Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищезазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 1989 року проживає в Україні, де народила дитину, зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], працювала, отримувала паспорт громадянина України в 2004 році. У звязку з чим просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. У судовому засідання представник заявниці заяву підтримала, на її задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Згідно до п.5 ч.2 ст.234ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що у 1989 році заявниця переїхала із Республіки Вірменія у м.Дніпропетровськ, Україна, для постійного місця проживання, де проживає і по теперішній час. У 2000 році заявниця народила дитину [PERSON], про що Виконавчим комітетом Підгороднянської міської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області було видано свідоцтво про народження серії І-КИ №550164. 19.12.2001 року Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області було видано паспорт громадянина України серії СВ №418561. В подальшому у звязку із псуванням, 29.01.2013 року Бабушкінським РВ у м.Дніпропетровську було видано новий паспорт громадянина України серії АО №117184. З 26.03.2004 року по 23.03.2006 року разом із сином була зареєстрована за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополя-2, 26/98, а з 08.12.2006 року м.Дніпро, вул. Короленко, 37/5. 30.11.2004 року заявниця зареєструвалася як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №324165. Також в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є подругою заявниці, та [PERSON], яка разом з покійною сестрою працювала з заявницею, підтвердили факт проживання заявниці з 1990 року на території України. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ст.9 Закону України «Про громадянство України», умовами прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.01.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Встановлення факту необхідно заявниці, оскільки воно повязано з виникненням у неї права на громадянство України з 24.08.1991 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а надані докази свідчать про постійне проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved