Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбних відносин [INFO] року у них народився син - [PERSON]. В зв'язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2008 року його зобов'язано сплачувати аліменти. Подружні відносини між ними не склались та 23 травня 2013 року вони розірвали шлюб. Ще до розірвання шлюбу відповідач поїхав до м. Києва де і проживає на даний час. З того часу [PERSON] не цікавиться своїм сином його здоров'ям та розвитком, не вживає заходів для того щоб побачитись з сином, не приймає ніякої участі у житті сина, не займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком не утримує його матеріально, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів складає 123206,00 грн. Він взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. В зв'язку з чим просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 15 листопада 2018 року представник третьої особи надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Виклик відповідача [PERSON] в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленим, останній до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 травня 2013 року (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію), станом на 05 червня 2018 року малолітній [PERSON] проживає за місцем мешкання своєї матері [PERSON], в квартирі [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно акту обстеження умов проживання від 30 липня 2018 року, у зазначеній квартирі умови для проживання малолітнього [PERSON] створені належним чином. В ході бесіди [PERSON] повідомив спеціалістам служби у справах дітей, що останній раз бачив батька [PERSON] в 2014 році. Він його не відвідує, не вітає зі святами, не допомагає матеріально. З батьком спілкується дуже рідко в телефонному режимі, під час розмов батько обіцяє зустрітись, однак жодного разу не дотримався обіцянки, через що [PERSON] тримає на нього образу. Відповідно до характеристики наданої Южноукраїнською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, [PERSON] навчається в четвертому класі даної школи. Батько жодного разу за цей навчальний рік не з'явився до школи, не телефонував вчителю та не цікавився навчанням сина (а.с. 8). Як вбачається з довідки Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області № 2511/1 від 11.06.2018 року, [PERSON] в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 року не отримувала аліменти з [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-1098 виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 20 листопада 2008 року (а.с. 9). Відповідно до довідки Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області № 379/1/2512 від 11.06.2018 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1098 виданим Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 20 листопада 2008 року станом на 01 червня 2018 року становить 123206, 54 грн. (а.с. 10 - 11). 17 серпня 2018 року спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради було обстежено умови проживання відповідача - [PERSON], та відповідно до акту обстеження умов проживання встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають батьки відповідача та, відповідно, баба та дід малолітнього [PERSON]. [PERSON] зареєстрованій в даній квартирі, однак проживає в м. Києві. До м. Южноукраїнськ Миколаївської області він приїздив у грудні 2015 року та був до серпня 2016 році. В ході бесіди з батьками відповідача спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що [PERSON] періодично передає гроші сину та телефонує йому, останній раз телефонував 23 серпня 2018 року, вітав з наступаючим Днем народження. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 19 вересня 2018 року № 246 орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його малолітнього сина [PERSON]. V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Тому, приймаючи до уваги що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, не цікавиться його життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан його здоров'я, та матеріально не забезпечує хлопчика, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] його батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини.

Outcome: approved