Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 21.07.2007р. Соколівською сільською радою Жашківського району Черкаської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року було розірвано. Заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 08.05.2013р. з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] . 05.06.2014р. П`ятихатським районним РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання його доньки. Позивач завжди сплачував аліменти у повному розмірі. Разом з тим, він ніколи не відмовлявся від утримання своєї дитини та добровільно забезпечував її всім необхідним. У липні 2018 року відповідачка покинула своє місце проживання у с. Соколівка Жашківського району Черкаської області і направилася у невідомому напрямку, після чого на зв`язок не виходила та участі в утриманні та вихованні дитини не брала. Як виявилося пізніше [PERSON] почала проживати у с. Надеждівка Криворізького району Дніпропетровської області, ніде не працюючи, не проявляючи жодного інтересу до своєї дитини та веде при цьому антисоціальний спосіб життя. Після того як відповідач виїхала в іншу область дитина залишилася проживати разом з її мамою та вітчимом у с. Соколівка Жашківського району Черкаської області, які добросовісно здійснюють догляд за дитиною, виховують її та забезпечують належні умови життя розвитку дитини. [PERSON] працює вахтовим методом закордоном (у республіці Польща) і, окрім сплати відповідачці аліментів, все одно утримую свою дитину шляхом придбання одягу, продуктів харчування, ноутбука, іграшок, перерахування коштів та іншими способами. Кожен період відпустки позивач проводить у с. Соколівка Жашківського району Черкаської області, проживаючи разом з донькою та беручи участь у її догляді. Вказані обставини можуть також підтвердити свідки. Таким чином, передбачена ч.3 ст.181 СК України обставина для стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, а саме проживання [PERSON] з відповідачкою, перестала існувати. Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Однією з основних засад цивільного законодавства України є справедливість (ст.3 Цивільного кодексу України). Позивач переконаний, що встановлення обов`язку сплати аліментів на користь матері, яка не проживає разом з дитиною та ухиляється від утримання й виховання дитини, є несправедливим по відношенню до нього. Крім того, отримані від позивача кошти відповідачка витрачає виключно на свої потреби. У зв`язку з вказаними обставинами позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів, стягнутих з нього на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20.06.2014р. у справі №693/761/14-ц, з моменту подачі даного позову. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 26.04.2019р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але при цьому подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, представник служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації - Висоцька О.І. не з`явилася. При цьому подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №13, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 23.01.2009р. виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 08.05.2013р. з позивача [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] 08.05.2013р. на підставі вказаного вище рішення суду Жашківським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються згідно виконавчого листа №693/653/13-ц від 08.05.2013р., виданого Жашківським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 31.03.2013р. і до повноліття дитини, але не менше встановленого законом мінімуму, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2019р. відсутня. Отже, вказане свідчить про те, що позивач [PERSON] належно виконує свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення своєї дочки [PERSON] , сплачуючи аліменти на користь її матері [PERSON] . З довідки Жашківського відділення поліції УВП ГУНП в Черкаській області від 03.01.2019р. №22/51/04-19 убачається, що під час здійснення слідчих дій установлено місцезнаходження громадянки [PERSON] , яка проживає у с . Надеждовка Криворізького району Дніпропетровської області та не бажає повертатися до свого місця реєстрації для виконання своїх батьківських обов`язків. З акту обстеження умов проживання від 29.10.2018р. убачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає у с . Соколівка Жашківського району Черкаської області разом з бабою, дідом та братом, оскільки мати [PERSON] залишила дітей та виїхала у невідомому напрямку за межі села. Діти мають належні умови для проживання та належний рівень матеріального та духовного забезпечення. Згідно довідки від 22.02.2019р. №88/02-09, виданої виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Жашківського району Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , з невідомих причин у середині липня 2018 року покинула своє фактичне місце проживання і з того часу діти [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини вказують на те, що [PERSON] отримує аліменти, які стягуються з позивача, однак при цьому використовує ці кошти виключно на свої потреби, а не на утримання доньки. Ст.179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Ч.1 ст.188 СК України передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, оцінюючи наявні у справі письмові докази, зокрема те, що неповнолітня [PERSON] проживає у сім`ї баби та діда та перебуває на їхньому утриманні, матеріальне забезпеченняу вигляді аліментів, які стягуються з батька [PERSON] на користь [PERSON] , перестала отримувати, мати[PERSON] проживає у іншій області та не має наміру повертатися до місця реєстрації для виконання своїх материнських обов`язків, суд приходить до висновку про нецільове використання [PERSON] отриманих та призначених для утримання неповнолітньої дитини аліментів. У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи в першу чергу інтереси дитини, обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved