Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної [PERSON], звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання частки в спадковому майні, а саме просить визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] в квартирі [ADDRESS], становить 1/4 ідеальної частки зазначеного об'єкта. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті їх батька [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із його частки у вищезазначеній квартирі, однак, в Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки за час життя між співвласниками квартири, а саме нею, [PERSON], відповідачем [PERSON] та померлим [PERSON], не було визначено ідеальних часток у даному майні, а тому нотаріус не може визначити спадкову масу та конкретний розмір спадкового майна померлого [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає та просить його задоволити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.11.1983 року Львівським палацом урочистих подій, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка після одруження змінила прізвище на "[PERSON]", про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 22.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 01.11.1973 року Львівським міським палацом урочистої реєстрації новонароджених, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільськогго міськрайонного суду від 12.06.2014 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуна [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане 04.09.2000 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS], загальною площею 64,8 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції [INFO]. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори № 1093\\02-31 від 24.03.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON], а саме на 1/4 частину квартири [ADDRESS], оскільки за час життя між співвласниками вищезазначеної квартири не було визначено ідеальних часток у даному майні, а тому нотаріус не може визначити спадкову масу та конкретний розмір спадкового майна [PERSON] У відповідності до ст. 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) у порядку приватизації в спільну сумісну власність або часткову власність здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Як вбачається із матеріалів справи, до складу спадкового майна померлого [PERSON] входить частина приватизованої квартири [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них. Тобто, учасники не мають наперед визначених часток, є факт відсутності існування в об'єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Відповідно до змісту статті 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право позивача на отримання частки у спадщині по закону після померлого батька, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визначення, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: approved