Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: Тячівська державна нотаріальна контора та Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області, про продовження строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що його тітка [PERSON] померла [INFO] . До смерті, тобто [INFO] , [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого воно б не складалося, заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та йому. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] , 23 листопада 2011 року, в шестимісячний строк, після смерті [PERSON] , звернулася із заявою в Тячівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом. Він в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки не знав про існування заповіту. Крім цього, про існування заповіту його не повідомила ні Руськополянська сільська рада, яка його посвідчувала, ні державний нотаріус. Про існування заповіту він довідався лише в кінці серпня 2018 року, коли із Тячівського районного суду отримав позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки не знав про існування заповіту, а тому просить встановити додатковий двомісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог, оскільки позивач ще в 2011 році дізнався про існування заповіту [PERSON] , про що його та його дружину вона повідомила особисто. Вважає, що позивач з неповажних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього зазначила, що позивач є особою з інвалідністю, і у зв`язку з хворобою нічого не чує. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив . Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місці розгляду справи були належно повідомлені. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської від 28 січня 2019 року до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача залучено Тячівську державну нотаріальну контору Закарпатської області та Тячівську міську раду Тячівського району Закарпатської області. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2018 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 вересня 2011 року, і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.5). Згідно заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Руськополівської сільської ради від 15 лютого 2010 року, остання все своє майно заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , а згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.8-9). Згідно заяви про прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] 23 листопада 2011 року звернулася в Тячівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] (а.с.7). Із листа старости села Руське Поле Тячівської міської ради № 02-25.1/93 від 27 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] зверталася в сільську раду, щоб засвідчити дійсність заповіту [PERSON] , оригінал якого мала при собі. Інші особи з приводу заповіту [PERSON] не зверталися та не були повідомлені (а.с.15). Згідно копії спадкової справи [PERSON] , державним нотаріусом не повідомлялися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про існування заповіту (а.с.71-78). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частину спадкового майна, належного [PERSON] , до винесення рішення суду про призначення додаткового терміну про прийняття спадщини (а.с.94). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 цього Кодексу встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви на прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що він не знав про існування заповіту, і нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємців за заповітом, про існування заповіту та відкриття спадщини йому стало відомо лише після того, як відповідач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Судом встановлено, що при відкритті спадкової справи було виявлено заповіт [PERSON] , який був посвідчений секретарем виконкому Руськополянської сільської ради Тячівського району від 15 лютого 2010 року за реєстровим № 12. Також, судом встановлено, що державний нотаріус, після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця, дії для повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини не вчиняв, а саме, не здійснював виклик позивача, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] У суду не виникає сумніву у достовірності досліджених документів, оскільки вони відповідають обставинам справи, не оспорюються відповідачем. Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Наведене дає підстави вважати, що позивач, як спадкоємець [PERSON] , по поважній причині пропустив, встановлений діючим законодавством, строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] по поважній причині пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позов слід задовільнити та визначити позивачу додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved