Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] 19.04.2017 року звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви в редакції заяви від 07.06.2017 року (вхідний номер суду 21392 від 08.06.2017року), просить суд визнати за нею - [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0145га, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:22:010:0044, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в місті Одесі по вулиці Дмитрія Донського, 95, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 19.03.2010року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 19 березня 2010 року помер її чоловік - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №216324, виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №1456. Після смерті [PERSON], як зазначає позивачка, крім іншого майна, відкрилась також спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0145 га, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:22:010:0044, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дм. Донського, 95, яку вона - [PERSON] фактично прийняла, оскільки є його дружиною. Позивачка вказує, що з метою прийняття спадщини у вигляді зазначеної земельної ділянки, відповідно до ст. 1270 ЦК України, вона звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, однак нотаріус в письмової формі відмовив їй з посиланням на те, що вона повинна надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: оригінал державного акту на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. Однак, як зазначає позивачка, надати оригінали правовстановлюючих документів вона не має можливості, оскільки її чоловік, з невідомих підстав, не звернувся до відповідних органів для державної реєстрації та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку і тому вона змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Так, позивачка посилається на те, що рішенням сесії №3367-V від 10.07.2008року Одеської міської ради [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0145га, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95. Позивачка вказує, що Комунальним підприємством «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» за дорученням Одеської міської ради на замовлення [PERSON] було виготовлено проект відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95. Проте, державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] при житті отримати не встиг, оскільки 19 березня 2010 року помер, хоча розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства - виготовив технічну документацію на земельну ділянку, визначив межі земельної ділянки в натурі, погодив із суміжними власниками та землекористувачами. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що державний акт на земельну ділянку, площею 0,0145га, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, [PERSON] отримати не встиг, нотаріус не може видати правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, у звязку з чим, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засіданні 11.09.2017року позивачка не зявилась, однак її представник надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не зявився, однак 16.05.2017року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі (а.с. 33). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з чим, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача, які про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, за згодою представника позивачки, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.03.1947року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, серія І-ТИ №490038 (а.с.7). Від даного шлюбу, 14 квітня 1955року у них народилася донька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 26 квітня 1955року Одеським міським бюро ЗАГС, актовий запис №1008 (а.с.60). У подальшому, 14 лютого 1981року донька - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Гребенюк» (а.с.60). Від даного шлюбу, 19 грудня 1982року народився [PERSON], який є онуком [PERSON] та [PERSON], та відповідачем у даній справі. Рішенням Одеської міської ради від 05.09.2007року за №1152-V «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» було надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Одесі по вул. Дм. Донського, 95, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального садівництва (а.с.6). Рішенням Одеської міської ради від 10.07.2008року №3367-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, для ведення індивідуального садівництва» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, для ведення індивідуального садівництва, із земель раніше наданих у користування. Зобовязано гр. [PERSON] замовити оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства (а.с.5). Проект відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, було виготовлено Комунальним підприємством «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» за дорученням Одеської міської ради на замовлення [PERSON] (а.с.11-16). 19 березня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія 1-ЖД №216324, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1456 від 20 березня 2010року (а.с.10). Після його смерті позивачка [PERSON] звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 19 березня 2010року. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Сьома Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду копію спадкової справи №554/2010, заведеної після смерті [PERSON]. Судом встановлено, що державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 березня 2011року та 26 листопада 2012року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 19 березня 2010року, а саме на: ? частку ізольованої квартири під №37, розташованої в місті Одесі по вулиці Варненській в будинку під №12 в корпусі під №2, та на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією (а.с.78, 84). Однак, державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 19 березня 2010року, на земельну ділянку, площею 0,0145га, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:22:010:0044, для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в місті Одеса по вулиці Дмитрія Донського, 95, оскільки [PERSON] не зареєстрував на своє імя право власності на цю земельну ділянку, тобто не встиг отримати відповідний державний акт, оскільки 19 березня 2010 року помер. Зі змісту спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом до майна померлого [PERSON] є позивачка дружина померлого [PERSON], та донька померлого [PERSON], яка звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.59). Таким чином, судовим розглядом встановлено, що єдиним спадкоємицею першої черги спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 19 березня 2010року, яка своєчасно подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину до іншого майна померлого, є його дружина [PERSON]. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На виконання вимог ухвали суду, листом від 06.07.2017року за №1992/112-17 Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повідомив про те, що відомості про земельну ділянку, яка розташована в місті Одеса по вулиці Дмитрія Донського, 95, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:22:010:004, в Державному земельному кадастрі відсутні. Крім того, згідно листа Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 20.07.2017року №07-1882, на земельну ділянку по вул. Дмитрія Донського, 95, було сформовано кадастровий номер 5110136900:22:010:0044, що підтверджено викопіюванням з індексного кадастрового плану м. Одеси від 11.02.2005 р. виданого Одеським міським управлінням ОРФ ЦДЗК, згідно Вказівки №12 від 20.03.2002р. та Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель. Кадастровий номер земельної ділянки вважається присвоєним з моменту відкриття Поземельної книги на відповідну земельну ділянку. Поземельна книга відкривається у день державної реєстрації та видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку. При цьому, суд зазначає, що державний акт на земельну ділянку, площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, [PERSON] отримати не встиг, оскільки помер. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, призвела до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї земельної ділянки, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду його право захистити неможливо. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти визнання права власності за позивачкою, а відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При викладених обставинах, враховуючи, що [PERSON], яка є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 19 березня 2010року, своєчасно звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, суд зазначає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді земельної ділянки, площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, у звязку з чим, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0145га, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського, 95, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:22:010:0044, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON], який помер 19 березня 2010року. Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved