Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить змінити розмір аліментів, що стягуються із відповідача на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], збільшивши їх до 1200 грн. до досягнення дитиною повноліття з відповідною індексацією згідно вимог чинного законодавства. Посилається на те, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи із 09 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду був виданий виконавчий лист, який був направлений за місцем роботи боржника. У 2013 році виплати припинилися в зв'язку із звільненням відповідача з роботи. На даний час місце його роботи невідоме, аліменти він сплачує нерегулярно. У липні 2017 року були внесені зміни до законодавства, відповідно до яких розмір аліментів, що сплачуються на дитину, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як донька сторін, з 01 січня по 30 червня 2018 року становить 1492 грн., з 01 липня по 30 листопада 2018 року - 1559 грн., з 01 по 31 грудня 2018 року - 1626 грн. В даний час позивач працює в ТОВ «Костал Україна», має на утриманні ще сина [PERSON], 2014 року народження, тому її заробітної плати не вистачає на повноцінне утримання доньки. Поскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти, але приховує своє місце роботи, тому просить стягувати із нього аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно. Ухвалою від 11 квітня 2018 року по даній справі було відкрито провадження і ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 20 квітня 2018 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати в судовому засіданні із викликом сторін. До суду 18.07.2018 позивач [PERSON] не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не уточнювала та не змінювала їх, однак не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі, що не є меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 103) (а.с.3). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.4). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.60). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Було вирішено стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно з подальшою індексацією зазначеної суми аліментів відповідно до закону, починаючи з 09 лютого 2011 року і до повноліття дитини (а.с.5). Із розпорядження державного виконавця Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області № 28706 від 06 квітня 2011 року вбачається що виконавчий лист, який був виданий на виконання вищезазначеного рішення суду, направлявся на виконання до СТОВ «Старинська птахофабрика», за місцем роботи боржника [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС № 80 від 03 березня 2018 року позивач отримувала від відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно у період із жовтня 2017 року по грудень 2017 року (а.с.10). Відповідно до довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 479 від 07 березня 2018 року позивач має наступний склад сім'ї : -донька - [PERSON], 2009 року народження; -син [PERSON], 2014 року народження (а.с.7). Згідно довідки ТОВ «Костал Україна» № 000000000031 від 20 лютого 2018 року позивач працює на посаді монтажника в даному товаристві і її середньомісячна заробітна плата становить 7 369 грн. 96 коп. (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, відповідач має доньку [PERSON], [INFO] (а.с.24). З наданої відповідачем копії рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року вбачається, що він повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.22-23). Відповідно до довідки Переяслав-Хмельницького міськрайонного центру зайнятості від 02 квітня 2018 року № 558 [PERSON] станом на 02 квітня 2018 року на обліку у центрі, як безробітний, не зареєстрований (а.с.25). З копії трудової книжки відповідача вбачається, що він звільнився з останнього місця роботи 09 грудня 2011 року (а.с.26). Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач [PERSON] у реєстрі не зареєстрований ( а.с.27). Відповідно до довідок Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС від 30 березня 2018 року № 103 та № 104 у відділі на виконанні перебувають виконавчий лист № 373/40/17, виданий 27 квітня 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів із відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], та виконавчий лист № 2-284, виданий 14 березня 2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, про стягнення із відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Заборгованість по аліментах станом на 28 березня 2018 року відсутня (а.с.28,29). Суд приймає до уваги подані позивачем докази та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Суд критично відноситься до поданих відповідачем доказів з тих причин, що обов'язок сплачувати аліменти на одну дитину не звільняє його від обов'язку сплачувати аліменти на іншу дитину у розмірі не меншому, ніж встановленому чинним законодавством. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення чи збільшення розміру стягуваних аліментів у передбачених законом випадках. Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз'ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення здоров'я дитини та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-19 від 07 грудня 2017 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень з 01 січня 2018 року. Положеннями ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Дослідивши подані сторонами докази суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України ( в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що зміни в законодавстві в частині збільшення мінімального розміру аліментів відносяться до інших випадків, як підстав зміни розміру аліментів, про які зазначено в ч. 1 ст. 192 СК України. Отримання аліментів в меншому розмірі, ніж законодавчо визначено, є порушенням прав дитини. Разом з тим, будь-яких інших законодавчо встановлений підстав для збільшення розміру аліментів позивач не навела. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме збільшити розмір аліментів до мінімально встановленого розміру - 50 відсотків прожиткового мінімуму Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved