Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 08 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №787. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з липня 2017 року. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіря. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки тривалий час проживає окремо, шлюбні стосунки припинилися з липня 2017 року. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2013 року, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 787 та видано свідоцтво про шлюб серії I-ФП № 099866. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], 18 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП №220174. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя та сина сторін, та враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка зазначила, що бажає змінити прізвище на дошлюбне - "Семирякіна". Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved