Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, де просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є спадкоємицею за законом після померлої [INFO] року сестри [PERSON] Спадковим майном є ? частина житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] [PERSON] набула у власність вказану частину будинку на підставі наступних документів: 1) свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1988 року на 1/8 частину домоволодіння після померлого батька [PERSON], оригінал якого на сьогоднішній день втрачений; 2) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2003 року на 5/16 частин домоволодіння після померлої матері [PERSON], оригінал якого також втрачений; 3) свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2007 року на 1/16 частин домоволодіння після померлого брата [PERSON], яке не пройшло державної реєстрації. Отже, частка власності [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] становить ? частини. Власником іншої ? частини є третя особа [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори вона отримала відмову у отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні два оригінали свідоцтв про право на спадщину, що були видані [PERSON], а також відсутня державна реєстрація свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.04.2007 року. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Сапицька Д.Є. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Підтвердив, що оригінали свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1988 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2003 року перебували у померлої [PERSON], яка є його тіткою. Після її смерті вони втрачені. Вислухавши позивача, представника відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст.. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до норм ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] Письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про одруження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.01.2014 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 18.04.2014 року підтверджується, що позивачка [PERSON] та померла [PERSON] є рідними сестрами. У встановлений законом строк 17.06.2011 року [PERSON] подала до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за № 427. [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON], подали 14.04.2014 року до нотаріальної контори заяви про відмову від спадкових прав. Як встановлено в судовому засіданні за життя [PERSON] отримала наступні правоустановлюючі документи на частину житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]: 1) свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.02.1988 року на 1/8 частину домоволодіння після померлого батька [PERSON]; 2) свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.06.2003 року на 5/16 частин домоволодіння після померлої матері [PERSON]; 3) свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.04.2007 року на 1/16 частин домоволодіння після померлого брата [PERSON] Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. від 27.05.2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], що належав її сестрі [PERSON], померлій [INFO] року. Причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що на ? частину житлового будинку відсутні правовстановлюючі документи, які б відповідали вимогам законодавства. В судовому засіданні позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], який є власником іншої ? частини вказаного домоволодіння, що підтверджується письмовими доказами, вказали, що оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1988 року на 1/8 частину домоволодіння після померлого батька [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2003 року на 5/16 частин домоволодіння після померлої матері [PERSON], видані на ім»я [PERSON], були втрачені після смерті спадкодавця, тому до нотаріальної контори надавалися їх копії. Також до нотаріальної контори надавався оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2007 року на 1/16 частин домоволодіння після померлого брата [PERSON], виданого на ім»я [PERSON], проте дане свідоцтво не було зареєстроване в органах БТІ. Згідно довідки з КГ «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №61/4546 від 21.02.2014 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.01.2007 року, за даними реєстрації прав власності станом на 28.12.2012 року в м. Кременчуці за [PERSON] було зареєстровано нерухоме майно по [ADDRESS] а саме: 5/16 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.06.2003 року та 1/8 частина на підставі свідоцтва про права на спадщину від 18.02.1988 року. Отже, вказаними свідоцтвами від 18.02.1998 року та від 27.06.2003 року підтверджується право власності [PERSON] на 7/16 (5/15+2/16=7/16) частини домоволодіння по [ADDRESS] а втрата оригіналу правоустановлюючого документу не може бути підставою для відмови у визнанні права власності. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч.3 ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов»язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов»язку у вигляді втрати права на спадщину. Отже, законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов»язує із виникненням цих прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов»язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, за умови прийняття спадщини у встановленому законом порядку, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно з п.4.18 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мінюсту від 22.02.2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] за життя прийняла спадщину померлого [PERSON] Разом з тим [PERSON] прийняла спадщину померлої [PERSON], тому [PERSON] належать усі права та обов'язки спадкодавця на момент відкриття спадщини, в тому числі і право власності на нерухоме майно, яке складається з 1/16 частин домоволодіння по [ADDRESS] Отже, спадкове майно після померлої [PERSON] складається з ? частини ( 1/16+7/16 = 8/16 = ?) домоволодіння по [ADDRESS] Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутній інший, передбачений законодавством спосіб набуття позивачем права власності на вказану частину спадкового майна, а тому вбачаються підстави для задоволення позову та визнання за нею права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved