Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що у них виникають непорозуміння та сварки, у звязку з чим, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і недоцільним. Також, просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свого сина. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримують, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2005 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб І-ИД № 119842, видане повторно 03.12.2015 р. відділом ДРАЦС Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 042754, видане 31.01.2007 р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 229. Між подружжям існують напружені стосунки, причиною яких є різні характери та погляди на життя, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Неможливість проживання однією сімєю стало причиною припинення подружніх стосунків між сторонами, вони не ведуть спільного господарства, з травня 2015 року проживають окремо. Позивач надалі не бажає зберігати сімю і наполягає на розірванні шлюбу. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дитини він не надає, інших джерел отримання доходу у позивача немає. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом із позивачем по вул. Коновальця, 20/19 в м. Тернополі. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм \~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, відповідач не виконує обов'язку з утримання свого сина, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповіднодо ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому, шлюб між сторонами по справі необхідно розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, з 13 червня 2016 року та до досягнення ним повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved