Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач в січні 2019 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24.04.1999р. 09.06.2011р. Куйбишевським районним судом міста Донецьк, шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі, народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки на даний час, син навчається на 3-му курсі групи ДГ-9-15 денного відділення за спеціальністю «Дизайн», спеціалізації «Графічний дизайн» коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, в зв`язку з чим самостійного заробітку не має, ставить питання про стягнення аліментів з відповідача до закінчення сином навчання в сумі 1/4 частини його доходів починаючи з дати подання позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, 19.09.2019р. направила суду заяву відповідно до змісту якої вимоги позову\~ підтримала в повному обсязі, уточнила, що на даний час син навчається уже на 4-му курсі у вказаному вище навчальному закладі, відповідач матеріально не підтримує сина,\~ просила позов задовольнити,\~ а справу розглянути у її відсутності . Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзиву щодо вимог позову суду не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Відповідач- [PERSON] є батьком народженого у шлюбі з позивачем сина- [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 10.07.2007 ( а.с. 8), який на даний час є повнолітнім, навчався на час подачі позову до суду\~ на ІII курсі денної форми навчання за спеціальністю «Дизайн», спеціалізації «Графічний дизайн» коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, термін навчання з 01.09.2016р. по 30.06.2020р., що підтверджується довідкою від 17.12.2018 року № 674 (а.с.9), проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивач та відповідач не вирішили. Також позивач вказує, що зареєстрована як внутрішньо переміщена особа із тимчасово окупованої території України м.Донецьк ( а.с.10). Згідно рішення Куйбишевського районного суду міста Донецьк від 09.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків,\~ з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.\~\~\~ Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу України вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Повнолітньому сину [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги,\~ а тому суд в сукупності оцінених доказів прийшов до переконання того, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частити заробітку ( доходу) відповідача щомісячно до\~ закінчення дитиною\~ навчання в коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому стягнення аліментів слід розпочати з 28.01.2019р. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258,259, 263-265,\~\~ ЦПК України , суд,-

Outcome: approved