Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , були чоловіком та дружиною. Встановити факт, що місце складання заповіту № 356, посвідченого 26.09.2001 року сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М. є село Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області. А також, встановити факт, що місце складання заповіту № 357, посвідченого 26.09.2001 року сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М. є село Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області. Крім цього, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 28.10.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 27.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1594). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що у заповіті № 357 від 26.09.2001 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, відсутнє місце складення заповіту, що не відповідає вимогам Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, містких рад народних депутатів». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення фактів та визнання права власності на спадкове майнота справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 28.10.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 27.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1594). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.11.2002 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] , За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене право на земельну частку пай. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М. 26.09.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 357, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що по закону на день смерті вона буде мати право та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 2,08 га в СК «Вікторія» - [PERSON] . Факт, того що місцем складання заповіту № 357, посвідченого 26.09.2001 року сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М. є село Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, підтверджується записом нотаріальних дій в Книзі реєстрації нотаріальних дій Утконосівської сільської ради за 2001-2002 рр. № 51. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. До осіб, які мають право на обов`язкову часку після смерті [PERSON] відноситься її чоловік [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини був непрацездатним за віком, а отже мав право на обов`язкову частку, яка складає 2/3 частки. Факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , були чоловіком та дружиною підтверджується записом в погосподарській книзі по двору, який розташований за адресою: [ADDRESS] , головою двора вказаний [PERSON] , а [PERSON] вказана як його дружина. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 2009 від 08.10.2018 року, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.02.2010 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається з 2/3 часток права на земельну частку (пай) розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 28.10.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 27.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1594), які він фактично прийняв, але не оформив після смерті своєї дружини [PERSON] . Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 26.09.2001 року, посвідченого сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М., зареєстрованого в реєстрі за № 356, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що по закону на день смерті буде мати право - [PERSON] . Факт, того що місце складання заповіту № 357, посвідченого 26.09.2001 року сільським головою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Делігіоз Я.М. є село Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області підтверджується записом нотаріальних дій в Книзі реєстрації нотаріальних дій Утконосівської сільської ради за 2001-2002 рр. № 51. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було з`ясовано судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про встановлення фактівта визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved