Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про зобов"язання усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами шляхом позбавлення права користування і виселення без надання іншого житлового приміщення та зобов"язання усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом вчинення певних дій. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Підкоромілля по вул. Жовтнева, 10 Любешівського району Волинської області та земельної ділянки за вказаною адресою розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказує, що у вказаний житловий будинок самовільно вселився, замінив навісний замок вхідних дверей будинку та фізично чинить позивачу перешкоди в користуванні зазначеними майном і земельною ділянкою. Просить усунути перешкоди в користуванні [PERSON] житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10, шляхом виселення\~ [PERSON] з даного приміщення без надання йому іншого житлового приміщення, та усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою\~площею 0,25 га, розташованої за цією адресою, шляхом зобовязання відповідача не користуватися вказаною земельною ділянкою. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги із зазначених підстав підтримав повністю, просить його задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи оповіщений був у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив, поважні причини його неявки на розгляд справи суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Під час попереднього судового засідання відповідач [PERSON] подав суду заперечення, в якому позов [PERSON] не визнав, в його задоволенні просить відмовити з причин необгрунтованості та безпідставності. Вказав, що на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, які належали його покійним батькам [PERSON] та [PERSON], [PERSON] незаконно оформила право власності з участю своїх родичів, працівників Зарудчівської сільської ради Любешівського району та приватного нотаріуса Любешівського районного нотаріального округу [PERSON] шляхом підробки ряду документів від імені його матері [PERSON], з приводу чого він звертався до правоохоронних органів та наданий час проводиться досудове розслідування за його зверненнями та скаргами. Вказав, що покійний батько [PERSON] склав заповіт, яким заповів будинок йому, зазначив, що звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. Зет. 152 ЗК України, зокрема шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті З, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району Волинської області, належать на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 05.12.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 968; витягом про державну реєстрацію прав, виданий КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації, номер витягу 32718649 реєстраційний номер 35265880 від 28.12.2011 року. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 05.12.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 969, укладений між [PERSON] та [PERSON], Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 257666, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072310001000700, земельна ділянка, розташована за адресою: с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району Волинської області, розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належить позивачу [PERSON] Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20.06.2013 року, яке набрало законної сили 09.08.2013 року, в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Зарудчівської сільської ради, третьої особи \~без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON]\~про визнання \~рішення виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності, витягу з реєстру про держану реєстрацію, договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки незаконними відмовлено, а також відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Зарудчівської сільської ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] про визнання \~рішення виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності, витягу з реєстру про держану реєстрацію, договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки незаконними. В суді встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], де йому на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, що під час попереднього судового засідання визнав відповідач. Згідно довідок Зарудчівської сільської ради Любешівського району № 1928 від 27.08.2009 року, № 527 від 25.03.2013 року відповідач до складу сімї [PERSON], яка проживала в [INFO] (Жовтнева), 10 Любешівського району, не входив. Довідки Зарудчівської сільської ради Любешівського району № 582 від 16.04.2015 року, № 992 від 22.06.2015 року, № 993 від 22.06.2015 року, на переконання суду, не можуть бути належними доказами законного проживання [PERSON] у спірному будинку, оскільки його мати [PERSON] з 05.12.2011 року власником будинку не була, а відтак не мала права укладати будь-які угоди на користування ним, проживання в ньому з іншими особами. Постановою державного нотаріуса від 09.04.2013 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вищевказаний будинок. Таким чином встановлено, що відповідач вселився і проживає у житловому будинку в с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району без згоди власника цього будинку [PERSON], чим створює перешкоди в користуванні та розпорядженні її власністю, зокрема вказаним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою, розташованої за цією адресою, розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Натомість, в суді встановлено, що позивач [PERSON] є опікуном своєї матері [PERSON], яка хворіє на психічну хворобу і визнана недієздатною, що підтверджується рішенням Любешівського районного суду від 12.08.2009 року, яке набрало законної сили 26.08.2009 року. Згідно довідки № 546 від 08.12.2016 року [PERSON] на даний час перебуває у Руденському психоневрологічному інтернаті, розташованого в с. Руда Любомильського району, при можливості опікунів утримувати підопічну і забезпечити за нею догляд за наявності житлової площі може бути відрахована з інтернату. Наведеним стверджується необхідність позивача [PERSON] користуватися будинком і проживати в ньому разом з матірю [PERSON], яка хворіє на психічну хворобу і є недієздатною. Відповідач [PERSON], не маючи законних підстав проживати в будинку, користуватися ним та земельною ділянкою для обслуговування та ведення підсобного господарства, добровільно виселитись та звільнити земельну ділянку не бажає, чим створює позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном. Наведене підтверджується повідомленням начальника Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] № 6/168 від 09.12.2015 року, висновком № 1092 за повідомленням [PERSON] від 06.09.2015 року, рапортом чергового управління МВС України у Волинській області від 04.09.2015 року, письмовим поясненням [PERSON] та [PERSON] Оскільки позивач [PERSON] згідно договору дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 05.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 968; витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації, номер витягу 32718649 реєстраційний номер 35265880 від 28.12.2011 року; договору дарування земельної ділянки від 05.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 969, укладеного між [PERSON] та [PERSON], Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 257666, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072310001000700 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району, а також земельною ділянкою, розташованої за адресою: с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10 Любешівського району Волинської області, розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, законність права власності підтверджується рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20.06.2013 року, яке набрало законної сили 09.08.2013 року, та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 09.08.2013 року, в будинку протиправно проживає відповідач та протиправно користується земельною ділянкою і в добровільному порядку виселитись не бажає, чим створює перешкоди позивачу в користуванні належним їй житловим будинком та земельною ділянкою, на даний час позивач потребує негайного вселення в будинок з недієздатною матірю [PERSON], яка перебуває під її опікою і потребує стороннього догляду, що підтверджується матеріалами справи, з врахуванням того, що у відповідача немає законних підстав для користування належним позивачу майном, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення їй перешкод в користуванні вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, шляхом виселення [PERSON] з даного житлового приміщення, що розташований за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Підкоромілля, вул. Жовтнева, 10. Проаналізувавши зібрані та досліджені письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом оплатила судовий збір в розмірі 1102,40 гривні та 10000 гривень за надання їй правової допомоги, що підтверджується відповідними квитанціями, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 11102,40 гривні понесених та документально підтверджених судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved