Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути в порядку регресу суму в розмірі 11 622,20 грн. та суму судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України водіїв при керуванні забезпеченим транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номер [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 100 000 гривень, франшиза складає 0 гривень. 19.11.2016 року у м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Skoda Fabia, державний номер [NUMBER], внаслідок якої автомобілям спричинено механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 02.03.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 23.11.2016 року до страхової надійшла заява про виплату страхового відшкодування від третьої особи (потерпілого) [PERSON], якому належить пошкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме транспортний засіб Skoda Fabia державний номер [NUMBER]. У відповідності до складеної ремонтної калькуляції, відновлювальний ремонт вказаного автомобіля складає 19 116,68 грн. Відповідно до дослідження від 05.12.2016 року, матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля складає 11 622,20 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, однак лист повернувся на адресу позивача з відміткою «по закінченню терміну зберігання». 31.10.2017 року повторно направлено претензію простою кореспонденцією. Жодних дій, спрямованих на врегулювання спору в досудовому порядку, відповідачем не було здійснено. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.10.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. 19.11.2016 року о 15.30 годині по вул.Академіка Павлова в районі буд.112 в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Fabia, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON]. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року у справі № 643/263/17 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Вказана постанова набула чинності 14.03.2017 року. У відповідності до положень ст.6 ЗУ «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст.1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи встановлено, що позивачем було виплачено власнику транспортного засобу Skoda Fabia, державний номер [NUMBER], [PERSON] на відшкодування шкоди 11 622,20 грн. згідно умов укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.09.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №17069 від 03.04.2017 року. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди до матеріалів справи позивачем надано дослідження №АХ7133-7, складене 05.12.2016 року, розрахунок страхового відшкодування від 28.03.2017 року, страховий акт №ОЦВ-16-10013/1 від 30.03.2017 року. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача 28.09.2017 року направлено претензію з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати спричинену позивачеві шкоду, однак лист повернувся на адресу позивача з відміткою «по закінченню терміну зберігання». 31.10.2017 року повторно направлено претензію простою кореспонденцією, однак матеріали справи не містять доказів добровільного відшкодування шкоди відповідачем. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст.1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved