Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.01.2020 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, сварки, непорозуміння та фактичне припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим шлюб існує лише формально, тому позивачка просить такий розірвати, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, а також судовий збір. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково: не заперечив проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дочки разом з матір`ю, а також присудження аліментів у розмірі 1/4 частини доходів. Представник третьої особи -служби у справах дітей Воловецької РДА не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов в частині визначення місця проживання дитини біля матері підтримала, визначення розміру аліментів залишила на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 19.07.2014 року у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №4 (а.с.10). За час перебування сторін у шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, тривалий час проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам дитини. Відповідно до ч ч.2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Враховуючи вищенаведені положення закону та відсутність між сторонами справи спору щодо місця подальшого проживання їх дочки з матір`ю, суд вважає за можливе позов в цій частині задоволити. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, суд констатує слідуюче. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову- ч.1 ст.191 СК України. Законом України "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року встановлено в розмірі 1779 гривень. Як ствердив відповідач [PERSON] під час розгляду справи, 1/4 частина з його доходу (заробітної плати) становить близько 3000 гривень, що є значно більше за мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивачки не наведено жодних доводів та не надано доказів на підтвердження необхідності присудження аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позов в частині присудження аліментів задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 15.01.2020 року, і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок, а на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок, з урахуванням того, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved