Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері, в якій зазначає, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, однак свідоцтво про її смерть не видається, оскільки свідоцтво про смерть видано не уповноваженим органом. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в поданій заяві про встановлення факту смерті. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що він є чоловіком заявниці, [INFO] померла в м. Донецьк мати його дружини [PERSON] яка проживала в м. Донецьк, заявниця їздила з ним на поховання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявниця [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 10.09.1968 року. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в наслідок тупої травми з розривом та крововиливом в спинний мозок, а також вказані обставини підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема копією письмового доказу - свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.червня 2021 року, яке хоч і посвідчено не уповноваженим органом, але оцінюється судом у сукупності із іншими наявними у справі доказами. п. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає встановленим те, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Донецьк. Таким чином, зібраними по справі доказами підтверджується факт смерті [PERSON] на який посилається заявник у своїй заяві. Юридичне значення встановлення цього факту має з огляду на необхідність забезпечення права заявника звернутись за отриманням свідоцтва про смерть матері (державною реєстрацією смерті). Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті . За приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно зі ст.17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері у позасудовому порядку. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги заяви такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу дії ч.4 ст.317 ЦПК України рішення слід звернути до негайного виконання, оскільки воно стосується встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, тому його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved