Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]О.) перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], під час якого 24 травня 2004 року у них народився син - [PERSON]. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 травня 2009 року, відповідач сплачує їй аліменти на утримання дитини, однак розмір аліментів які він сплачує на сьогоднішній день є досить малими. Їй важко самій утримувати дитину. Син шкільного віку, окрім витрат на харчування та одяг, потребує інших витрат пов'язаних з навчанням та його розвитком. Кошти також необхідні для створення належних умов проживання та навчання дитини, оточення його належними побутовими умовами. На підставі рішення суду про стягнення аліментів, 20 травня 2009 року було видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON]. Однак в подальшому у них з відповідачем була домовленість і він сплачував аліменти у добровільному порядку. При цьому, відповідач не проявляє ініціативи щодо спілкування з сином, не бере участі у його вихованні. Тим більше, що син 12-річного віку і потребує саме батьківської турботи та спілкування, який повинен бути для нього прикладом як для майбутнього чоловіка. Так, на сьогоднішній день постало питання про збільшення розміру аліментів, але дійти згоди з відповідачем, щодо розміру аліментів не вдалося. Незважаючи на те, що з 2009 року збільшився прожитковий мінімум на дитину, на даний час в неї погіршився матеріальний стан, вона перебуває на обліку у Мукачівському центрі зайнятості і її дохід за п'ять місяців минулого року становить 4665,81 грн. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду, просить змінити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно. Позивач -[PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Одночасно змінила позовні вимоги, та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 2004 року в розмірі 1/3 частки від його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає і просить вирішити справу згідно чинного законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження [PERSON] І-АМ №022351 виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, у [PERSON] та [PERSON], 24 травня 2004 року народився син - [PERSON] (а.с.6). -2- З копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФМ № 018387 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, 03 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 144 (а.с.12). 20 травня 2009 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено: Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Польша та мешканця [INFO], 1/115 в користь [PERSON], мешканки [INFO], б-р.Ю.Гойди, 4/18, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, щомісячно починаючи з 08 травня 2009 року до повноліття (а.с.13). На виконання даного рішення суду, 20 травня 2009 року Мукачівським міськрайонним судом видано виконавчий лист за № 2-1911/09 (а.с.10). Відповідно до Довідки за № 590 виданої Мукачівським міським центром зайнятості від 24 лютого 2017 року, [PERSON] отримала дохід за період з 26 вересня 2016 року по 31 січня 2017 року в розмірі 4665,81 грн. (а.с.7). Відповідно до Довідки про доходи наданої Товариством з обмеженою відповідальністю Євромета, [PERSON] працює на Товаристві з 01 квітня 2013 року і по теперішній час, та займає посаду керівника регіонального структурного підрозділу і за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року, отримав дохід в розмірі - 17 434,83 грн. З копії Договору укладеного між батьками про сплату аліментів на утримання дітей посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] 23 березня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №603, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дітей: малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття в розмірі 600 гривень на кожну дитину. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний -3- розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Так, у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 статті 189 цього Кодексу, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до статті 192 цього Кодексу, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті Закону України Про державний бюджет 2017 року, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 року - 1689 гривень, з 01 травня - 1777 гривень, з 01 грудня - 1860 гривень. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд погоджується, що у відповідача по справі [PERSON] на утриманні знаходяться двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з ним та дружиною [PERSON], з якою у свою чергу 23 березня 2017 року уклав Договір про сплату аліментів на утримання дітей, в якому визначили, що [PERSON] щомісяця сплачуватиме аліменти на утримання синів в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, чим скористався своїм правом відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України. Однак, незрозуміло, якою підставою для [PERSON] слугувало укладення вищевказаного Договору про сплату аліментів між ним та дружиною [PERSON], оскільки діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], -4- [INFO], проживають разом з ним, яких належно утримує, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що [PERSON] зверталась до суду про стягнення аліментів на утримання синів, а укладення Договору про сплату аліментів від 23 березня 2017 року, відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України це його право, а не обов'язок. У свою чергу, судом знайдено підставність задоволення змінених позовних вимог [PERSON], яка перебуває на обліку в управлінні центру зайнятості та отримує грошові кошти в розмірі 1160 грн., ніде не працює, про стягнення з [PERSON], який у свою чергу працює на посаді керівника регіонального структурного підрозділу Товариством з обмеженою відповідальністю Євромета, аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки, від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка, виходячи з моральних засад суспільства, є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, оскільки позивачем доведено, що в неї на даний час важке матеріальне становище, а син [PERSON], [INFO], у будь-якому випадку повинен бути захищений та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, обов'язок відповідача [PERSON] - як батька, утримувати та надавати дитині матеріальну допомогу. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved