Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася [PERSON], [INFO]. Вказує, що дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач у вихованні дочки участі не приймає і матеріально не утримує. Зазначає, що позивач має намір поїхати з донькою на відпочинок з 01.06.2019р. по 01.09.2019р. до Швеції в м. Стокгольм. Однак, відповідач на неодноразові звернення про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає. Просить суд дати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька в її супроводі, та на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавалось. Третя особа в судове засідання не з'явилася, натомість у заяві від 28.03.2019р. просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, висловила позицію щодо задоволення позовних вимог. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2016 року (а.с. 11-12). З копії свідоцтва про народження від 27 грудня 2007 року вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.10). Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилась на повному утриманні позивача. Також судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дочки, матеріально не забезпечує та з невідомих причин в добровільному порядку згоди на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон не дає. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 2 ст. 141 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Підпунктом 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Відповідно до підп. 2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вагомих аргументів на відмову в оформленні документів не наводить, а тому отримати дозвіл відповідача на оформлення проїзних документів та тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини не надається можливим. Обставин, які обмежують право неповнолітньої [PERSON] на виїзд за межі України не вбачається, виїзд за кордон не суперечить інтересам дитини, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved