Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що до 03 жовтня 2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. після розірвання шлюбу з відповідачем, донька проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач, з 2007 року, не цікавиться життям доньки, її розвитком, не спілкується з нею, не дає їй жодної матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області Сасин В.І. в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, і [PERSON] змінила прізвище на Бодак (а.с. 4). Згідно даних свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], їх батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.5). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 25 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], та має на своєму утриманні дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Тячівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 від 25 жовтня 2018 року № 92, [PERSON] - батько учениці [INFO], участі у навчально-виховному процесі не приймає (а.с.7). Із свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 14 липня 2012 року одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 27 грудня 2018 року за №290 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.36). V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У поданій позовній заяві і в судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач [PERSON] з донькою не спілкується, нею не піклується, тобто залишив її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, акти обстеження житлово-побутових умов позивача, інформація з шкільного закладу, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 27 грудня 2018 року за № 290, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання доньки і свідоме нехтування ним цими своїми обов'язками. Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу та у письмовій заяві зазначив, що не заперечує проти позовних вимог, тобто визнав позов. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved