Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 2/3 частини незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , окрім збудованих без дозвільних документів: літ. «а1»прибудова, літ. «а2» веранда та літ. «в». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що згідно довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.03.2018 року за № 451, 2/3 частини нерухомого спадкового майна належать [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, право власності на яке не було зареєстроване у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належали 2/3 частини незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 10.05.1976 року реєстраційний номер № 1-1329. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.10.2020 року за № 1274, 2/3 частини нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, реєстраційний номер № 1-1329 від 10.05.1976 року, 1/9 частини - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстраційний номер № 3-330 від 25.03.2003 року, 1/9 частина - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 3-330 від 25.03.2003 року, 1/9 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 3-330 від 25.03.2003 року, але право власності не зареєстроване. Колишня адреса вулиця Краснодонська, № 35 Прибудова літ. «а1» прибудова, літ. «а2» веранда та літ. «в» побудовані без довільних документів. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 2/3 частини незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 44826467 від 19.08.2016 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.1975 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.07.1978 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.06.1995 року, виданого виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, відповідач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 16.08.2016 року за № 1229. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як вже було з`ясовано судом, [PERSON] належали 2/3 частини незакінченого будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 10.05.1976 року реєстраційний номер № 1-1329. Крім цього, приймаючи до уваги те, що згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.10.2020 року прибудова літ. «а1» прибудова, літ. «а2» веранда та літ. «в», житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] побудовані без довільних документів, то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 2/3 частини незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , окрім збудованих без дозвільних документів: літ. «а1»прибудова, літ. «а2» веранда та літ. «в». Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved