Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на будинок, треті особи: [PERSON] , [PERSON] .. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер чоловік позивачки- [PERSON] . На випадок своєї смерті, спадкодавець [PERSON] , заповідального розпорядження не залишив. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, що складається в тому числі з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , прийняла позивачка [PERSON] та її рідна донька- [PERSON] , як спадкоємець першої черги, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, однак така [INFO] померла. Рідні діти покійної доньки позивачки- [PERSON] , а позивачці -онуки [PERSON] та [PERSON] , на даний час проживають із позивачкою, у зв`язку із чим їхня участь у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог є необхідна, поскільки такі проживають у спадковому будинку свого діда-спадкодаця [PERSON] . Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у відповідності до ст.1241 ЦК України немає. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на майно померлого спадкодавця [PERSON] їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, у зв`язку з чим позивачка не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій. Тому, у зв`язку із відсутністю витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду . Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у її відсутності (а.с.45). Представник відповідача-Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує (а.с.50). Треті особи [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують протии задоволення вимог позову (а.с.46). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік- [PERSON] (а.с.5). після смерті якого відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла позивачка та її рідна донька- [PERSON] , як спадкоємець першої черги, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР , однак така [INFO] померла (а.с.16). Інших спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку немає. Рідні діти померлої доньки позивачки [PERSON] , а позивачці -онуки [PERSON] та [PERSON] , на даний час проживають в спадковому будинку із позивачкою [PERSON] На випадок своєї смерті, спадкодавець [PERSON] , заповідального розпорядження не залишив. ВССУ в своєму Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 11.06.2020 року (а.с.31-35) та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №456 від 12.06.2020 року (а.с.30), з якої вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , згідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 03.06.1960 року, рахується спадкодавцем [PERSON] (а.с.22-29). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Встановлено, що в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом, позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, у зв`язку з чим позивачка не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій. Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (а.с.20). Так дійсно, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації. З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 згаданого Узагальнення- що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved