Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.11.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 14.12.1990 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей не має. Проте спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, тривалий час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають різний бюджет, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 26.112019 року відкрито провадження в справі та ухвалою від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.10, 21-22). 16.12.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому остання не заперечувала проти розірвання шлюбу, вважає, що збереження шлюбу неможливе. Однак зазначила, що причиною розпаду сім`ї стало те, що позивач постійно систематично принижує, ображає її та піднімає руки на неї. Та, як зазначив відповідач, 29.06.2019 року, позивач наніс їй середньої тяжкості тілесні ушкодження, про що Святошинським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за № 12019100080004793 від 04.07.2019 року за ч. 1 ст. 122 КК України. Після розлучення просила залишити їй прізвище " [PERSON] " (а.с. 13-14). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки до суду невідомі. У відзиві просила справу слухати у її відсутність (а.с.13-14), що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.1990 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 2034, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати сварки та різного роду непорозуміння, тривалий час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, спільного майна не мають, збереження шлюбу неможливе,29.06.2019р. позивач спричинив відповідачці середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідач після розірвання шлюбу не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище. Судові витрати по сплаті судового збору позивач залишив за собою. На підставі викладеного та

Outcome: approved