Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору міни від 04.05.2016 року, зареєстрованому у реєстрі за №130, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І.. У даній квартирі з 12.05.2016 року зареєстрована невістка позивача - [PERSON] [INFO] , зі своїм сином [PERSON] [INFO] . 19.04.2017 року [PERSON] вивезла все своє майно та майно свого сина [PERSON] . В подальшому відповідачі виїхали проживати до Польщі де залишалися мешкати по теперішній час. Таким чином , без поважних причин не проживає в квартирі понад 3 роки. Реєстрація відповідачів в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні майном та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованих, але не проживаючих фактичних осіб. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивачка суду пояснила, що відповідачі по справі не проживають у спірній квартирі з літа 2017 року, їх особисті речі в квартирі відсутні, плату за комунальні послуги не сплачують, вона не чинила жодних перешкод відповідачам у користуванні квартирою до теперішнього часу. Виїхали вони самі, її син [PERSON] , чоловік [PERSON] та батько [PERSON] , був проти того, щоб вони виїзжали. Коли невістка виїзжала, то забрала собі усе спільно нажите майно, про що вона звенулась з заявою до поліції. Відповідачі мешкали спочатку на вул. Каховській в м.Запоріжжя, потім [PERSON] та її син [PERSON] виїхали до Польщі. Також позивачка зазначила, что [PERSON] , її онук, має право на 1/3 частку у квартирі [ADDRESS] , оскільки цю частину йому подарував його батько [PERSON] у 2014 році. Таким чином [PERSON] має своє житло, але не хоче там реєструватись і проживати. Також позивачка пояснила, що про непроживання відповідачів у квартирі складались акти та підписувались сусідами. Невістка - [PERSON] погрожувала, що любими шляхами забере в неї квартиру. Представник відповідачів, адвокат Мухіна Л.С. в судовому засіданні пояснила, що вважає, що [PERSON] виїхала з квартири в 2017 році в результаті сварки з її чоловіком. Потім не бажала там проживати із за поганих стосунків як з позивачкою та із її чоловіком [PERSON] . Те, що відповідачі знаходяться в Польщі є поважною причиною їх непроживання у квартирі. Вселитись у цю квартиру з 2017 року вони не намагались. Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, з 2016 року у зазначеній квартирі зареєстровані та мешкали [PERSON] , яка є невісткою [PERSON] , та [PERSON] син невістки. В квітні 2017 року [PERSON] вивезла все своє майно та майно свого сина [PERSON] . В подальшому відповідачі виїхали проживати до Польщі де залишалися мешкати по теперішній час. Вона брала участь у складанні та підписанні актів про непроживання в квартирі [PERSON] та [PERSON] . Акти складались в 2017 , 2019 та 2020 роках. При складанні актів вони за ходили в квартиру 55 б. [ADDRESS] . В цій квартирі після виїзду невістки почала мешкати позивачка. Вона мешкає в одній кімнаті. В іншій раніше жила невістка з сином. Вони бачили що одна з кімнат пустує. Речей ні дитини -підлітка, ні [PERSON] не було . Крім того з 2017 року вона перестала бачити відповідачів за даною адресою, а тому вважає, що їх в квартирі з 2017 року не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. У квартирі раніше мешкали [PERSON] , яка є невісткою [PERSON] , та [PERSON] син невістки. З 2017 року вони перестали проживати в квартирі ,та там почала жити [PERSON] . Вона брала участь у складанні та підписанні актів про непроживання в квартирі [PERSON] та [PERSON] . Акти складались в 2017 , 2019 та 2020 роках. При складанні актів вони за ходили в квартиру [ADDRESS] . Оглядали квартиру та кімнату, де раніше жила [PERSON] .. ЇЇ речей , а також речей її дитини в квартирі не було. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору міни від 04.05.2016 року, зареєстрованому у реєстрі за №130, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І. (а.с.10-15), технічним паспортом (а.с. 16-18), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 19-20). У відповідності до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду від 24.07.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.05.2016 року по теперішній час (а.с.36), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.05.2016 року по теперішній час (а.с.37). Відповідно до актів обстеження квартири (будинку) від 18.07.2017, 23.02.2019, 16.07.2020, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2017 року (а.с.29,30,31,32). У своїх поясненнях, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована та проживала [PERSON] , разом зі своїм сином [PERSON] .. Приблизно в влітку 2017 року вона разом зі своїм сином виїхала з вказаної квартири. За останні три роки ні [PERSON] ні її сина [PERSON] вони не бачили. Три рази в 2017, 2019 та 2020 роках за їх участі складались акти про непроживання в квартирі відповідачів по справі. У відповідності до висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО № 5595 від 20.04.2017 року вбачається, що 19.04.2017 року о 09-25 годині до Заводського ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення на лінію "102" , про те, що по [ADDRESS] конфлікт з невісткою . В ході проведення перевірки встановлено, що невістка [PERSON] . [PERSON] 18.04.2017 року знаходячись за адресою: [ADDRESS] вивезла майно , яке придбано за час спільного проживання з її сином [PERSON] .. [PERSON] пояснила, що в поліцію вона звернулася з метою фіксації даного факту , так як в подальшому збирається звернутися до суду щодо вивезених речей. (а.с.26) Суду не надано доказів того, що відповідачів примусово заставили виїхати з квартири, навпаки позивачка при виселенні з квартири [PERSON] викликала поліцію, оскільки [PERSON] вивезла з квартири всі речі , що були придбані в період шлюбу, без визначення в судовому порядку частки в спільному майні подружжя. Також суду не надано доказів того, що відповідачам будь-хто заважав користуватись квартирою, або повернутись до проживання у цій квартирі. Крім того, судом встновлено, що з 2017 року відповідачі комунальні послуги не сплачуть. Ніяких витрат на утримання квартири не несуть. За останні три роки в квартирою не цікавляться, вселитись до неї не намагались. Також суду надано документи, що підтверждують наявність у [PERSON] права власності на інше житло, а саме, 1/3 частку квартири [ADDRESS] . (а.с.162-164) Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин непроживання відповідачів в квартірі за адресою: [ADDRESS] понад три роки. Права власності у відповідачів на цю квартиру немає. Тому суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у цій квартирі. У добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідачі не знімаються. Даний факт суттєво порушує право власності позивача , що створює перешкоди в користуванні власністю, яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідачі знаходяться на реєстраційному обліку за місцем проживання в квартирі позивача, тому вона не може реалізувати своє право і розпорядитися майном так, як цього бажає, та повинна нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, отже за таких підстав ,суд вважає, що право позивача щодо володіння спірною квартирою порушується відповідачами, в квартирі вони не проживають без поважних причин понад три роки в результаті чого втратили право користування цією квартирою, а тому підлягають зняттю їх з реєстраційного обліку Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Outcome: approved