Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

І. Описова частина Короткий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 01 вересня 2021 року надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 06.05.2006 у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, про що вчинено актовий запис № 04. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 06.05.2006 у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 04. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем. Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2021 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не погоджується. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 06.05.2006, виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що сторони 06 травня 2006 року зареєстрували шлюб у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, про що вчинено актовий запис №04 ( а.с.7). Від сумісного проживання подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.12.2006, виданого Центральним ВРАЦС Кіровоградського ОУЮ ( а.с.8). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною його звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . З поданої сторонами заяви вбачається, що сторони не бажають примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами у справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454.00 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 454.00 гривень.

Outcome: approved