Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації 84) за правилами спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 02.10.2017року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого 2 жовтня 2017 року. Спадкове майно успадковане позивачем шляхом подачі заяви до нотаріуса. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна, буд. 100 відмовлено, оскільки власність на дане нерухоме майно не підтверджено правовстановлюючими документами відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин [PERSON], з посиланням на положення ст. ст. 328, 392, 1276 ЦК України заявлено вимоги захисту майнових прав. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] (діє на підставі довіреності) у судове засідання не зявилися, суду адресовано заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем [PERSON] міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO], уродженка м. Красноармійськ Донецької області, зареєстрованим місцем проживання є адреса: Донецька область, м. Покровськ, мн. Лазурний[ADDRESS] (відомості з паспорта громадянина України - а.с. 5-6). [PERSON] є донькою [PERSON], - родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серія ЯЖ № 292037 (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІV-НО № 496898 (а.с. 7). 2 жовтня 2017 року [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серія ІІ-НО № 002094 - а.с. 9), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти донька [PERSON], позивач по справі та син [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строк, встановленого статтею 1270 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54786428 від 18.01.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 8/2018, місце зберігання приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с. 31). Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] № 51/01-16 від 18.01.2019 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася донька [PERSON]; інших заяв по спадковій справі № 8/2018 не надходило; 25 квітня 2018 року спадкоємцю [PERSON] видано 4 свідоцтва про право на спадщину (а.с. 30). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складіуспадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації 84), належний спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено 17.07.1956 року державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, р/р № 1375 (а.с. 17). Згідно технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок, виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 15.02.2017 року обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації № 84) має наступну характеристику будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «З-1» - 1961 р. побуд., прибудова з-1 1961 р.побуд., тамбур з1-1 1970 р. побуд., сарай «Б-1» - 1962 р. побуд., літня кухня «В-1» - 1969 р. побуд., гараж «Г-1» - 1984 р. побуд., сарай «Е-1» - 1984 р. побуд., убиральня «Ж-1» - 1984 р. побуд., яма вигрібна «И-1», колодязь І, вимощення ІІ, огорожа № 1, ворота № 2 (а.с. 11-14). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області № 578/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації № 84) (а.с. 17). Постанова нотаріуса вмотивована положенням п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 р., п. 5 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - з поясненням, що документи, які встановлюють право власності та реєстрації збудованого у 1961 році житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації 84) відсутні. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Джерельна (до перейменування вул. Куйбишева), буд. 100 (до перенумерації № 84) в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України,

Outcome: approved