Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявниця є за національністю «німкеня». Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] в с. Михайлівка Хмельницької області. До зміни прізвища в зв`язку із реєстрацію шлюбу заявниця мала прізвище [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016115818 від 15.12.2015 року. Батьками заявниці відповідно до її свідоцтва про народження являються [PERSON] та [PERSON] . За національним походженням батько заявниці є українцем, а її мати німкенею. До реєстрації ними свого шлюбу мати заявниці мала прізвище [PERSON] . Відповідне свідоцтво про укладення шлюбу батьками заявниці не збереглось, проте дані підтверджуються архівною довідкою з Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації №Ф-2051 від 14.01.2016 року. Згідно вказаної архівної довідки, в книзі реєстрації актів про шлюб Ленінського районного відділу ЗАГС м. Одеси за 1939 року є запис №1268 від 29.10.1939 року про укладення шлюбу між [PERSON] , 26 років, українцем та [PERSON] , 23 роки, німкенею. Факт відношення матері заявниці до німецької національності підтверджується також її свідоцтвом про народження, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , німця та [PERSON] , німкені. Крім цього, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2016 року по справі №2о/505/44/2016 за заявою рідної сестри заявниці [PERSON] , [INFO] , було встановлено факт того, що вона та заявниця [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами. Також судом було встановлено факт того, що [PERSON] , 1953 р.н., та заявниця [PERSON] , 1946 р.н., з одного боку та [PERSON] , яка померла [INFO] , з другого боку, є рідними сестрами та матір`ю. Крім того, цим же рішенням, суд встановив факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] належить до німецької національності. Зазначила, що в її сім`ї з дитинства дотримувались традицій німецької нації, вчили німецьку мову, а тому відновлення своєї корінної німецької національності відіграло роль у становленні її світогляду та мало і має для неї дуже велике значення. Для чого вона звернулася до Деснянського у м. Києві районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року. В зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту її приналежності до національності «німкеня». Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви в повному обсязі, просили суд про її задоволення. Представники заінтересованої особи - Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив лист в якому при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Суд, вислухавши думку заявника, її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниці у справі народилася [INFO] в с. Михайлівка Хмельницької області. До зміни прізвища в зв`язку із реєстрацію шлюбу заявниця мала прізвище [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016115818 від 15.12.2015 року. Батьками заявниці відповідно до її копії свідоцтва про народження являються [PERSON] та [PERSON] . За національним походженням батько заявниці є українцем, а її мати німкенею. До реєстрації ними свого шлюбу мати заявниці мала прізвище [PERSON] . Відповідне свідоцтво про укладення шлюбу батьками заявниці не збереглось, проте дані підтверджуються архівною довідкою з Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації №Ф-2051 від 14.01.2016 року. Згідно вказаної архівної довідки, в книзі реєстрації актів про шлюб Ленінського районного відділу ЗАГС м. Одеси за 1939 року є запис №1268 від 29.10.1939 року про укладення шлюбу між [PERSON] , 26 років, українцем та [PERSON] , 23 роки, німкенею. Факт відношення матері заявниці до німецької національності підтверджується також її свідоцтвом про народження, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , німця та [PERSON] , німкені. Крім цього, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2016 року по справі №2о/505/44/2016 за заявою рідної сестри заявниці [PERSON] , [INFO] , було встановлено факт того, що вона та заявниця [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами. Також судом було встановлено факт того, що [PERSON] , 1953 р.н., та заявниця [PERSON] , 1946 р.н., з одного боку та [PERSON] , яка померла [INFO] , з другого боку, є рідними сестрами та матір`ю. Крім того, цим же рішенням, суд встановив факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] належить до німецької національності. Заявниця зазначила, що в її сім`ї з дитинства дотримувались традицій німецької нації, вчили німецьку мову, а тому відновлення своєї корінної німецької національності відіграло роль у становленні її світогляду та мало і має для неї дуже велике значення. Для чого вона звернулася до Деснянського у м. Києві районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в м. Києві із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року. В зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту її приналежності до національності «німкеня». Заявниця в судовому засіданні просила встановити факт її належності до національності «німкеня», на що слід зазначити наступне. Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявниці національність, встановити національну приналежність та підтвердити німецьке походження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішення спору про право. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявниця довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності заявниці до національності «німкеня». Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved