Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Бондарєва О.С., звернувся в суд із позовом до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт Владислава Івановича, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.08.2008 року між Позивачем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 08/300/41, з подальшими змінами і доповненнями, згідно умов якого Кредитор надав Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 153278,61 доларів США, зі сплатою 14% річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 30.07.2027 року. В забезпечення виконання взятих на себе кредитних зобов`язань Позичальником [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер якої 2121210100:00:004:0701 та розташований на ній житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і належать йому на праві власності. 27.03.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 561, про звернення стягнення на нерухоме майно. На підставі виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем Закарпатського виконавчого округу Ярошевським Д.А., було відкрито виконавче провадження № 59213342 про звернення стягнення на нерухоме майно. В зв`язку із погіршенням матеріального становища [PERSON] , останній був позбавлений можливості виконувати взяті на себе зобов`язання і будь-які платежі на виконання умов Кредитного договору ним особисто майже не здійснювались. Для ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитора, перебіг загального трирічного строку для звернення з вимогою до [PERSON] про дострокове стягнення всієї суми кредитної заборгованості за вказаним вище Кредитним договором, та відповідно і для звернення стягнення на предмет іпотеки, розпочався з моменту прострочення ним більш ніж на 90 календарних днів у сплаті чергових щомісячних платежів за кредитним договором, оскільки момент вимоги прямо визначено умовами кредитного договору (п.п.4.4), а іпотечне зобов`язання є похідним від нього. У виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом Вімертом В.І., зазначено строк, за який проводиться стягнення «з 01 серпня 2008 року по 27 березня 2012 року». З цього вбачається, що строк за який проводиться стягнення становить майже 3 роки і 7 місяців, що викликає обґрунтовані сумніви у безспірності розміру заборгованості Позивача перед Відповідачем 2, а також ставить під сумнів дотримання приватним нотаріусом (при вчиненні виконавчого напису) і Банком (при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису) трирічного строку з моменту виникнення у Кредитора права на вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний Боржнику. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.03.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем, за реєстровим номером 561, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві приватної власності [PERSON] та стягнути у солідарному порядку судові витрати із відповідачів. Представником відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» подано до суду заперечення (пояснення) на позовну заяву, в якому спростовує посилання позивача на ту обставину, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Так, 13.01.2012 року Позивачу було направлено по двом відомим Банку адресам письмову вимогу про усунення порушень, яку ним особисто отримано 16.01.2012 р. та 17.01.2012 р. Оскільки письмова вимога Позивачем не виконана, Відповідач на підставі ст.87, ст. 91 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій України» за реєстрованих Мін`юстом від 22 лютого 2012р. № 296/5, звернувся до приватного нотаріуса Вімерт В.І. із заявою про вчинення нотаріального напису. 27.03.2012 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Відповідач надав нотаріусу документи, а саме розрахунок заборгованості по даному Кредитному договору, який формується та складається із виписок з особового рахунку Позивача, які є первинними документами банку та підтверджують достовірну заборгованість за кредитним договором. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку та Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливий в разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Проте із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом боржниками сплачено, а отже, спір відсутній між сторонами. На підставі вищенаведеного, вважає позовну заяву безпідставною та просить суд у задоволенні позовних відмовити. Сторони у судове засіданні не з`явилися. Представником позивача адвокатом Бондарєвою О.С. подано до суду електронний лист від 15.11.2019 року, письмові пояснення по суті справи, у прохальній частині якого просить провести судовий розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. подав до суду письмові пояснення, де вказує, що приватну нотаріальну діяльність, як приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу він припинив осінню 2012 року. У листопаді 2012 року ним було здано архів до Закарпатського державного нотаріального архіву. Пояснює, що не може бути стороною по справі. На даний час, починаючи із лютого 2018 року працює нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області - Ярошевський Д.А. у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. За приписами ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 01.08.2008 року між Позивачем [PERSON] та Відповідачем 2 Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 08/300/41, з подальшими змінами і доповненнями, згідно умов якого Кредитор надав Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 153278,61 доларів США. Згідно умов Договору, Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти на придбання будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований, з кінцевим терміном повернення до 30.07.2027 року, з обов`язком щомісячного погашення тіла кредиту фіксованими платежами, та нарахованих за користування кредитними коштами відсотків - до 20.10.2008 року в розмірі 13,5% річних, з 20.10.2008 року - в розмірі 14% річних. В забезпечення виконання взятих на себе кредитних зобов`язань Позичальником [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер якої 2121210100:00:004:0701 та розташований на ній житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і належать йому на праві власності. 27.03.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом Владиславом Івановичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 561, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: «-земельну ділянку, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер якої 2121210100:00:004:0701 та розташований на ній житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Букове, Виноградівського району, адреса проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний код - [NUMBER] , який є фізичною особою підприємцем. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 08/300/41, посвідченого 01 серпня 2008 року Гонтар Л.І., приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу, в реєстрі за № 2262, було передане в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦЮАНК», в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором кредиту № 08/300/41 від 01.08.2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вище зазначеного нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (Україна, м.Київ, вул..Ковпака, 29, к/р 32008152402 в Головному управлінні НБУ по м.Києву та Київській області, МФО 3000023, ідентифікаційний код 00039019) до [PERSON] , в наступному розмірі: заборгованості по відсотках в розмірі - 58091,26 доларів США, заборгованості по кредиту в розмірі - 151433,61 доларів США, всього в сумі - 209524,87 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ станом на 27 березня 2012 року, становить - 1673265,61 гривень, та понесених ПАТ «Укрсоцбанк» витрат по вчиненню виконавчого напису в розмірі - 4990 гривень. Строк за який виникла заборгованість та провадиться стягнення становить з 01 серпня 2008 року по 27 березня 2012 року». На підставі виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем Закарпатського виконавчого округу Ярошевським Д.А., було відкрито виконавче провадження № 59213342 про звернення стягнення на вище зазначене нерухоме майно. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд констатує, що встановлення вказаного трьохрічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю позаяк узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну трьохрічну позовну давність. Позаяк включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, яка нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (AT «Укрсоцбанк»)) за договором кредиту від 01.08.2008 року № 08/300/41, з подальшими змінами і доповненнями, надав Позичальнику - [PERSON] грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 153278,61 доларів США, зі сплатою 14% річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 30.07.2027 року (п.п.1.1 Договору кредиту із змінами від 21.07.2009 року). Умови договору передбачали також, що: - у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, комісій визначених цим Договором, а також прострочення строку повернення кредиту, визначених п.1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.п.4.1); - в разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.2 - 3.3.5, 3.3.7 - 3.3.16 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору штраф в розмірі 3 проценти від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок (п.п.4.2); - у разі порушення строку перерахування кредитних коштів, передбаченого п.п.3.1.1 цього Договору, з вини Кредитора, Кредитор сплачує Позичальнику пеню в розмірі 0,005 процентів від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов`язань за цим Договором (п.п.4.3); - у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п.п.4.4); - у разі порушення Позичальником строків сплати процентів, відповідно до п.п.1.1 Договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафів в повному обсязі, шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції, протягом 30 календарних днів, з дати одержання вище зазначеного письмового повідомлення Кредитора (п.3 Додаткової угоди № 2 від 21.07.2009 року). Із заяви про вчинення виконавчого напису від 27.03.2012 року, вимоги про усунення порушень від 13.01.2012 року та «Розрахунку заборгованості» [PERSON] вбачається, що останнє погашення заборгованості по кредиту [PERSON] було здійснено 29.10.2008 року, а останнє погашення заборгованості по відсотках - 17.02.2009 року. Тобто, визначений пунктом 4.4 Кредитного договору 90-денний строк невиконання позичальником зобов`язання, визначеного в п.п.3.3.8 - своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, сплив 02.03.2009 року. Отже, обов`язок Позичальника протягом одного дня погасити кредит в повному обсязі виник у [PERSON] 03.03.2009 року. Даний обов`язок Позивачем виконано не було. Таким чином, право пред`явлення вимоги до Позивача про дострокове погашення всієї суми заборгованості виникло у Відповідача 2 з 04.03.2009 року. Беручи до уваги умови п.п. 4.4 кредитного договору у взаємозв`язку з даними, зафіксованими в Розрахунку заборгованості [PERSON] , поданому представником відповідача разом із поясненнями, очевидним є, що порушення позичальником строків внесення коштів на виконання зобов`язань за кредитним договором мали місце, починаючи з 29.11.2008 року, а після цієї дати платежі, передбачені п.п.3.3.8 Договору не здійснювалися зовсім, тому за умовами договору строк виконання зобов`язання змінився. Згідно з п. 4.4. договору, строк виконання зобов`язання слід вважати таким, що настав, на 91-й календарний день з дня порушення позичальником п.п. 3.3.7, 3.3.8. договору (тобто, в разі невиконання більш конкретизованих зобов`язань: несплати процентів, суми кредиту). У позичальника, відповідно, виник обов`язок повністю розрахуватися за договором, рівно як і у кредитора виникло право вимоги такого повного розрахунку. Безвідносно до певної неузгодженості в умовах договору та можливості різного тлумачення в разі спору щодо настання конкретного строку повного виконання зобов`язання (моменту зміни зобов`язання), такий строк настав у всякому разі не пізніше 91-го дня після 03.03.2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання кредитор не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором. Наведені вище обставини із очевидністю випливали зі змісту наданих нотаріусу кредитором документів. Цивільні права та обов`язки, що виникають із обов`язкового для сторін договору, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються; позичальник зобов`язаний повернути борг кредитору, а кредитор управі вимагати захисту свого порушеного права (ст.ст. 11- 16, 202, 509, 525, 526, 611, 612, 614, 622-625, 629,1046,1049, 1054 ЦК України). Відповідно до норм законодавства в редакції, що була чинною на час укладання кредитного договору, з якого виник спір, передбачалася можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Розділ 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 № 20/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 03.03.2004 за № 283/8882)). Закон України «Про нотаріат» у ст.88 передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (чинний на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису), затверджений Постановою KM України від 29.06.1999 № 1172 і станом на день виникнення спірних правовідносин передбачав стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для чого нотаріусу подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 пп. «а», «б»). Станом на 27.03.2012 року (день звернення кредитора по вчинення нотаріусом виконавчого напису) чинним був Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 22.02.2012 за № 282/20595), який у Главі 16 Розділу II у сукупності з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачав, що: - для вчинення виконавчого напису... нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо; у разі необхідності нотаріус вправі витребувати додаткову інформацію та документи (п.п. 2.1., 2.2. § 2); - вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця; повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п. 2.3. § 2); - нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (п. 3.1. § 3); - безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вище згаданим Переліком документів (п. 3.2. § 3); - якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.п. 3.3., 3.4. § 3); - при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою KM України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5. § 3); - виконавчий напис має містити: строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника (§ 4); неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (п. 6.2 § 6). Вимоги Порядку, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 № 296/5, щодо умов вчинення нотаріусом виконавчого напису та його змісту відповідають приписам ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат». Попри викладені вище обставини та наведені вимоги законодавства, приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., пославшись на вказані акти законодавства, вчинив оспорюваний виконачий напис, не зваживши, що трирічний строк пред`явлення вимоги, про який прямо вказується в законодавчих актах, перерахованих вище, сплив 04.03.2012 року. Отже, виконавчий напис був вчинений без урахування зміни строку виконання зобов`язання за кредитним договором, без з`ясування та усунення прогалин у документах щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Неврахування зміни строку виконання зобов`язання вже само по собі виключало наявність законних підстав для вчинення виконавчого напису. Твердження відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» в поданих ним поясненнях про те, що положення п.п.4.4 Кредитного Договору змінено додатковими угодами, спростовується наступним. Так, в позовній заяві було зазначено як про укладення [PERSON] . Договору кредиту 08/300/41, так і про подальші зміни і доповнення до нього, згідно Додаткових угод від 20.10.2008 року та від 21.07.2009 року. Також до позову було додано як копію первісного кредитного договору, так і двох додаткових угод до нього. Вислів про те, що між кредитором та позичальником інших умов договору не підписувалось охоплює собою період вже після підписання останньої додаткової угоди від 21.07.2009 року. Твердження відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що судом не може братись до уваги той факт, що строк кредитування вважається таким, що сплив відповідно до п.4.4 Кредитного договору, позаяк редакція даного пункту була змінена Додатковою угодою до кредитного договору від 21.07.2009 року не відповідає дійсності та спростовується наступним: положеннями Договору кредиту № 08/300/41 від 01.08.2008 року, згідно п.4.4 якого передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених в п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню); положеннями Додаткових угод від 20.10.2008 року та від 21.07.2009 року, з яких вбачається, що дані правочини не містять жодних положень щодо виключення або зміни редакції п.4.4 Договору кредиту № 08/300/41 від 01.08.2008 року; вимогою Банку № 201.5-33/96-382 від 13.01.2012 року, в якій самим Кредитором зазначено про чинність п.4.4 ст.4 Договору кредиту № 08/300/41 від 01.08.2008 року, закінчення строку кредитування з цих підстав і можливість застосування наслідків, визначених у ньому у вигляді обов`язку Позичальника протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, зі сплатою відсотків та штрафних санкцій. Виходячи з наведеного, нотаріус з огляду на надані йому стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого банк просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу, його розміру та обставин щодо строку вчинення виконавчого напису. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов`язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з`ясувати, чи є умови для такої дії. Тож нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ст. 50 ч. 1 Закону України «Про нотаріат»). Беручи до уваги наведений вище аналіз норм діючого законодавства, виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи та встановленої практики, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved