Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 90312 грн. 64 коп заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2014 року №500946858, з посиланням на те, що 13 червня 2014 року між сторонами укладений даний кредитний договір, на виконання умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 50939 грн. 09 коп, остання умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2015 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яка складається із 50939 грн. 09 коп заборгованості за кредитом, 8175 грн. 76 коп заборгованості за процентами, 31197 грн. 79 коп комісії, штраф, визначений станом на 16 жовтня 2015 року у розмірі 3000 грн., позивачем не враховується. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, відповідно до клопотання до позовної заяви підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання на 03 грудня 2015 року, 16 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року, 13 січня 2016 року не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-[ADDRESS], відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування за зареєстрованим місцем проживання відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача згідно письмової заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.207 ЦПК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, з обов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2014 року між ПАТ Альфа-Банк та фізичною особою [PERSON] укладений кредитний договір №500946858, який складається з двох розділів: розділ №1 Базові умови кредитування та розділ №2 Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ Альфа-Банк, дані розділи нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього Договору (п.1 Договору); предметом Договору є кредит у розмірі 50939 грн. 09 коп, процентна ставка за користування кредитом-15,99 % річних, тип процентної ставки-фіксована, дата остаточного повернення кредиту-16 червня 2019 року, сторонами погоджені комісійні винагороди банку: за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць-3,87% від суми кредиту, яка розраховується щомісячно від суми кредиту за кожний місяць користування кредитом (п.2.8. Договору); сторонами погоджений порядок сплати штрафів у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від 1 до 4 календарних днів з моменту виникнення простроченого платежу, та у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного простроченого платежу понад 5 днів і більше (п.4. Договору). Згідно додатку №1 до вищезазначеного кредитного договору сторонами погоджений графік платежів (повернення частинами з 13 червня 2014 року по 16 червня 2019 року). Даний кредитний договір підписаний сторонами. Згідно п.5 Договору відповідач, як позичальник, ознайомилась у письмовій формі з умовами надання кредиту та необхідними умовами, передбаченими Законом України Про захист прав споживачів, та отримала свій примірник Договору, який складається з 1 та 2 розділів та додатків до нього, ознайомилась в письмовій формі із загальними умовами кредитування. Отримання відповідачем 50939 грн. 09 коп кредиту підтверджується випискою позивача по особовим рахункам з 13 червня 2014 року по 16 жовтня 2015 року ("...рах.№2036500946858 [PERSON] дата:16.06.2014..."). Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України. Докази про визнання даного кредитного договору недійсним, на підтвердження спростування належності та допустимості вищезазначених доказів,-станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 16 жовтня 2015 року становить 50939 грн. 09 коп заборгованості за кредитом, 8175 грн. 76 коп заборгованості за процентами, 31197 грн. 79 коп комісії, 3000 грн. штрафу. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобовязань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобовязання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Із врахуванням розміру основного боргового зобовязання (заборгованість за кредитом та нарахованими процентами) підстави для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин, враховуючи положення ст.11 ЦПК України та межі заявлених позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 50939 грн. 09 коп заборгованості за кредитом, 8175 грн. 76 коп заборгованості за процентами, 31197 грн. 79 коп комісії, всього 90312 грн. 64 коп. Понесені позивачем судові витрати- 1354 грн. 69 коп судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved