Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на окупованій території, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] року в м. Донецьк у онкологічному центрі ім. професора [PERSON] помер її батько - [PERSON], [INFO], смерть якого підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті, виданими цим закладом. 11 червня 2018року на підставі зазначених документів вона звернулася до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про смерть державного зразка, що вимагається для поховання батька, однак відділ РАЦС відмовив їй у реєстрації смерті, так як на підтвердження смерті батька нею були надані документи, які видані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень. Вказуючи на ці обставини, заявник просить суд встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], уродженця м.Макіївки Донецької області, який помер [INFO] року в м. Донецьк. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд її заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення заявника та надавши оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що заявник [PERSON] значиться зареєстрованою і проживає в [ADDRESS], що підтверджується її паспортом громадянки України (а.с.3). Батько заявника [PERSON], [INFO], родинний зв'язок між якими підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб заявника, постійно проживав в [ADDRESS]. [INFO] року у віці 69 років він помер від ендогенної інтоксикації у онкологічному центрі імені професора [PERSON] у м.Донецьк, куди був поміщений на стаціонарне лікування. На підтвердження смерті батька заявником надане лікарське свідоцтво про смерть №170 від 09.06.2018 року, видане вказаним закладом, який функціонує на території, яка тимчасово не контролюється українською владою та де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень. Настання смерті [PERSON] [INFO] року у медичному закладі, розташованому в м.Донецьку, було підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] і [PERSON], які є чоловіком та рідним братом заявника. Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами). Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 317 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації у м. Донецьк тимчасово призупинено, заявник відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно письмової відповіді Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.06.2018 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті [PERSON] їй було відмовлено через відсутність у неї належних документів на підтвердження вказаного факту і роз'яснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку. Відповідно до відомостей Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.06.2018 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Згідно п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Дослідивши та оцінивши надані заявником докази з урахуванням "Намібійських винятків", сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, суд вважає, що вимоги заявника є доведеними. Так як факт смерті батька заявника породжує для нього певні правові наслідки, не пов'язані зі спором про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би смерть особи, відсутня, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів заявника заяву про встановлення факту смерті задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved