Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 листопада 2015 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи з грудня 2018 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, шлюб існує лише формально. Вони втратили почуття любові та повагу одне до одного, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними часто виникають безпідставні сварки та непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, у зв`язку з чим між ними склались неприязні відносини. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів, відсутність планів на майбутнє створюють неможливість проживання однією сім`єю, адже шлюб грунтується на розумінні та взаємоповазі подружжя. На даний час з відповідачем проживають окремо, мають окремий бюджет, а спроби примирення не дали позитивних результатів. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею і утримання дитини потребує значних матеріальних затрат. На даний час вона не може повністю задовольнити потреби дитини одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити, у разі потреби, його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві 21 листопада 2015 року, актовий запис №1923, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а.с.26). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 39), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб з 21 листопада 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1923. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.15). За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.16). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта (а.с.12-13). Місце проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області (а.с.17, 18). Дитина [PERSON] є вихованцем Кролевецької Філії №1 ОЗ "Кролевецький ліцей №3" (дошкільний підрозділ). Батько не цікавиться навчанням та вихованням сина, не відвідує заклад дошкільної освіти, про що зазначено в довідці вказаного дошкільного закладу від 12.09.2019 року №68 (а.с.19). За змістом позову починаючи з грудня 2018 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, мають окремий бюджет. На даний час позивач бажає розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, причинами чого зазначає відсутність почуття любові та поваги одне до одного, протилежні погляди на шлюб та сім`ю, часті сварки та непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, у зв`язку з чим між подружжям склались неприязні відносини. Несумісність поглядів на життя, а також характерів, відсутність планів на майбутнє створюють неможливість проживання однією сім`єю, спроби примирення не дали позитивних результатів. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] , і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Позивач не має наміру поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав заперечень проти позову та доказів. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуться стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, зокрема ст.ст. 110, 112, 180-183 СК України, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За клопотанням позивача суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та на користь позивача судові витрати, понесені нею на сплату судового збору, у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.2). Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved