Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач 20 листопада 2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 жовтня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис /зареєстрований в реєстрі за № 4038/ за яким передбачено стягнення на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 2007/36-19/28 від 21.06.2007 року, який укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «АЛЬФА-БАНК») та [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Одеса, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . У виконавчому написі від 03 жовтня 2020 року реєстр. № 4038, визначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК» за вказаним кредитним договором є АТ «АЛЬФА-БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «УКРСОЦБАНК» від 15 жовтня 2019 року про реорганізацію АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК». Приватним нотаріусом Личук Т.В. зазначено також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів, а стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Згідно змісту виконавчого напису від 03 жовтня 2020 року реєстр. № 4038, сума заборгованості складається з: -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8071 (вісім тисяч сімдесят один) доларів СІЛА 07 центів; -прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 12203 (дванадцять тисяч двісті три) доларів СІНА 32 центи; - суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. Загальна сума заборгованості 20 274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) долари СІНА 39 центів (на день вчинення виконавчого напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить 574373 (п`ятсот сімдесят чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 46 коп.) і 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. 28 жовтня 2020 року на підставі заяви представника АТ «АЛЬФА-БАНК» від 21 жовтня 2020 року про примусове виконання рішення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року ВП № 63439013, із змісту якої вбачається, що [PERSON] визначена боржником, АТ «АЛЬФА-БАНК» визначено стягувачем. Загальна сума заборгованості складає аналогічну суму, визначену у виконавчому написі, вчиненого 03 жовтня 2020 приватним нотаріусом Личук Т.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 4038. Заборгованість виникла на підставі Кредитного договору від 21 червня 2007 року № 2007/36-19/28, який укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Також, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 28 жовтня 2020 року ВП № 63439013, якою передбачено стягнення з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 57587,35 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 35 копійок). Приватним виконавцем Вельковим О.В. винесено також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року ВП № 63439013 для боржника, якою визначено загальний розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. За результатом ознайомлення позивачки із матеріали виконавчого провадження нею було з`ясовано, що загальна сума стягнення за виконавчим провадженням № 63439013 складає 633729,81 грн., яка включає: - 574373,46 грн. - сума заборгованості за Договором № 2007/36-19/28; - 1500,00 грн. - сума плати за вчинення виконавчого напису; - 57587,35 грн. - сума основної винагороди приватного виконавця; - 269,00 грн. - розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Постановою від 28 жовтня 2020 року № 63439013 про арешт коштів боржника приватним виконавцем Вельковим О.В. накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках у банківських установах, в тому числі і в ПАТ «Державний ощадний банк України». Вказана постанова про арешт майна боржника була направлена приватним виконавцем до всіх банківських установ, у тому числі і до ПАТ «Державний ощадний банк України», в якому [PERSON] на теперішній час має відкритий картковий рахунок № [NUMBER] . В подальшому на підставі зазначеного виконавчого напису (як виконавчого документу) в рамках виконавчого провадження № 63439013, грошові кошти, належні [PERSON] , в загальній сумі 100922,25 грн. у період з 05.11.2020 року по 06.11.2020 року були перераховані (направлені) із її карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «Державний ощадний банк України», на погашення арештованої суми в розмірі 633729,81 грн. Позивач зазначає те, що вона не отримувала зазначеного виконавчого напису. Крім того, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, а кошти, які безпідставно отримані на його підставі, мають бути їй повернуті. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті на 02 березня 2021 року. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. 02 березня 2021 року у судове засідання з`явилась представник позивача, з метою належного сповіщення інших учасників справи, розгляд справи відкладено на 31 травня 2021 року. 27 квітня 2021 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій з врахуванням інформації про наявність відповідних грошових коштів на своєму банківському рахунку, позивач відмовилась від вимог щодо повернення стягненого за виконавчим написом. 31 травня 2021 року у судове засідання з`явилась представник позивача. Для забезпечення належного отримання іншими учасниками справи уточненої позовної заяви, розгляд справи відкладено на 16 серпня 2021 року. 16 серпня 2021 року у судове засідання з`явилась представник позивача, розгляд справи відкладено на 08 листопада 2021 року. У судове засідання 08 листопада 2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відзиву від відповідача та пояснень від третьої особи по справі до суду не надходило. Доказів на спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. При цьому суд враховує пасивну процесуальну поведінку відповідача, щодо спростування доводів позивача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За результатами аналізу норм Закону "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок),постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що 03.10.2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис /зареєстрований в реєстрі за № 4038/ за яким передбачено стягнення на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 2007/36-19/28 від 21.06.2007 року, який укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «АЛЬФА-БАНК») та [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Одеса, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . У виконавчому написі від 03.10.2020 року реєстр. № 4038, визначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК» за вказаним кредитним договором є АТ «АЛЬФА-БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «УКРСОЦБАНК» від 15.10.2019 року про реорганізацію АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК». Приватним нотаріусом Личук Т.В. зазначено також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів, а стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Згідно змісту виконавчого напису від 03.10.2020 року реєстр. № 4038, сума заборгованості складається з: -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8071 (вісім тисяч сімдесят один) доларів СІЛА 07 центів; -прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 12203 (дванадцять тисяч двісті три) доларів СІНА 32 центи; - суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. Загальна сума заборгованості 20 274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) долари СІНА 39 центів (на день вчинення виконавчого напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить 574373 (п`ятсот сімдесят чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 46 коп.) і 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р., встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172в редакції від 29.11.2001 р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Суду не надано доказів того, що кредитний договір право вимоги по якому до позивача набув відповідач, є нотаріально посвідченим договором, отже даний договір, не може слугувати підставою видачі виконавчого напису за чинним законодавством України. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивачем заперечується факт отримання письмової вимоги від АТ «Альфа-Банк», внаслідок чого позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису, а відповідачем на спростування доводів позивача та належних доказів відправлення такого повідомлення, також отримання його позивачем - суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинений з порушенням вимог нормативно-правових актів України щодо порядку його вчинення, а також за відсутності доказів безспірності заборгованості, а тому він виконанню не підлягає. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в загальній сумі 1681,60 грн. та витрат на оплату отримання правової допомоги в сумі 12000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved