Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 22.03.1989 року, дітей від подружнього життя у них немає. Повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, взаємного почуття кохання, з початку літа 1990 року з відповідачем спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, крім того вона має стосунки з іншим чоловіком від якого має дитину [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідача [PERSON] повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті суду (а.с.26, 30-31), проте відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечення проти позову не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 22.03.1989 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Сніжне Донецької області (актовий запис № 155), що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, взаємного почуття кохання, роздільне проживання з початку літа 1990 року та наявність у сторін інших особистих стосунків. Судом сторонам не надавався строк на примирення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що позивач не заявляла вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved