Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~АТ «Дельта\~Банк» в\~особі уповноваженої\~особи [PERSON]\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~на здійснення\~ліквідації АТ\~«Дельта Банк»\~[PERSON]\~та до\~[PERSON] гарантування\~вкладів фізичних\~осіб про\~захист прав\~споживачів,\~в якій,\~з урахуванням\~відмови від\~частини позовних\~вимог до\~АТ «Дельта\~Банк»,\~просить стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] гарантування\~вкладів фізичних\~осіб на\~свою користь\~суму гарантованого\~відшкодування у\~розмірі 43319,78\~грн.\~ Позов мотивований, зокрема, тим, що 26 лютого 2015 року між нею та АТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 011-03727-260215 «Зростаючий у євро», за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № 26308113048770 грошові кошти в сумі 1435,00 Євро у тимчасове строкове користування на строк до 12 березня 2015 року та зобовязувався сплачувати проценти за його користування з розрахунку 4,5% річних. Відповідно до п. 1.3 вищезазначеного договору, вклад залучається на строк з моменту зарахування вкладу та по 12 березня 2015 року включно. Згідно з п. 1.10 договору, вклад виплачується вкладнику у разі закінчення строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами банку. Також, 26 лютого 2015 року між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу, якою змінено та викладено в іншій редакції пункт договору щодо визначення можливості зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в [PERSON] поточного рахунку іншої фізичної особи. 26 лютого 2015 року на рахунок позивача було зараховано 1435,00 Євро, що за курсом НБУ, станом на 02 березня 2015 року (дата запровадження тимчасової адміністрації) складає 43319,78 грн. 02 березня 2015 року постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, згідно з рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб №51. Призначена Уповноважена особа. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку. Протягом березня-червня 2015 року позивач зверталася до АТ «Дельта Банк» щодо повернення свого вкладу, у відповідь на які нею було отримано лист вих. № 05-3038524 від 15 липня 2015 року, де зазначено, що операції з виплат тимчасово обмежені. У вересні 2015 року позивачу стало відомо, що її немає в переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, а відтак, вона звернулася до уповноваженої особи з клопотанням розяснити причину не включення її до переліку. У відповідності до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», застосовані наслідки нікчемності договорів. [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб дійшов висновку про нікчемність правочину Додаткової Угоди, оскільки кошти на банківський рахунок надійшли з банківського рахунку іншої особи в період дії постанови Національного банку України «про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних від 30 жовтня 2015 року № 629/БТ, що на думку відповідача свідчить про фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування. На час подання позову до суду кошти банківського вкладу їй не повернуті, що порушує її права як вкладника, що змусило її звернутись до суду з цим позовом. Представник [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у запереченнях на позов зазначив, що 02 березня 2015 року постановою правління НБУ № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб 03 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». [PERSON] гарантування делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» до 04 жовтня 2019 року. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється\~нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Щодо порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування вкладу, представник [PERSON] зазначає наступне. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист прав позивача у спорах повязаних з виконанням спеціальних функцій [PERSON] гарантування у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків має відбуватись у спосіб, визначений\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним у цих правовідносинах. Випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виконавча дирекція [PERSON] затверджує загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. У [PERSON] гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] гарантування вкладу суперечить спеціальній процедурі відшкодування вкладів, передбаченій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та є передчасною, оскільки у разі надходження додаткової інформації від уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо позивача [PERSON] автоматично внесе зміни до Загального реєстру та виплатить кошти в якості відшкодування коштів за вкладом без будь-яких судових рішень. Крім того, відповідно до ст. 38 Закону уповноважена особа [PERSON] зобовязана забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, з підстав визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом дії ліквідації уповноважена особа повідомляє сторони за договорами про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування нікчемності договорів. Постановою НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» заборонено банку проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних за рахунок [PERSON]. Правочин, укладений між банком та позивачем, призводить до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, зокрема збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок [PERSON], враховуючи наявність заборони АТ «Дельта Банк» на час укладення договору з позивачем не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення цього правочину. Правочин у формі Договору строкового банківського вкладу від 26 лютого 2015 року «Зростаючий у євро» є нікчемним в силу закону, оскільки вчинений в період, коли ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії проблемних, а відтак, визнання цього правочину недійсним у судовому порядку не вимагається. Щодо стягнення майнової шкоди з фонду гарантування, представник відповідача зазначає, що [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб не вступав з позивачем в жодні договірні відносини. Договір банківського вкладу, з приводу якого виник даний спір, позивач уклала з ПАТ «Дельта Банк», а не з [PERSON] гарантування. [PERSON] не є стороною вказаного договору, заміна сторони у договорі з банку на [PERSON] гарантування також не відбувалась. ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб є окремими субєктами права, самостійно існуючими особами. Відносно ПАТ «Дельта Банк» не внесено запису про ліквідацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Також, [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у запереченнях на позов посилається на помилковість тверджень позивача стосовно регулювання спірних відносин нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та безпідставне звільнення позивача від сплати судового збору при поданні цього позову до суду. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. ПАТ «Дельта банк» у запереченнях на позовну заяву просить відмовити в позові повністю. В обґрунтування заперечень посилається, зокрема, на те, що 26 лютого 2015 року між [PERSON] та АТ «Дельта Банк» було укладено договір 011-03727-260215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» в сумі 1435,00 Євро строком по 12 березня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] №181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року та на підставі Рішення виконавчої дирекції [PERSON] № 619 від 20 лютого 2017 року встановлена по 04 жовтня 2019 року, включно. Слід звернути увагу, що під час процедури ліквідації [PERSON] України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним законом відносно інших законодавчих актів України у них правовідносинах. Відповідно до норм цього Закону, та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим Рішення виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 уповноважена особа [PERSON] зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку, ч. 2 ст. 38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа [PERSON] зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Наказами Уповноваженої особи № 408 та № 691 була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених [PERSON] протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також\~обставин зарахування\~грошових коштів\~на вказані\~рахунки. Укладання між [PERSON] та фізичними особами після 16 січня 2014 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами [PERSON], та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок [PERSON] з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання [PERSON] кредиторам -\~фізичним особам\~переваги перед\~іншими кредиторами.При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок [PERSON] через третіх осіб. Більш того, відповідно до п. 1.8. договору банківського вкладу, зарахування вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в [PERSON], або готівкою через касу [PERSON] у день укладення Сторонами цього Договору. Таким чином, з урахуванням Спеціального Закону, Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах №492, Постанови правління НБУ від 16 вересня 2013 року № 365 про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, Позивач особисто мала внести грошові кошти на вкладний рахунок в банк, проте, грошові кошти були перераховані не позивачем, а іншим вкладникам банку [PERSON] Тобто, додаткова угода №1 дот договору депозитного вкладу позивача свідчить про надання позивачеві переваги банком при укладенні публічного договору перед іншими вкладниками - сторонами публічного договору та є нікчемною в силу Закону. У звязку з чим, у [PERSON] не було правових підстав включати [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за депозитом за рахунок [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, зазначає, що чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентований порядок та підстави виплат коштів для відшкодування гарантованої суми за вкладами. Крім того, зазначає, що даний спір вже вирішено в порядку адміністративного судочинства, а відтак є підстави для залишення позову без розгляду. В додаткових письмових поясненнях позивач зазначає наступне. 26 лютого 2015 року між нею та АТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу № 011-03727-260215 «Зростаючий у євро», за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № 26308113048770 грошові кошти в сумі 1435,00 Євро у тимчасове строкове користування на строк до 12 березня 2015 року та зобовязувався сплачувати проценти за його користування з розрахунку 4,5% річних. Кошти після зарахування на рахунок отримувача стали її власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат) та набули статусу вкладу. 02 березня 2015 року постановою правління НБУ № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Її кошти обліковувались на її власному рахунку до введення тимчасової адміністрації [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб та обліковувались і після введення тимчасової адміністрації. За таких обставин, гарантована сума по відшкодуванню вкладів за рахунок [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб повинна була становити граничну суму 200000 грн. Однак, [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, мотивуючи нікчемністю договору, безпідставно відмовив їй в виплаті гарантованої суми, яку вона мала право отримати в межах 200000 грн. згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб не може відмовити вкладнику з підстав не визначення походження коштів, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Твердження [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб про нікчемність не відповідає нормам цивільного законодавства. Будь-які підстави вважати договір банківського вкладу «Зростаючий у євро» нікчемним відсутні. Недійсність вказаного договору банківського вкладу (депозиту) прямо не встановлена законом, судового рішення про визнання його недійсним немає. Щодо вимоги по сплаті судового збору, то такі зауваження відповідача мають намір здійснення перешкоди до правосуддю та є неогрунтованими, оскільки право звернення до суду з позовом про захист прав споживача має будь-який споживач, незалежно від того, вступав він у договірні відносини із продавцем (надавачем послуг) чи ні. Крім того, позивач щодо запобігання збитків банку зазначає, що вищевказаний договір банківського вкладу, до якого відповідачем застосовано положення ст. 38 Закону № 4452-VI, є публічним, а процентні ставки типовими, стандартними. Умови вказаного договору нічим не відрізняються від інших публічних договорів банківського вкладу, які були укладені ПАТ «Дельта Банк» з іншими вкладниками. Вказаний договір не міг заподіяти жодних збитків банку. Після прийняття Правлінням НБУ постанови № 664 від 02 жовтня 2015 року у позивача виникло право на одержання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів [PERSON]. В той же час рішення та дії відповідача свідчать про те, що він не визнає права позивача. Грошові кошти знаходяться на вкладному рахунку за договором банківського вкладу. Право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом вона набула з дати початку ліквідації банку, а не з дати запровадження тимчасової адміністрації. Окрім того, позивач зазначає, що саме рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» від 15 січня 2015 року внесено зміни до п. 5.11 «Правил банківського обслуговування у ПАТ «Дельта Банк», якими офіційно запроваджено процедуру поповнення вкладів фізичних осіб від третіх осіб». Крім того, позивачем надані до суду письмові додаткові пояснення, в яких позивач зазначила, що в разі стягнення грошових коштів з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, як порушення виконання своїх зобовязань, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі позовні вимоги розглядаються в порядку цивільного судочинства, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах від 28 березня 2018 року, 24 квітня 2018 року, 05 червня 2018 року, а також зазначила, що в правовій позиції [PERSON] палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 зазначається, що підставою для застосування нікчемності правочину може бути рішення суду, а не наказ уповноваженої особи банку, у звязку з чим, просила врахувати ці правові позиції Верховного Суду та позовні вимоги задовольнити повністю. Також, позивач зазначає, що спори щодо формування реєстру вкладників уповноваженою особою [PERSON] гарантування вкладників фізичних осіб та формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON] та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів згідно правової позиції Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 804/15159/15, однак належним захистом прав позивача є стягнення суми заборгованості за вкладом у відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України. В разі стягнення грошових коштів з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, як порушення виконання своїх зобовязань визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі позовні вимоги розглядаються в порядку цивільного судочинства. У даному випадку, [PERSON] виступає гарантом перед вкладником за виконання банком своїх повноважень і має ознаки забезпечення зобовязання, передбачені ст.ст. 546, 548 ЦК України. Позов (з урахуванням відмови від частини вимог) поданий саме до [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб і стосується саме невиконання [PERSON] своїх обовязків, якими його наділила держава Україна на забезпечення ст.ст. 41, 43 Конституції України. 26 лютого 2015 року між нею-вкладником та АТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу «Зростаючий у євро», за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № 011-03727-260215 грошові кошти в сумі 1435,00 Євро у тимчасове строкове користування на строк до 12 березня 2015 року та зобовязувався сплачувати проценти за його користування з розрахунку 4,5% річних. За таких обставин, [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб не має правових підстав не повертати кошти вкладнику та повинен відшкодувати вклад позивачеві. Крім того, позивач зазначає, що оскільки договір банківського вкладу за своєю природою є публічним, то за таких обставин кожен вкладник не гарантований від позадоговірного втручання у його власність та розпорядження його коштами іншою стороною договору, без права на судовий захист у спосіб, який має право обирати сама особа. Захист порушених прав у спосіб стягнення, визначений у позові не суперечить нормам чинного законодавства. Також звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини Золотас проти Греції, де Суд зазначив, що на підставі ст. 830 ЦК, якщо особа кладе суму грошей в банк, передає йому право користування нею, то банк зобовязаний її зберігати і , якщо банк використовує суму грошей в свою користь, то зобовязаний повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. В поясненнях до заперечень на позовну заяву представник АТ «Дельта Банк» зазначив, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа [PERSON] має право звертатись до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку. Так, Уповноваженою особою була подана до Прокуратури м. Києва заява про вчинення кримінального правопорушення від 05 серпня 2015 року, про що Печерським УП ГУНП м. Києва було порушено кримінальне провадження (ЄРДР № 120116100060005021). В клопотанні про закриття провадження у справі від 06 липня 2018 року [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб просить закрити провадження у цій справі, оскільки спір, який розглядається є публічно-правовим і не підсудний цивільній юрисдикції. Зазначене клопотання залишено без задоволення судом. В заяві від 16 липня 2018 року [PERSON] відмовилась від позовних вимог до першого відповідача АТ «Дельта Банк». Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року прийнято відмову позивача від позову до АТ «Дельта Банк» та закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Дельта Банк». В судовому засіданні представник позивача та позивач не зявились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що не заперечують щодо прийняття заочного рішення, позовні вимоги до [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб підтримали у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутністю представника відповідача не надав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши в процесі розгляду цивільної справи представників сторін, допитавши свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Згідно зі ст.ст. 76, 77, 78, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 26 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] укладений договір № 011-03727-260215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро (т. 1 а.с. 5). Згідно з п. 1.2. Договору сума вкладу складає 1435,00 євро. На виконання умов п. 1.6. укладеного Договору, Позивачу було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № 26308113048770. У відповідності до п. 1.8. Договору зарахування вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого у [PERSON] або готівкою через касу [PERSON] в день укладання сторонами Договору. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 26 лютого 2015 року до Договору № 011-03727-260215 від 26 лютого 2015 року, між позивачем та [PERSON] було досягнуто згоди, що зарахування вкладу на Рахунок може бути здійснено шляхом перерахування з відкритого в [PERSON] поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу [PERSON] в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений (т. 1 а.с. 6). 26 лютого 2015 року на рахунок Позивача було перераховано суму вкладу у розмірі 1435,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 46532240 (т. 1 а.с. 7). З повідомлення представника Тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» № 05-3038524 від 15 липня 2015 року видно, що позивача повідомлено про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Починаючи з 03 березня 2015 року [PERSON] здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з п.3 ч. 2 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа [PERSON] має право продовжувати, обмежувати або припинити здійснення банком будь-яких операцій. На підставі вищевикладеного, [PERSON] проінформував позивача, що за рахунками, відкритими на імя [PERSON] в [PERSON], операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації (т. 1 а.с. 8). 30 жовтня 2014 року постановою Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», банк віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів, з метою стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. 02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року та призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] (т. 1 а.с. 101-103). Рішеннями виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року та № 147 від 03 серпня 2015 року строк дії тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02 жовтня 2015 року включно (т. 1 а.с. 106,107). 02 жовтня 2015 року постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно (рішення виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02 жовтня 2015 року) (т. 1 а.с. 108). Протоколом засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» від 15 вересня 2015 року затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т. 1 а.с. 83-85). Наказом тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 16 вересня 2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, що є нікчемними, перелік яких наведено в Додатку №1 до цього наказу (т. 1 а.с. 86). З витягу з реєстру договорів (Додаток №1 до наказу) визнано нікчемним договір, укладений з [PERSON], зокрема, № 011-03727-060215 від 26 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 87), про що було направлено [PERSON] відповідне повідомлення (вих. № 8821/1332 від 23 вересня 2015 року) (т.1 а.с. 118). \~Допитана в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON],\~пояснила,\~що вона\~була працівником\~АТ «Дельта\~Банк». 02 березня 2015 року Національним банком України ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи. Всі операції по оформленню депозитних договорів працівники відділення [PERSON] здійснювали відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 року № 492. До запровадження режиму тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи 03 березня 2015 року ніяких обмежень щодо відкриття депозитних рахунків, блокуванні в Автоматизованій банківській системі встановлено не було. Крім того, згідно Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», які діяли в редакції із змінами від 15 січня 2015 року, передбачено можливість зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи у випадках, передбачених нормами діючого законодавства. Свідок також зазначає, що з постановою правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ нікого з працівників ПАТ «Дельта Банк» не ознайомлювали. Про наявність постанови правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ працівники відділення довідались пізніше, після запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Їй відомо, що дії працівників АТ «Дельта Банк», направлені на порушення норм діючого законодавства, внесені до ЄРДР, порушене кримінальне провадження щодо цього факту. Правила банківського обслуговування у ПАТ «Дельта Банк» узгоджуються з постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 року № 492, з яких видно, що з поточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням проводяться такі операції: перерахування в межах України на рахунок іншої фізичної особи-резидента. Згідно з п. 10.19 вказаної Інструкції, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються: кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу. Вищевказані норми свідчать, що позивач під час укладання договору банківського вкладу діяв у відповідності до законодавства України. Посилання відповідача на нібито намагання отримати додаткову вимогу для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування є припущенням, оскільки на дату укладання договору банківського вкладу банківська установа не знаходилась в стадії ліквідації та не було запроваджено режиму тимчасової адміністрації. Посилання відповідача на наявність переваг при укладанні позивачем договору банківського вкладу не знайшли підтвердження, оскільки умови банківського вкладу є типовими і доказів про отримання фінансових переваг вкладником відповідач не надав. За змістом ч. 2 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є, зокрема: держава Україна, [PERSON] Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Згідно з частиною першою статті 1 цього Кодексу, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до частин першої, другої статті 509 цього Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Виникнення цивільних прав та обов'язків безпосередньо з актів цивільного законодавства передбачено ч. 3 ст. 11 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 14 цього Кодексу цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом цивільно-правових угод (договорів банківського рахунку, договорів банківського вкладу), укладених між позивачем та [PERSON], і спеціальних норм ст.ст. 26-28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Відповідач ([PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб) є гарантом виконання [PERSON] зобов'язань з виплати вкладів на суму гарантії до 200000 грн. В статті 560 ЦК України зазначено, що [PERSON] відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Отже, оскільки [PERSON] України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є актом цивільного законодавства в розумінні ст. 4 ЦК України, то за змістом ст.ст. 1, 2, 4, 11, 13, 14, 509, 560 ЦК України, спірні правовідносини з гарантування вкладу виникли з моменту укладення договору банківського вкладу, банківського рахунку, а з моменту виникнення встановленого Законом права вкладника на отримання гарантованого відшкодування за вкладами виник також і кореспондуючий цьому праву обов'язок [PERSON] з виплати цього гарантованого відшкодування. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів [PERSON] в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Після запровадження процедури тимчасової адміністрації, відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» [PERSON] гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. [PERSON] відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада [PERSON] не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань [PERSON] перед вкладниками здійснюється [PERSON] з дотриманням вимог щодо найменших витрат [PERSON] та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації, або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Твердження відповідача, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки, цей закон є спеціальним Законом, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулюють саме відшкодування вкладів (ст.ст. 3, 26-28 цього Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). [PERSON] набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 560 \~ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання\~ боржником (принципалом) свого обов'язку. \~Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Відповідно до п. 2 ст. 626 \~ЦК України Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише Правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача гарантовану суму відшкодування в розмірі 43319,78 грн., за Договором № 011-03727-260215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро, враховуючи письмову заяву позивача щодо відмови від інших позовних вимог. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати [PERSON] відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що [PERSON] гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. [PERSON] відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада [PERSON] не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ст. 27 Закону № 4452-VІ уповноважена особа [PERSON] складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON] відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів [PERSON] станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа [PERSON] протягом трьох днів з дня отримання [PERSON] рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON], із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа [PERSON] зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання [PERSON] рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція [PERSON] затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою [PERSON] переліку вкладників. Порядок відшкодування [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої [PERSON], за рахунок цільової позики [PERSON] визначено в Положенні «Про порядок відшкодування [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення). Згідно з пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення уповноважена особа [PERSON] протягом трьох днів з дня отримання [PERSON] рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до [PERSON] повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON] (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню [PERSON] відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Відповідно до п. 4 розділу ІІІ даного Положення, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою [PERSON] на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики [PERSON], така сума відшкодування включається до Переліку. Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа [PERSON] може надавати до [PERSON] додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Згідно з п.п. 2, 3 розділу IV Положення, [PERSON] складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON], за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою [PERSON] переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON]; передача уповноваженою особою [PERSON] сформованого переліку вкладників до [PERSON]; складення [PERSON] на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією [PERSON] Загального реєстру; здійснення виплат [PERSON] Вкладнику. Водночас, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа [PERSON] зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. В частині 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що [PERSON] не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.\~ У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. \~Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що АТ «Дельт Банк» на час укладення договору з позивачем не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення цього правочину. Правочин від 26 лютого 2015 року «Зростаючий у євро» є нікчемним в силу закону, оскільки вчинений в період, коли ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії проблемних, а відтак, визнання цього правочину недійсним у судовому порядку не вимагається. Проте, суд не погоджується з такими доводами, оскільки недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), а постанова Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» є лише актом банківської системи, та може бути визнаний недійсним лише судом, тому представником відповідача не наведено, а судом не встановлено, підстав для не включення позивача до переліку вкладників, оскільки договір позивача не визнаний нікчемним в судовому порядку, а відтак суд приходить до висновку щодо безпідставності визнання [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03727-260215 від 26 лютого 2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] та не виплати за таких підстав [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб коштів останній, як вкладнику ПАТ «Дельта Банк». Аналогічні правові позиції викладені [PERSON] Палатою Верховного Суду в постановах від 11 квітня 2018 року по справі № 910/12294/16 та від 16 травня 2018 року по справі № 910/24198/16. Відповідне рішення суду в матеріалах справи відсутнє. Також не знайшли підтвердження обставини, на які наголошував [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, що уповноваженою особою не передані данні вкладника до [PERSON], оскільки, згідно з п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~ уповноважена особа [PERSON] - працівник [PERSON], який від імені [PERSON] та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих [PERSON], виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Враховуючи, що уповноважена особа [PERSON] є працівником [PERSON], то відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. При цьому, п. 6 Положення встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа [PERSON] може надавати до [PERSON] додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення суми вкладу з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2015 року між [PERSON], з однієї сторони, та ПАТ «Дельта Банк», з іншої сторони, укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №, за умовами якого, позивачу було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № 26308113048770, на який було зараховано 1435,00 Євро. Вищезазначений Договір укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» не визнаний нікчемним в судовому порядку. Також суд звертає увагу, що розглядаючи справу «Золотас проти Греції», Європейський суд чітко вказав, що «особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобовязаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку - в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи». Відмовляючись у повному обсязі повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 статті 1 Першого протоколу вказано, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Сума відшкодування, яку просить стягнути позивач на свою користь складає 43319,78 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на користь [PERSON] Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що спір, який виник між сторонами вже був розглянутий в адміністративному судочинстві у справі № 804/1307/16 (т. 1 а.с. 119-123). Як свідчать матеріали справи, дійсно [PERSON] зверталась до адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Дельта Банк [PERSON], [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Дельта Банк" про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії. Проте, як видно з постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року, позивач просила визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи [PERSON] на ліквідацію АТ Дельта Банк щодо не включення позивача до переліку вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязати Уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку вкладників АТ Дельта Банк для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в АТ Дельта Банк згідно: договору № 009-03616-190215 від 19.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у доларах США у розмірі 72516,60 грн. та договору № 011-03727-260215 від 26.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у євро у розмірі 43319,78 грн.; зобовязати Уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб надати [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ Дельта Банк згідно договору № 009-03616-190215 від 19.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у доларах США у розмірі 72516,60 грн. та договору № 011-03727-260215 від 26.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у євро у розмірі 43319,78 грн. за рахунок [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязати [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування позивачу коштів за вкладом в АТ Дельта Банк згідно договору № 009-03616-190215 від 19.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у доларах США у розмірі 72516,60 грн. та договору №011-03727-260215 від 26.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у євро у розмірі 43319,78 грн. за рахунок [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. В цивільній справі, що розглядається та у вищезазначеній адміністративній справі різні предмети спору та різний характер спірних правовідносин. Щодо звернення позивача до суду з позовом до [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, суд звертає увагу на наступне. Позивач зазначає, що він є споживачем фінансових послуг відповідно до укладеного договору банківського вкладу з ПАТ «Дельта Банк», який було віднесено до категорії неплатоспроможних постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). На підставі викладеного, вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, вказане свідчить про необґрунтованість висновку відповідача про те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Закону України «Про захист прав споживачів». У звязку з чим, позивач правомірно в силу Закону звільнений від сплати судового збору. Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у цивільній справі, суд зазначає наступне. У відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ [PERSON] є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 36 зазначеного вище Закону № 4452-VІ [PERSON]\~набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 4452-VІ\~[PERSON] є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа [PERSON] - працівник [PERSON], який від імені [PERSON] та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих [PERSON], виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа [PERSON] у частині реалізації своїх повноважень щодо банку, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, є по суті органом управління останнього, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, тобто під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідовується, [PERSON] не є субєктом владних повноважень у розумінні норм КАС України. Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав і обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Тому дії (акти) [PERSON], ухвалені відповідно до вимог ст. 38 Закону № 4452-УІ, є діями юридичної особи (банку). З огляду на це, спір, пов'язаний з невизнанням відповідачем цивільно-правової угоди та невиконанням її умов, не\~вважається публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судом за правилами ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 568/1470/15-ц. У звязку з чим, у задоволенні заяви відповідача - [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі, у звязку з тим, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд відмовив. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved