Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Заявник [PERSON], звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.11.1959 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. Вони були зареєстровані і проживали за адресою: [ADDRESS]. Після визнання цього міста окупованою територією вони переїхали на проживання до [ADDRESS], були взяті на облік Управлінням соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації як внутрішньо переміщені особи. Вона та її чоловік перебували на обліку у Зміївському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області і отримували пенсію. Розмір її пенсії становив 2298,13 грн. на місяць, а чоловік отримував пенсію у розмірі 10000,00 грн. на місяць, тому пенсія чоловіка була постійним та основним джерелом засобів до існування. [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 19.01.2018 року Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Після смерті чоловіка вона звернулася до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. В цьому їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. Встановлення факту, що вона проживала із [PERSON], перебувала на його утриманні має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для звернення до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Заявник в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її особистої присутності. Представник заінтересованої особи - Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши та перевіривши всі докази у їх сукупності, беручи до уваги позицію заінтересованої особи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України та ч.7 ст.81 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження також розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя,яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом встановлено, що заявник у справі [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданного в Петрівським ВЦС м. Донецьк від 22 листопада 1959 року, актовий запис № 1013 Заявник [PERSON], є пенсіонером за віком та їй була призначена мінімальна пенсія. Відповідно до довідки Управління пенсійного Фонду у Зміївському районі Харківської області розмір пенсії чоловіка [PERSON] - [PERSON] станом на 01 січня 2018 року становила 13 730,00 (тринадцять тисяч сімсот тридцять) гривень, 00 коп. У зв'язку зі смертю чоловіка заявниці, у останньої виникла необхідність звернення до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області для призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки іншим чином підтвердити факт перебування на утриманні чоловіка немає можливості. Судом встановлено, що заявник до моменту смерті [PERSON] перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв'язку з чим суд вважає доведеним факт того, що заявник перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а тому заява підлягає задоволенню. У зв'язку вищевикладеним,

Outcome: approved