Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України. Свої вимоги мотивував тим, що заявник народився [INFO] року в місті Торезі Донецької області та постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 03 червня 1989 року знявся з реєстрації за зазначеною адресою, у зв'язку з виїздом за межі м. Тореза, але не виїхав, у зв'язку з хворобою матері. 20 лютого 1992 року був затриманий робітниками міліції за скоєння злочину. До затримання працював на малому підприємстві «Торойка» м. Кіровськ Донецької області. 14 липня 1992 року вироком Шахтарського міського суду його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.141 КК України. Після зняття з реєстраційного обліку заявник не зареєструвався, тому не прийняв громадянство України. Встановлення факту проживання на території України станом на листопад 1991 року необхідно для оформлення документів на отримання пенсії за віком. У зв'язку з цим просив про встановлення факту проживання на території України станом на листопад 1991 року. Заявник в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.Просив про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Мащенко А.О. вимоги визнала. Пояснила, що заявник з дня народження проживає на території України. Після відбування покарання не мав можливості зареєструватися після звільнення з-під варти. У теперішній час встановлення факту проживання йому необхідно для прийняття громадянства України. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника та прийняти рішення на підставі матеріалів справи. Свідок [PERSON] пояснила, що заявник - її син, який з дня народження проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до дня затримання по кримінальній справі.Після звільнення з-під варти син повернувся проживати до неї, у теперішній час вони проживають за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до паспорту, виданого 25 серпня 1976 року відділом внутрішніх справ Торезького міськвиконкому Донецької області, заявник є громадянином Союзу Радянських Соціалістичних Республік, значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], знятий з реєстрації 03 червня 1989 року і по теперішній час на території України не зареєстрований (а.с.9-11). 14 липня 1992 року заявник засуджений Шахтарським міським судом Донецької області, йому призначено покарання у вигляді виправних робіт (а.с.12-14). 20 лютого 1997 року Торезьким МВ УМВС України заявнику видано тимчасове посвідчення, яке було чинним до 20 березня 1997 року (а.с.16). Згідно листа Торезького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 24 січня 2013 року № 230 вбачається, що в ході перевірки встановлено, що заявник 19 травня 1987 року знятий з реєстраційного обліку в м. Якутськ та подальшої реєстрації на території України не було. Запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року по теперішній час (а.с.24). [INFO] року помер батько заявника - [PERSON] (а.с.18). Дослідивши добуті докази суд дійшов наступного висновку. Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до п.1 ст. 3 зазначеного Закону громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 цього Закону, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Судом встановлено, що заявник проживав за адресою: [ADDRESS], з [INFO] року по лютий 1992 року - до затриманням та взяття під варту. 14 липня 1992 року вироком Шахтарського міського суду Донецької області заявнику призначено покарання у вигляді виправних робіт. Після звільнення з-під варти заявник повернувся до останнього місця проживання. У відповідності до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Допитана свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання на території України свого сина [PERSON], [INFO], уродженця міста Тореза Донецької області, на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, а також на момент набуття законної сили Закону України «Про громадянство» - 13 листопада 1991 року і по теперішній час. Пояснення свідка узгоджуються з матеріалами справи, а саме, згідно довідки Комунального підприємства «Житлокомунсервіс» від 14 березня 2013 року [PERSON], [INFO], є громадянкою України, з 06 березня 1969 року значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], а з 24 грудня 2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15); згідно акту обстеження громадсько-дільничного комітету № 6 «Об'єднаний» від 17 березня 2011 року заявник проживав з моменту свого народження за адресою: [ADDRESS], тобто з [INFO] року по лютий 1992 року, у зв'язку з затриманням та взяттям під варту. В липні 1992 року вироком суду заявника звільнено з-під варти, з моменту звільнення він проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.17).. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України з 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності законом 13 листопада 1991 року по теперішній час заявнику необхідно для отримання паспорту нового зразку та оформлення у подальшому документів на отримання пенсії за віком. У зв"язку з наведеним, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство" 13 листопада 1991 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved