Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач\~ 10.10.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, зокрема просив: - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 115,0 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м.; - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «SUBARU FORESTER», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул.. Шкільна, 19, в селі Котовка, Біляївського району Одеської області, та складається в цілому з жилого будинку під літерою «А», гаражу під літерою «Б», бані під літерою «В», погребу під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», літнього душу під літерою «Е», огорожі під літерами «М-З»; - визнати за ним, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0,150 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5121080300:03:001:0507), розташовану за адресою Одеська обл.., Біляївський район, с. Котовка, вул.. Шкільна, 19; - визнати за ним, [PERSON], право власності на автомобіль марки «HONDA», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.06.2003 року вони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №154. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З 2014 року вони фактично припили шлюбні відносини та дійшли взаємної згоди по розірвання шлюбу та поділ між ними майна. Ухвалою суду від 19.01.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «SUBARU FORESTER», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; визнання за [PERSON], право власності на автомобіль марки «HONDA», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було залишено без розгляду. У судове засідання 19.01.2017 року позивач не зявився, надав до суду заяву, згідно якої справу розглянути за його відсутності та задовольнити у повному обсязі. Відповідачка надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити у повному обсязі. Згідно свідоцтво про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області серії 1-ЕД№137443, 05 червня 2003 року був зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін є діти син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №179997 від 12.08.2003 року), та донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №147536). Також, згідно матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 115,0 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м.. Зазначене підтверджують свідоцтво про право власності від 22.04.2009 року, видане виконавчим комітетом ОМР (а.с.8); витяг КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22711185 від 13.05.2009 року. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Августівською сільською радою 20.03.2008 року (а.с.10), позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул.. Шкільна, 19, в селі Котовка, Біляївського району Одеської області. Право власності підтверджується також витягом КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18486952 від 14.04.2008 року (а.с.11). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 11.02.2008 року КП «ОМБТІ та РОН» на імя [PERSON], будинок по вул.. Шкільна, 19, в селі Котовка, Біляївського району Одеської області, складається в цілому з жилого будинку під літерою «А», гаражу під літерою «Б», бані під літерою «В», погребу під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», літнього душу під літерою «Е», огорожі під літерами «М-З»., заг. пл.. 268 кв.м., житл. пл..-167 кв.м., господ. буд-101 кв.м. Також позивач згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№666988 від 26.09.2007 року (а.с.12) є власником земельної ділянки, площею 0,150 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5121080300:03:001:0507), розташованої за адресою Одеська обл.., Біляївський район, с. Котовка, вул.. Шкільна, 19. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Аналізуючи вказані норми матеріального права в сукупності, суд вбачає, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка і дружини виходячи з\~ст. 70 СК України, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд виходить з того, що сторони є вільними у визначенні способу поділу спільного майна, набутого під час шлюбу, якщо щодо такого варіанту поділу між ними досягнуто домовленості та це не порушує прав та інтересів інших осіб. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно\~ст. 31 ЦПК України\~крім прав та обов'язків, визначених у\~статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до\~ст. 174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~ Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка повністю визнає позовні вимоги, пред'явлені до неї за вищезазначеним позовом [PERSON], факт належності сторонами нерухомого спірного майна на праві спільної сумісної власності підтверджено належними та допустимими доказами, між сторонами досягнуто домовленості про його поділ та це не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 16 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга\~статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору. Відповідно до\~Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, в редакції на день подання позову 10.10.2016 року, судовий збір за подання заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Зважаючи, що позовні вимоги стосуються трьох окремих обєктів нерухомого майна, суд вважає необхідним визначити розмір судового збору за кожну вимогу у розмірі 6890, 00 грн.. Оскільки, за [PERSON] визнано право власності на один обєкт нерухомого майна, то суд присуджує стягнення з неї на користь держави судовий збір у розмірі 6890, 00 грн.. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір на суму 4\~134 гривень (квитанція №8011577 від 10.10.2016 року (а.с.21), проте зважаючи, що за ним визнано право власності на два обєкти нерухомого майна (житловий будинок та земельну ділянку), суд присуджує стягнення з нього на користь держави судовий збір у розмірі 9646, 00 грн. (6890, 00 грн. х 2 дві вимоги 4\~134, 00 грн.). \~\~

Outcome: approved