Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної примусової психіатричної допомоги, посилаючись на те, що він перебуває на обліку в обласному психоневрологічному диспансері з 2005 року з діагнозом шизоафективний розлад, багаторазово лікувався. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2013 року [PERSON] була призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку у зв»язку зі скоєнням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.10.2013 року подовжено амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Оскільки на даний час термін дії рішення закінчується, то заявник просив продовжити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку терміном на 6 місяців, так як згідно висновку ЛКК від 28.03.2014 року в його психічному стані домінують порушення мислення, збудливість, напруженість, негативізм, імпульсивність, неадекватні реакції на побутові ситуації. В судовому засіданні представник заявника Левченко Ю.Ю. заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Прокурор Винниченко І.Ю. заяву підтримала. Заслухавши думку прокурора, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення заяви. Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2013 року [PERSON] була призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку у зв»язку зі скоєнням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2013 року [PERSON] було продовжено амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру від 28.03.2014 року [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з 2005 року, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку з 2005 року, лікувався з 19.10.2012 року по 27.11.2012 року. У психічному статусі домінують зловживання психотропними речовинами,маячні ідеї, зорові і слухові обмани, конфліктність, злобність, відсутність критики, небажання лікуватися, що може кваліфікуватися як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий [PERSON] може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. У відповідності до ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Враховуючи вищевикладене, заява Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру підлягає задоволенню.

Outcome: approved