Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки , [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що тривалий період часу батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не піклується про дитину та не цікавиться її розвитком, не підтримує зв'язок з нею . Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, із заяви, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області 01 грудня 2014 року видно, що відповідач просить проводити розгляд справи у його відсутність, вимоги визнав та підтвердив обставини викладені в позові. Третя особа Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як органу опіки та піклування в особі свого представника [PERSON] підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника органу опіки та піклування [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Під час судового розгляду судом встановлено. Батьками малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] року, є її батько [PERSON], і мати [PERSON]. Із пояснень позивача [PERSON] , які були визнані відповідачем [PERSON] , вбачається, що з березня 2014 року вона та донька проживають окремо від [PERSON] З того часу відповідач участі у вихованні доньки не приймає, не піклується про неї, не забезпечує її розвиток. Також позивач зазначила про те, що будь-яких перешкод у спілкуванні та участі відповідача у вихованні доньки не здійснювалось. Відповідно до висновку про позбавлення батьківських прав Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 15.06.2015 року №105/01-1914/в-12 комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , як такого, що ухиляється від виховання , догляду та утримання дитини. Із акту обстеження житлово-побутових умов видно, що позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] тимчасово проживають у своїх родичів та займають окрему кімнату у трикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями, де створені всі необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. 01 грудня 2014 року [PERSON] видав заяву, яка була посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим В.О. , згідно якої відмовився від батьківських прав та батьківського піклування щодо його дитини - доньки [PERSON]. Відповідно до ст.. 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У Постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вище встановлене приводить суд до переконання, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , оскільки з п'ятимісячного віку дитини , тобто більше півтора року , не піклується про здоров'я своєї дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток, не здійснює її догляд , а також не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже вимоги позивача є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved