Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Заявник зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, розміром 10,5га, яка розташована на території Просторівської сільської ради. Право власності посвідчується державним актом серія I-ЗП №002708, виданим на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації №86 від 31.03.1998 року. Під час видачі державного акту посадовими особами адміністрації допущено помилку, а саме прізвище заявника замість «Пальонко» зазначено «Паленко». Оскільки в позасудовому порядку внести зміни до державного акту неможливо, просить суд встановити факт належності йому зазначеного правовстановлюючого документу. Представник заявника за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення №86 від 31.03.1998 року Чернігівської районної державної адміністрації, на імя [PERSON] було видано державний акт серії І-ЗП №002708 на право приватної власності на земельну ділянку, розміром 10,5га, яка розташована на території Просторівської сільської ради (а.с.5). Згідно паспорту, прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4). Згідно статті 17 Земельного кодексу України (в редакції 1990 р.) (втратив чинність з 01.01.2002 року на підставі Кодексу N 2768-III від 25.10.2001р.), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Згідно статей 22-23 цього ж Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Дані правові норми були прописані і в статтях 125-126 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року), аж до внесення до них змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури посвідчення права власності на землю» від 16.06.2011 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння іпотечному кредитуванню» від 05.07.2012 року в редакції Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року. Згідно статей 125-126 Земельного кодексу України (чинна редакція), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.п.2.4, 2.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993р., № 28 (діяла на час прийняття рішення органом місцевого самоврядування від 12.10.1993р., наказ втратив чинність на підставі наказу Державного комітету України по Земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р.), при заповненні бланків державних актів на право власності на землю, постійного користування землею і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються. Відповідно до положень п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. N 43 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства N 404 від 03.07.2013), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Таким чином, внесення до Державного акта на праві приватної власності на землю після його видачі особі виправлень як діючим законодавством, так і законодавством, яке діяло на момент видачі, не передбачено. Враховуючи, що прізвище заявника, згідно паспорту [PERSON], в державному акті допущена помилка в написанні прізвища землевласника, зібрані у справі докази та належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено п.6 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved