Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 29 грудня 2007 року він з Відповідачем по справі зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 543. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з Відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу один до одного, внаслідок чого відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що стали чужими людьми. Проживають протягом останніх чотирьох років окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, і носять лише формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Примирення з Відповідачем Позивач не бажає. За даних обставин Позивач змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з вищенаведених підстав та додатково пояснила, що її довіритель протягом чотирьох років не проживає з відповідачем, так як перебуває за кордоном . Повертатись в Україну позивач не збирається, так як у нього налагодились стосунки з першою дружиною, яка проживає в Росії, і від шлюбу з якою у нього є донька. Відповідач позов не визнала, на розірвання шлюбу не згідна, пояснила, що бажає зберегти сім'ю і вважає, що наданий судом строк для примирення змінить ситуацію, яка виникла у їхньому сімейному житті. Представник відповідача підтримала свою довірительку. Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 грудня 2007 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 543, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 129460 (а.с. 9). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЕГ № 269531 та серії 1-ЕГ № 269532 (а.с. 10, 11 ). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. З цією метою необхідно уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. Судом встановлено, що сторони більше чотирьох років разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дітей, шлюб існує формально. Той факт, що позивач чотири роки знаходиться за кордоном і не приїжджає додому не заперечила і сама відповідач. Однак, відповідач пояснила це тим, що чоловік заробляє гроші для сім'ї, стосунки між ними нормальні і іншої сім'ї він не має. Однак, дані обставини спростовуються показаннями свідка [PERSON] матері позивача, яка показала, що шлюб її сина з відповідачем виявився невдалим. Між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, під час яких син проживав у неї. Протягом чотирьох останніх років син працює в Москві. В квітні місяці цього року вона їздила до нього і познайомилась з внучкою дочкою сина від першого шлюбу. Дізналася, що у сина налагодилися стосунки з першою дружиною та дочкою і він планує проживати з ними, до відповідача повертатися не збирається, дітей матеріально підтримував і буде підтримувати. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду часу сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про повний розпад сім'ї, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу. Що стосується клопотання відповідача про надання строку для примирення, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, і носять лише формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Примирення з Відповідачем Позивач не бажає. Таким чином, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе і тому надавати строк для примирення недоцільно, так як це буде порушенням права позивача на особисту свободу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, так як подальше спільне проживання сторін по справі як подружжя, є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, що є підставою для його розірвання. Дочок [PERSON] та [PERSON] слід залишити проживати з матір'ю - відповідачем [PERSON] Судові витрати залишити за позивачем [PERSON]

Outcome: approved