Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про зміну способу аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від фактичних шлюбних стосунків із відповідачем народився син [PERSON] . Відповідно до судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року із відповідача в її користь стягнені аліменти на [PERSON], в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу ),але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно,починаючи з 20 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття . Однак, на даний час, відповідач приховує реальні доходи , тому розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки вона постійно несе витрати на лікування, та утримання дитини , її доходи не є високими. За таких обставин просить суд зміну спосіб стягнення аліментів , визначений судовим наказом від 18 жовтня 2017 року , та з стягувати із відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно . У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити , стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно . Також, не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке: Судом установлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі у якому 07 серпня 2014 року народився син [PERSON], що стверджується актовим записом №1977 від 19 серпня 2014 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції , яким 19 серпня 2014 року видане Свідоцтво про народження серії І-ИД№2011461. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2014 року у цивільній справі № 607/11779/17 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно,починаючи з 20 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою по вулиці С.Будного, 20а/ 47 у м. Тернополі . Відповідно до Довідок щодо стану здоров»я малолітнього [PERSON], [INFO], лора та педіатра реабілітолога, дитина потребує постійного лікування, дієтичного харчування. Відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець 20 травня 2009 року , перебуває на обліку у Тернопільській ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача, є недостатнім для належного утримання неповнолітнього сина сторін . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року констатовано, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із вимогами ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін на даний час є незначним, недостатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначених згідно з судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року та стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку , щомісячно , до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved