Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Лікар 2-А відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Максименко Олег Сергійович звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у дану лікарню 08 серпня 2021 року о 07 год. 40 хв. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, маніаформно-параноїдний синдром, постійний перебіг». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється, оскільки до свого стану не критичний. Тому лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар Максименко О.С. , який уповноважений представляти інтереси лікувального закладу в суді, заяву підтримав. Пояснив, що [PERSON] поступив на лікування в Обласний заклад з надання психіатричної допомоги 08 серпня 2021 року. Його лікування можливе лише в умовах стаціонару, оскільки він хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, але добровільно лікуватися відмовляється, оскільки себе хворим не вважає. Тому лікар заяву просив задовольнити. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON] , в судовому засівдпанні погодився з думкою лікаря та не заперечував проти його госпіталізації. Прокурор Магда Р.О. в судовому засіданні заяву також підтримав, просив її задовольнити. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 08 серпня 2021 року о 07 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра КНП «Лохвицька міська лікарня» з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, маніаформно-параноїдний синдром». Хворий спочатку надав добровільну згоду на лікування, але в подальшому від лікування відмовився. Тому був направлений на госпіталізацію у примусовому порядку. 10 серпня 2021 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром». Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до оточуючих), комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, пацієнт психічно хворіє з осені 2018 року, коли почав виловлювати маячні ідеї переслідування, говорив, що його «хочуть позбавити життя» і «треба переховуватися». Почав називати усіх односельців «бісами», заявляти, що в них «гнила кров». Спорудив «алтарь демона», поскидав в одне місце зіпсовані продукти харчування, одяг, ганчір`я, розбите скло. Заявляв, що він «безсмертний». Намагався ходити босим по розбитому склу. Вночі танцював з сокирами, димом «виганяв демонів». В хаті біля кожного вікна склав хрестом ніж та сокиру, говорив, що це «захист від демонів». В ніч з 24 на 25 вересня 2018 року, в с. Сенча Лохвицького району, Полтавської області в землі виявив закопану скляну банку, в середині якої знаходилася ручна осколкова граната «РГД-5». 25 вересня 2018 року, знаходячись в с. Сенча Лохвицького району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взявши до рук ручну осколкову гранату «РГД-5» пішов до місцевого магазину « Продукти », який розташований по вул. Першотравнева. Зайшов до приміщення магазину, з хуліганських мотивів вчинив нецензурну сварку з продавцем магазину, висловлював погрози щодо заподіяння тілесних ушкоджень продавцю та пошкодження майна магазину. Вчинив суспільно-небезпечні дії, передбачені ч. 1, ст. 263, ч. 4, ст. 296, ч. 2, ст. 263 КК України. Пройшов судово-психіатричну експертизу в КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР» 13.12.2018 року. Був визнаний таким, що страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, в період часу, до якого відносилися інкриміновані йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляду госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.01.2019 року про призначення запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, поступив 12.01.19 р. у відділення з посиленим наглядом КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР». Був виписаний 10.05.19 р. згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.19 р. про зміну запобіжного заходу, обраного згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду від 11.01.19 р. та продовженого згідно ухвали суду від 12.03.19 р. на запобіжний захід у вигляді передання [PERSON] на піклування його дружині [PERSON] з обов`язковим лікарським наглядом. Із направлення лікаря-психіатра КНП «Лохвицька міська лікарня» Лопушанського В.О. від 07.08.21 р. відомо, що пацієнт знаходився на АППД, 11.01.19 р. застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку було відмінено Лубенським міськрайонним судом. Підтримуюче лікування не приймав. Близько 10 днів змінився психічний стан. Пацієнт поводився неадекватно. Бігав з сокирою по селу, чіплявся до односельців, дітей. Співробітниками поліції був доставлений на огляд лікаря-психіатра в стані психомоторною збудження. Висловлював маячні ідеї відношення, величі, погрози фізичною розправою, заявляв, що «Буде багато крові». Також відомо, що наніс тілесні пошкодження односельцю, а саме вдарив обухом сокири по спині підлітка щоб той, нібито, «не приставав до дівчини». Встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, маніаформно- параноїдний синдром». Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих, направлений на стаціонарне лікування в порядку примусової госпіталізації. Був госпіталізований в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР» 08.08.21 р. о 07 год. 40 хв. Поступив у обсерваційне відділення для виключення інфекційної патології. 08.08.21 р. о 14:20 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів: у складі: заступника головного лікаря з медичної частини Гаврилюка А.З., чергового лікаря Молчанової Е.А . На момент огляду надав письмову згоду на госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі у зв`язку з чим примусова госпіталізація не оформлялась. У зв`язку з вираженим психомоторним збудженням та агресивними тенденціями на адресу персоналу був переведений до відділення інтенсивної терапії, де знаходився до 10.08.21 р. Для подальшою лікування переведений до загально-психіатричного відділення 2-А. 10.08.2021 р. об 11 год. 20 хв. пацієнт відмовився від добровільного лікування. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (бігав з сокирою по селу, чіплявся до односельців, дітей, висловлював маячні ідеї відношення, погрози фізичною розправою). Зазначене підтверджується даними направлення на госпіталізацію КНП «Лохвицька міська лікарня», даними картки обліку виклику поліції та не заперечувалося хворим в судовому засіданні (а.с. 8, 10). З висновку комісії лікарів-психіатрів від 10 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] на момент огляду: розгальмований, непосидючий. Демонстративний. Контакт формальний. Всесторонньо орієнтований правильно. Про себе розповідає неохоче. Мислення паралогічне, прискорене. Висловлює несистематизовані маячні ідеї переоцінки власної особи, вважає себе «кримінальним авторитетом». Вважає, що в нього «арійські корені». Висловлює також маячні ідеї магічного змісту, вважає, що знаходиться «під захистом сатани», «може робити добрі справи». Раціоналізує свою поведінку: «Ті хлопці хотіли зґвалтувати дівчину, я за неї заступився». Не заперечує, що «поліція не раз мене затримувала з ножом та сокирою». Некритичний до свого стану. Настрій швидко змінюється. Афективно нестриманий. Невдоволений перебуванням у відділенні: «Я зроблю так, що піду в 3-А на пів року, там у мене всі друзі, там мене поважають». Психотерапевтичному впливові недоступний. Не дає усвідомленої згоди на лікування в психіатричному стаціонарі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] , який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (бігав з сокирою по селу, чіплявся до односельців, дітей, висловлював маячні ідеї відношення, погрози фізичною розправою), відсутність його усвідомленої згоди на госпіталізацію, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved