Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Направленим позовом представник Олександрівського районного центру зайнятості в Кіровоградській області (надалі за текстом позивач) просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] (надалі за текстом відповідач) 2 663,86 гривні незаконно отриманих коштів. Як на підставу для звернення до суду з даним позовом та у його обґрунтування представник позивача вказав наступне. Відповідач свого часу звернулась до позивача за сприянням у працевлаштуванні на що отримала позитивну відповідь і внаслідок чого отримувала допомогу по безробіттю. Згодом, проведеною позивачем та органом Державної фіскальною службою України звіркою було встановлено, що відповідач у період перебування на обліку як безробітна, одночасно навчалась у професійному ліцеї на денній формі навчання, що згідно законодавства виключало можливість отримання нею допомоги по безробіттю. Однак, даний факт відповідач приховала, у зв'язку з чим незаконно отримала вищевказані грошові кошти, які, в свою чергу, мають бути повернуті позивачеві. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а також останній не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча вона була завчасно та належним чином повідомлена про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останньої про її розгляд, відсутність зі сторони відповідача заяви про розгляд справи за її відсутності та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є державною установою у централізованій системі державних установ Державної служби зайнятості та виконує, серед іншого, завдання і функції у сфері зайнятості населення та соціального захисту від безробіття (а.с.5). 22 грудня 2015 року відповідач звернулась до позивача із заявою про надання статусу безробітного (а.с.13), у якій, зокрема, зазначила, що не навчається на денній (очній) формі навчання. Цього ж дня відповідач звернулась до позивача із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.12). За наслідками поданих відповідачем заяв позивачем було створено персональну картку на імя відповідача при заповненні якої вона вказала останнім місцем навчання Високопічську ЗОШ (а.с.7). 11 жовтня 2016 року на адресу позивача надійшов лист-відповідь від Любарського професійного ліцею (а.с.15), яким позивача повідомлено, що відповідач навчається у даному навчальному закладі на денній формі навчання з 1 вересня 2014 року і термін навчання спливає 30 червня 2017 роки (а.с.17). Також, навчальним закладом було повідомлено позивача і про те, що відповідач отримує стипендію за місцем навчання (а.с.16) розмір якої за період грудень 2015 року липень 2016 року склав 1 790,33 гривень. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (а.с.14), складеного позивачем 12 жовтня 2016 року, встановлено, що відповідач перебувала на обліку у позивача у період з 22 грудня 2015 року по 25 липня 2016 року і стаючи на такий облік приховала факт навчання у вищевказаному навчальному закладі на денній формі навчання з 1 вересня 2014 року і по час складення акту, що призвело до переплати допомоги по безробіттю у сумі 2 663,86 гривні. Така сама сума фігурує у наданому позивачем розрахунку необхідної до повернення позивачем допомоги по безробіттю (а.с.11). 13 жовтня 2016 року позивачем видано наказ про повернення виплачених і вищевказаних коштів (а.с.8), копія якого була направлена відповідачу з вимогою повернути кошти у 15-денний строк і отримана останньою 22 жовтня 2016 року (а.с.9-10). Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями атів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону). Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг (п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як установлено в ході розгляду справи, відповідач, в порушення вимог закону, при зверненні до позивача, з метою працевлаштування та отримання державної допомоги по безробіттю, не повідомила останнього і таким чином приховала факт її навчання на денній формі у професійно-технічному навчальному закладі, що потягло за собою безпідставне нарахування та виплату їй такої допомоги, яка, в свою чергу і з огляду на зазначене, має бути повернута позивачеві. Крім цього, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, що складаються із судового збору у сумі 1 378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved