Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

позивач в позовній заяві вказала, що 24 вересня 2014 року вона та [PERSON] придбали у [PERSON] будинок [ADDRESS]. Після того, як позивач отримала від продавця домову книгу, то побачила, що в даному будинку значаться зареєстрованими відповідачі, які являються родичами продавця. Відповідачі фактично не проживають в спірному будинку, місце їхнього проживання позивачу не відоме. Реєстрація відповідачів в зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати в повній мірі право власності на будинок. Позивач в судовому засіданні просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та усунути їй перешкоди в користуванні зазначеним жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації відповідачів в ньому, а судові витрати покласти на відповідачів. Крім цього, позивач не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час. дату та місце розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст. 79 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Згідно з договором купівлі-продажу від 24 вересня 2014 р., позивач та [PERSON] купили у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями (по 1/2 частині кожний) по [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно з копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач зареєструвала своє право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до копії домової книги відповідачі значаться зареєстрованими в спірній квартирі (а.с.8-12). Згідно із ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає з указаної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено виключно на підставі відповідного рішення суду. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що позивач є власником частини спірного житлового будинку, відповідачі фактично не проживають в ньому більше року, реєстрація відповідачів в даному будинку перешкоджає реалізації прав володіння та користування ним, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені законом строки. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підставний і підлягаючий задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача щодо сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved