Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідачів: [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просила позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та дочки [PERSON]; встановити опіку над [PERSON] та [PERSON], призначивши її ([PERSON].) опікуном, а також стягнути із [PERSON], [PERSON] на її користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень (по 1000 гривень на кожну дитину) щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 15 жовтня 2009 року її дочка - відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільського від 19 грудня 2016 року. Від шлюбу у відповідачів [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась дочка [PERSON]. Неповнолітні діти відповідачів [PERSON] та [PERSON] є її онуками, проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Натомість, відповідачі [PERSON] та [PERSON] після народження дітей та по даний час ухиляються від обов'язку щодо виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], зокрема, не утримують дітей матеріально, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Також вказує, що відповідачі [PERSON], [PERSON] притягувались до кримінальної відповідальності, перебувають на обліку в КУТОР ТОНД, оскільки постійно вживають наркотичні засоби, не працюють, а тому, є негативним прикладом для своїх дітей. З цих підстав, позивач вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначивши її ([PERSON].) опікуном неповнолітніх дітей, оскільки вона є їх бабусею, самостійно виховує їх та утримує матеріально, піклується про стан їх здоров'я, а також виконує усі обов'язки, які законом покладені на батьків. Крім цього, просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], та [PERSON] в розмірі 2000 гривень (по 1000 гривень на кожну дитину) щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак її представник адвокат Черніцький І.Р. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Попередньо у судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задоволити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, відзиву на позовну заяву не подавали. Від третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника за наявними у справі матеріалами, підтримують висновок органу опіки та піклування. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 15 жовтня 2009 року, про що зроблено актовий запис №1770 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 15 жовтня 2019 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] від шлюбу відповідачів народився син [PERSON], про що складено актовий запис №2231 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 29 вересня 2010 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Також, [INFO] від шлюбу відповідачів народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 24 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №1159, зроблений 24 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2016 року шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2016 року відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено їй один рік іспитового строку. Відповідно із довідкою №04-17 виданою 01 березня 2017 року Благодійним фондом «Перемога», [PERSON] з 19 лютого 2017 року перебуває на реабілітації в Жіночому центрі реабілітації «Милосердя» (внутрішній осередок Благодійного фонду «Перемога»), що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 57/5, м. Бровари, Київської області. Реабілітація в Центрі проходить в режимі цілодобового стаціонару та складає 6 місяців, після чого рекомендовано пройти курс адаптації в Центрі. Згідно інформації комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» від 22 грудня 2018 року за №7764/1, наданої на запит суду, [PERSON], [INFO] на обліку в диспансері не перебуває; [PERSON], [INFO] перебуває на обліку з 03 березня 2012 року з приводу: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Як убачається із довідки виданої 25 січня 2019 року громадською організацією «Християнський центр «Спасіння», [PERSON] проходить курс реабілітації у «Християнському центрі «Спасіння», який знаходиться у с. Малий Глибочок, Збаразького району, Тернопільської області. Курс реабілітації триває від 6 місяців. Реабілітаційний центр є закритого типу. Відповідно із довідкою №96 виданої 15 березня 2018 року Тернопільським навчально-виховним комплексом «Школа-колегіум Патріарха Йосифа Сліпого» Тернопільської міської ради [PERSON] навчається в закладі з 01 вересня 2017 року по даний час. За період навчання мама дитини [PERSON] була у школі лише один раз. Навчанням і вихованням дитини займається бабуся [PERSON] і дідусь [PERSON], з якими класний керівник [PERSON] постійно спілкується. Згідно із довідкою №27 виданої 14 березня 2018 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №13 Тернопільської міської ради, [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад №13 з вересня 2014 року. Останні два роки дитиною опікуються бабуся і дідусь - приводять у садочок, забирають, проводять оплату за харчування дитини, відвідують всі заходи, які відбуваються у садочку. Також, із довідки №02-12/11 виданої 18 січня 2019 року Тернопільським навчально-виховним комплексом «Школа-колегіум Патріарха Йосифа Сліпого» Тернопільської міської ради слідує, що [PERSON] є ученицею 1-Б класу, навчається у закладі з 01 вересня 2018 року по даний час. За період навчання мама дитини [PERSON] була у школі лише один раз. Навчанням і вихованням дитини займається бабуся [PERSON], відвідує батьківські збори та загальноосвітні заходи. З нею постійно спілкується класний керівник [PERSON]. Довідкою №244 виданою 16 березня 2018 року ДП «Дружба сервіс-житло 2» стверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] - чоловік, [INFO]; [PERSON] - дочка, [INFO]; [PERSON] - онук, [INFO]; [PERSON] - онук, [INFO]; [PERSON] - онучка, [INFO]. У матеріалах справи наявні копії відповідей Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області зокрема: від 26 січня 2018 року за №1007 адресована [PERSON] та від 21 березня 2018 року за №Х-120 адресована [PERSON], з яких убачається, що позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] зверталися у Тернопільський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області з приводу того, що їх дочка [PERSON] вчиняє вдома скандал. Виїздом патрульної поліції на місце події було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], бабуся дітей [PERSON] повідомила, що батьки [PERSON], [PERSON] тривалий час не приймають участі у вихованні дітей, не надають матеріальної допомоги, не цікавляться станом здоров'я, не піклуються про їхній духовний, моральний та фізичний розвиток. Діти перебувають на вихованні та утриманні бабусі [PERSON], яка бажає встановити над ними опіку. Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії жодного разу не з'явилися та не повідомили причини своєї відсутності. Відповідно до інформації ТМЦСССДМ від 13 серпня 2018 року за №298 та №299 з малолітнім [PERSON] та [PERSON] проведено бесіду під час якої встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в свою сімейну структуру включають бабусю та дідуся, оскільки діти тривалий час проживають з ними. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] та [PERSON] не виконують обов'язків щодо виховання та утримання дітей, свідомо нехтують ними та самоусунулися від виконання батьківських обов'язків. З цих підстав, з метою захисту інтересів дітей, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №805 від 30 жовтня 2018 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знайома з позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] Знає, що вихованням неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] займається бабуся [PERSON]. Батьків дітей [PERSON] та [PERSON] не бачила понад два роки. Також їй відомо, що відповідачі вживають наркотичні засоби. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що її квартира розташована у тому ж під'їзді, що й квартира позивача [PERSON], тому вона добре знайома і з позивачем [PERSON], і з відповідачами. Стверджує, що вихованням та утриманням дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх бабуся [PERSON], останній раз бачила у під'їзді відповідачів [PERSON] та [PERSON] понад рік . Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Судом установлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], залишивши неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на виховання [PERSON], на протязі тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, зокрема, не навідуються до дітей, не цікавляться їх життям, станом їх здоров'я, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, не виявляють до них батьківської уваги та турботи, не надають матеріальної допомоги на їх утримання, не приймають участі у вихованні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідачів від виховання неповнолітні дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо неповнолітніх дітей внаслідок винної поведінки відповідачів, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підлягають до задоволення. Щодо вимог про призначення опікуна та стягнення аліментів, суд зазначає наступне: Статтею 243 Сімейного кодексу України передбачено що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У відповідності до ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Позивач [PERSON] просить призначити її опікуном неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що вони є її онуками, проживають разом із нею, вона повністю виконує усі обов'язки, які покладені законом на батьків відносно неповнолітніх дітей, піклується про фізичний та духовний стан дітей [PERSON] та [PERSON], забезпечує їх усім необхідним. Згідно Довідки серії ІАА №0510084 виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON], [INFO] станом на 04 квітня 2018 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Позивач [PERSON] є бабою неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підтверджується наявними у справі документами, зокрема: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 10 травня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, з якого убачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 21 вересня 2000 року [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON], змінивши прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 21 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України. 29 листопада 2006 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 29 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишилось [PERSON], яке вона змінила на [PERSON] після реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] 15 жовтня 2009 року. Відтак, судом установлено та стверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON] та відповідно бабою неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про погодження кандидатури опікуна [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] за №5006/01 від 02 листопада 2018 року, [PERSON] з 20 серпня 2018 року перебуває на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, як потенційний опікун, про що внесено відомості до єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти». У результаті обстеження умов проживання встановлено, що [PERSON] проживає у трьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та онуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мати дітей [PERSON] зареєстрована, але не проживає. Загальна площа квартири становить 60,3 кв.м., житлова площа - 40,6 кв.м., у квартирі є необхідні предмети побуту та вжитку, створені необхідні умови для проживання дітей, виховання, відпочинку та розвитку, санітарно-гігієнічні умови належні. Згідно із медичним висновком КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги» від 17 серпня 2018 року [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна, вона матеріально забезпечена, не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, батьківських прав не позбавлялася, є дієздатною особою. Із правами, обов'язками опікуна та правовими наслідками встановлення опіки [PERSON] ознайомлена. З цих підстав орган опіки та піклування вважає, що призначення [PERSON] опікуном малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дітей. Статтею 58 Цивільного кодексу України визначено, що над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, встановлюється опіка. Відповідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку піклування над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на те, що батько та мати малолітніх дітей позбавляються батьківських прав неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], набувають статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Обставин, які перешкоджають [PERSON] виконувати обов'язки опікуна своїх онуків, судом не встановлено. З цих підстав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про призначення [PERSON], [INFO] опікуном [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підлягають до задоволення, оскільки призначення [PERSON] опікуном неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] повністю відповідатиме інтересам дітей і дасть можливість забезпечити їм стабільні та гармонійні умови життя. Разом із цим, згідно ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Положеннями ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину,щомісячно, починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved