overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заявник просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], який помер 08.06.2017 року. Заявник в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності просив позов задовольнити. Заінтересовані особи про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити із задоволенням заяви з наступних підстав. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що 08.06.2017р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Для прийняття спадщини заявник звернувся до нотаріальної контори. Згідно листа від 05.12.2017 року [PERSON], відмовлено у оформленні свідоцтва на спадщину за заповітом, у зв*язку з тим, що не можливо встановити родинний зв*язок через розбіжність прізвищ у паспорті. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] є батьком ([PERSON]) [PERSON]. Як вбачається з паспорта громадянина України серії МН944666, виданого 21.08.1998р., прізвище [PERSON] зазначено українською мовою «Зміївський». Як вбачається з свідоцтва про смерть прізвище померлого зазначено українською мовою "Змієвський". Таким чином, у звязку з неправильним перекладом прізвищ з російської мови на українську мову, виникають розбіжності в прізвищах заявника та його померлого батька, зазначені розбіжності в їх прізвищах створюють незручності та труднощі, за таких обставин, заявник не може підтвердити факт родинних стосунків з своїм батьком та оформити право на спадщину. Тому заявник вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та батьком, який помер 08.06.2017р. При ухваленні рішення судом враховано, що розбіжності в написанні прізвища заявника, досліджених у судовому засіданні документах є орфографічними помилками, допущеними під час перекладу різних документів з російської на українську мову, тому не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованої особи, суд вважає, що через наявні помилки в паспорті заявника та померлого, заявник позбавлений можливості довести певний юридичний факт. Отже на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявником надано суду достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження, обставин на які він посилається тому, суд вважє можливим встановити факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлого 08.06.2017 р. в м.Харкові. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Просить постановити рішення, яким встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], являється матір'ю [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], що проживає за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON], факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23.08.2014 року. Після смерті матері залишилася спадщина. Оформити спадщину в нотаріальні конторі після смерті [PERSON], він не може, так як виявлена помилка в документах, що підтверджують родинний зв'язок між ними. Так як у його свідоцтві про народження зроблена помилка, а саме: не правильно записано його матір по-батькові «[PERSON]», а правильно "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про смерть. За таких обставин змушений звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - встановлення факту родинного зв'язку між ним [PERSON] та його матір'ю [PERSON]. В судове засіданні заявник не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій вона заявлені вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання представник зацікавленої особи Паланоцька сільська рада Маньківського району Черкаської області не з'явився, проте від сільської ради на адресу суду надійшла заява з проханням справу слухати в відсутність їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Паланоцької сільської ради Маньківського району, про те, що у виписці свідоцтва про народження [PERSON], допущено механічну помилку у записі даних про матір по батькові. Було вказано [PERSON] а правильно [PERSON], згідно свідоцтва про смерть. Встановлення факту, що має юридичне значення за даною заявою, необхідно заявнику для переоформлення спадкових прав відповідно до чинного законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення належності трудової книжки, пояснивши, що він [PERSON], [INFO], у січні 2017 року досяг пенсійного віку. При збиранні відповідних документів, необхідних для призначення пенсії, з'ясувалося, що в трудовій книжці, яка була оформлена на нього на початку його трудової діяльності, в графі «прізвище» зазначено «[PERSON]», хоча на російській мові його прізвище звучить «[PERSON]». Крім того, у графі «дата народження» було зроблено дописку, яка ставить сумніви правильності заповнення трудової книжки. У зв'язку з чим заявник був змушений звернутись до суду із даною заявою та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка, видана 16 лютого 1982 року на ім'я [PERSON] належить йому [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги. Заінтересована особа Управління Пенсійного фонду надали до суду заяву, згідно якої просять справу розглядати без участі їх представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що згідно трудової книжки заповненої 16.02.1982 року повне ім'я заявника на російській мові записано як "[PERSON]" та в графі дата народження міститься дописування цифр. Також згідно паспорту серії [NUMBER] виданого 19.01.2016 року Новотроїцьким РС УДМС України в Херсонській області, [PERSON] народився [INFO]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], дружина заявника, підтвердила факт що її чоловік є [PERSON] і йому дійсно належить трудова книжка серія [NUMBER], в якій невірно зазначено його прізвище та допущенні дописування в графі дата народження. Таким чином, суд вважає доведеним факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки серія [NUMBER] виданої на ім'я [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності державного акта на право власності на земельну ділянку посилаючись на те, що не може здійснити державну реєстрацію прав на неї, так як у державному акті його ім'я записано «[PERSON]», а відповідно до паспорта його прізвище, ім'я, по-батькові «[INFO]», внести виправлення у державний акт не можливо. Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали з викладених в ній підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши заявника та його представника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у зв'язку з таким. 30 серпня 2000 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], в якому було помилково вказано ім'я заявника як "[PERSON]". Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. Факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] заявнику підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документами: - паспортом серії [NUMBER] виданого Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 04 квітня 2000 року на ім'я [PERSON], [INFO]; - карткою фізичної особи платника податків на ім'я [PERSON]; - свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] від 09 червня 1965 року виданого Косиковецькою сільською радою на ім'я [PERSON]; - військовим квитком серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]; - трудовою книжкою серії [NUMBER] виданої 01 липня 1983 року на ім'я [PERSON]; - довідкою Новоушицької селищної ради №259 від 16 вересня 2016 року про те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає в [ADDRESS], а громадянин [PERSON] згідно з даними по господарських книг не проживав та не був зареєстрований на території селищної ради; - листом відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі № О-515/0-498/6-16 від 12 вересня 2016 року. Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] , 1968 року народження, зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у зв`язку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, вів себе неадекватно, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері. У зв`язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого, котрі вважали за доцільне госпіталізувати хворого для примусового лікування, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів, у зв`язку з психічним захворюванням [PERSON] , 1968 року народження, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у зв`язку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та неадекватних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON] , 1968 року народження, є інвалідом другої групи безстороково за психічним захворюванням, рішенням суду його визнано недієздатним, перебував на лікуванні у лікарні за заявою опікуна, у відділенні емоційно напружений та дратівливий, голосно розмовляє сам з собою, сміється без причини, веде себе агресивно, чим створює загрозу для себе, у зв`язку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді йому поставлено діагноз: "шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері", на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв`язку з тим, що [PERSON] має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у зв`язку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надавати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючій за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що хвору доставлено до лікарні за заявою родичів у зв'язку зі змінами у психічному стані, під час огляду емоційно збуджена, до свого стану не критична, було поставлено попередній діагноз: шизоафективний розлад, маніоформно-параноїдний синдром. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворої - її сина [PERSON], котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, саму хвору, котра вважала себе здоровою людиною та заперечувала проти примусового лікування, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у зв'язку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та агресивних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра Яворської О.В., наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], поступила до лікарні за заявою сина, оскільки її поведінка останній час стала неадекватною та агресивною, при цьому вона раніше неодноразово проходила лікування в психіатричному закладі та перебуває на обліку в ООКПЛ №1 з 1997 року, останній раз лікувалася у 2010-2011 роках. При попередньому огляді їй поставлено діагноз: "шизоафективний розлад, маніоформно-параноїдний синдром", на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] мала реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у зв'язку з поставленим діагнозом, суд вважає, що їй необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що хворого затримано працівниками міліції на Приморському бульварі у м.Одесі та доставлено до лікарні у зв'язку зі змінами у психічному стані, він вів себе неадекватно, нецензурно лаявся, під час огляду емоційно збуджений, до свого стану не критичний, було поставлено попередній діагноз: шизоафективний розлад, змішаний стан, параноїдний синдром. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також дослідивши заяву законного представника хворого - його матері [PERSON]Є, котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, котрий вважав себе здоровою людиною та заперечував проти примусового лікування, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у зв'язку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та агресивних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра [PERSON], наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], був затриманий працівниками міліції на Приморському бульварі у м.Одесі та доставлений до лікарні примусово, він вів себе неадекватно, нецензурно лаявся, під час огляду емоційно збуджений, до свого стану не критичний, при цьому він раніше неодноразово проходив лікування в психіатричному закладі ООКПЛ №1 та ООКПЛ №2 з 1993 року, останній раз лікувалася у поточному році. При попередньому огляді йому поставлено діагноз: "шизоафективний розлад, змішаний стан, параноїдний синдром", на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] мав реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у зв'язку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що хвору доставлено до лікарні у зв'язку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, вела себе неадекватно, агресивно, емоційно збуджена, до свого стану не критична, було поставлено попередній діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним змішаним дефектом. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ та прокурора, а також законного представника хворого - її опікуна, котрі вважали за доцільне госпіталізувати хвору для примусового лікування, саму хвору, котра в цілому нічого не могла пояснити, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у зв'язку з неадекватною поведінкою, схильністю до імпульсивних та агресивних вчинків і повною відсутністю критики до ситуації в цілому. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлена до лікарні за заявою опікуна, до цього 6 разів проходила стаціонарне лікування, є інвалідом 2-ї групи за психічним захворюванням, лікування в домашніх умовах вистачає на певний час, від приймання ліків в подальшому відмовилась, вела себе неадекватно, до свого стану не критична, проявляла агресію до рідних, у зв'язку з чим потребує стаціонарного лікування. При огляді їй поставлено діагноз: "шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним змішаним дефектом", на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на госпіталізацію, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] мала реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у зв'язку з поставленим діагнозом, суд вважає, що їй необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ та госпіталізувати для проходження курсу лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], проживаючому за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні у зв'язку зі змінами у психічному стані за заявою опікуна, він вів себе неадекватно, поведінка неспокійна та емоційно нестабільна, до свого стану не критичний, не здатний себе обслуговувати, було поставлено попередній діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує продовження госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Вислухавши представника ООМЦПЗ, прокурора та законного представника, котрі вважали за доцільне госпіталізувати [PERSON] для примусового лікування, самого хворого, вивчивши матеріали справи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів, у зв'язку з психічним захворюванням [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], за характером психічних захворювань він має потребу у стаціонарному лікуванні в умовах психіатричного закладу. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра Благодарського В.А., наданих у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], доставлений до лікарні за заявою опікуна, йому потрібне продовження госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку у зв'язку з тим, що на лікуванні перебуває 44-й раз, курс лікування не дав необхідного результату, виникають періодичні галюцинації, чує сторонні звуки і стає у цей час імпульсивним та агресивним, передбачити його дії у такому стані неможливо, що становить загрозу для нього особисто та оточуючих. При огляді йому поставлено діагноз: "шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері", на даний час по психічному стану не може надати свідомої згоди на продовження госпіталізації, однак має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах ООМЦПЗ. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв'язку з тим, що [PERSON] може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, у зв'язку з поставленим діагнозом, суд вважає, що йому необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах КУ ООМЦПЗ.

Outcome: approved