Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати за нею право приватної власності на землю, площею 0,15 га., з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 013971, виданого 20.07.2001 року на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Врадіївської селищної ради від 27.12.2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4064, належну [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи вимоги тим, що 10.12.2004р. на підставі договору дарування вона отримала у дар вищевказаний житловий будинок, під час укладання якого, з причин, які їй не відомі, не було визначено правової долі земельної ділянки, площею 0,15 га, яка передана для обслуговування даного житлового будинку її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В іншому порядку, крім судового, не може захистити свої невизнані права, розпоряджатися належним їй житловим будинком. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою (вх. № 3583 від 15.09.2021р.), про розгляд справи в її відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Додаткових доказів по справі подавати не буде. Крім цього, просила судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею. Представник відповідача - Врадіївської селищної ради Миколаївської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою (вх. № 2594 від 23.06.2021р.) про розгляд даної справи без присутності представника селищної ради, з позовними вимогами ознайомлені та визнають їх. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернулись до суду з заявами (вх. № 2615, № 2616 від 24.06.2021р. та № 2671 від 30.06.2021р.) про розгляд справи без їхньої участі та просять позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені факти: - 20.07.2001 року [PERSON] набула право приватної власності на землю, на підставі державного акту серії ІV-МК № 013971, виданого 20.07.2001 року на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Врадіївської селищної ради від 27.12.2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4064, загальною площею 0,15 га, яка знаходиться на території Врадіївської селищної ради, Миколаївської області, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (копія державного акту серії ІV-МК № 013971, виданого 20.07.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4064); - [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 09.11.2010 року); - спадкодавець [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] (довідка Врадіївської селищної ради Миколаївської області за вих. № 2082); - позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] , при укладені шлюбу 26.07.1986 року з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 04.03.1964 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 26.07.1986 року); - 10.12.2004 року дарувальник (спадкодавець) [PERSON] передала безоплатно у власність обдарованій (позивачу) [PERSON] житловий будинок за [ADDRESS] (договір дарування серії ВВТ № 082738, посвідчений державним нотаріусом Поплужною К.А. Врадіївської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1966, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7013631 від 15.04.2005 року); - земельна ділянка площею 0,15 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, належна спадкодавці [PERSON] , не була предметом договору дарування (договір дарування серії ВВТ № 082738, посвідчений державним нотаріусом Поплужною К.А. Врадіївської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1966, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7013631 від 15.04.2005 року); - після смерті спадкодавці [PERSON] приватним нотаріусом Демченко Т.М. Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області відкрито спадкову справу № 12/2011, чоловік спадкодавці - [PERSON] , подав заяву (зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 51 від 03.05.2011 року) про відмову від прийняття спадщини на користь дочки (третьої особи по справі) [PERSON] , вона ж подала заяви про прийняття спадщини (зареєстровані в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 50 від 03.05.2011 року, № 109 від 19.09.2011 року), та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (земельну ділянку, площею 2,15 га, розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та за заповідальним розпорядженням (депозит з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у відділенні «Врадіївське - Центральне» Миколаївського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк»). На спірну земельну ділянку свідоцтва про право спадкування не видавалися, вона залишається неуспадкованою (спадкова справа № 12/2011 після смерті [PERSON] , надана на ухвалу суду про витребування доказів від 30.07.2021 року; заява [PERSON] , зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 51 від 03.05.2011 року; заяви [PERSON] , зареєстровані в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 50 від 03.05.2011 року, № 109 від 19.09.2011 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.09.2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1282; свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 19.09.2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1286; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 28105593 від 19.09.2011 року; Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28106443, № 28106514 від 19.09.2011 року). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку. При прийнятті рішення, суд керується. Статтею 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Положенням підп. Ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України від 27 квітня 2007р., - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Те ж саме передбачено і ст. 120 ЗК України, згідно якої право на земельну ділянку переходить до набувача житлового будинку, будівлі чи споруди з моменту набуття права на цей будинок, будівлю чи споруду. У постанові № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р. ВП ВС останній прийшов до висновку, що зазначена норма (ст.120 ЗК у редакції викладеній вище) закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Аналогічні висновки мітяться у постанові ВП ВС №200/606/18 . Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає доведеним, що разом з переходом, в 2004 році, права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , до позивача [PERSON] перейшло і право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, а тому з врахуванням того, що цільове призначення земельної ділянки не змінювалося, виходячи з принципу єдності цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, та обставини - визнання відповідачами та третіми особами позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, думку позивача, судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved