві особистої власності частину житлового будинку [ADDRESS] м. Харкова, що підтверджується заповітом серії ВАЕ №226277, посвідченим 13 травня 2003 року державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Якименко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №5-192 (а.с.6). [INFO] року чоловік Позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №3827 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] Вказана 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі виконавчого листа народного суду 6-го району м. Харкова по справі №204-1922 від 15.11.1922 року з штампом о денаціоналізації від 27.12.1922 року, р. р. №8070 ч. 87; свідоцтва Другої державної нотаріальної контори №13422 від 31.05.1941 та свідоцтва про право на спадщину Дев'ятої Харківської державної нотаріальної контори №1-2831 від 19.12.1959 року (а.с.8 витяг з реєстру). Інша ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належить третім особам по справі - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Позивач, [PERSON] є дружиною покійного [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 15 травня 2004 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану Жовтневого управління юстиції міста Харкова, за актовим записом №101 (а.с.9). 15 липня 2011 року позивач звернулася до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщин після смерті чоловіка [PERSON]. За її заявою було заведено спадкову справу за №446/2011 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В передбачений законом строк Позивач [PERSON] звернулася до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю в неї оригіналів правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна померлому [PERSON], що підтверджується відповіддю П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за №3072/0116 від 19.12.2011 року (а.с.11). Разом з тим у відповідності із вище вказаним листом Позивачу було рекомендовано звернутись до суду з питання оформлення права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 13 жовтня 2011 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] був єдиним власником ? частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач на момент смерті проживала разом зі своїм чоловіком за вищевказаною адресою, здійснила його поховання. До цього часу Позивач продовжує проживати в цьому будинку, сплачує комунальні послуги, здійснює управління ? частиною даного житлового будинку, що підтверджується довідкою №573 від 19 листопада 2013 року, виданою комітетом району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова, ділянка №2 (а.с.13). Надати оригінали правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю Позивач не має можливості, так як Харківський обласний державний нотаріальний архів повідомив Позивача, що станом на 12.01.2012 року на державному зберіганні в архіві знаходяться нотаріальні документи датовані найраніше серпнем місяцем 1943 року, що підтверджується листом №87-01/14 від 12 січня 2012 року, виданого Харківським обласним державним нотаріальним архівом (а.с.18). Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Окрім цього, у вищезазначеному технічному паспорті та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно були допущенні помилки в написанні прізвища та по батькові спадкодавця, а саме в цих документах зазначено «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Відповідно до листа №1275-04-02-17 від 03 липня 2013 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, імена «[PERSON]» та «[PERSON]» не є ідентичними відповідно до словника-довідника «Власні імена людей» (Київ, Наукова думка, 2005 рік) (а.с.14). Так, відповідно до паспорту (а.с.15), посвідчення серії [NUMBER] (а.с.16) та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.9) прізвище, ім'я та по батькові спадкодавця значилося, як «[PERSON]». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Ч.2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє Позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Тому суд вважає, що право Позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, а також з урахуванням Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.05.98 року №15 суд може встановити факт володіння житловим будинком на праві приватної власності. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved