Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про захист права власності та позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Азімовою М.Ч., зареєстрованого в реєстрі за № 2-94. Проте у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який в родинних відносинах з позивачем не перебуває та фактично в цій квартирі не проживає. На вимогу позивача, як власника зазначеної квартири, про зняття з реєстрації відповідач не реагує, та відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належній позивачу квартирі, чим фактично порушує її право власності на неї, без наявності для цього правових підстав. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Азімовою М.Ч., зареєстрованого в реєстрі за № 2-94, на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 24.11.2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1856, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], а саме квартири [ADDRESS], є [PERSON], [INFO]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2014 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно з Довідкою з місця проживання та склад сім'ї та прописку за № 67 від 25.03.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], який є колишнім чоловіком [PERSON], померлої [INFO]. Крім того, реєстрацію відповідача за вказаною адресою підтверджує довідка Адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Харківській області станом на 02.04.2014 року, яка міститься в матеріалах справи. Позивач наголосила, що у будь-якій формі згоду на проживання відповідача в належній їй квартирі вона не надавала, договорів найму з відповідачем не укладала. На вимогу позивача, як власника зазначеної квартири, про зняття з реєстрації відповідач не реагує, та відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належній позивачу квартирі, чим фактично порушує її право власності на неї, без наявності для цього правових підстав. Крім того, позивачка вимушена нести витрати за комунальні послуги з водопостачання, газопостачання, вивезення твердих побутових відходів, тарифікація яких залежить від кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Згідно зі ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На підставі ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що оскільки [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, тому всебічно, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем за її усною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved