Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання. На обґрунтування позову вказала, що відповідач є батьком їх сина, який є студентом другого курсу історичного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова денної форми навчання. Син перебуває на утриманні позивача, оскільки навчається і не має можливості працювати. Позивач не може повністю забезпечити повноцінне життя та навчання сина, а тому звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання . Позивач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений рекомендованим листом, направленим за адресою реєстрації особи та який повернувся до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Крім того, повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України(а.с.23). Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 25.06.2002 року /а.с.4/. Згідно довідки Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова № 231 від 21.05.2020 року [PERSON] , є студентом 1 курсу історичного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року(а.с.8). Крім того, матеріалами справи підтверджується факт того, що на утриманні позивача знаходяться ще троє неповнолітніх дітей, двоє з яких є спільним дітьми з відповідачем(а.с. 7,9,10). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що син [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись на те, що її коштів недостатньо. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, проте доказів того, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі не надала. Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, враховуючи відсутність доказів можливості сплати аліментів відповідачем в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривен, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення повнолітнім навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 09.07.2020 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved