Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 08 липня 2019 року з позовною заявою, в якій зазначив, що він з 07 жовтня 2008 року та по даний час працює у Львівському міському комунальному підприємстві „Львівтеплоенерго". 07 жовтня 2008 року він був прийнятий на котельню по [ADDRESS] слюсарем з ремонту устаткування котелень (черговим) по п`ятому розряду згідно наказу № 512-к від 02.10.2008 р. 17 квітня 2009 року котельня по вул. Надійній, 2 перейменована на Теплоцентраль «Південна» згідно наказу № 66 від 17.04.2009 р. 18 березня 2011 року професія «слюсар з ремонту устаткування котелень» (черговий) перейменована на «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів» (черговий) згідно наказу № 63 від 18.03.2011 р. 09 червня 2015 року він був переведений в групу з ремонту та монтажу поверхонь нагріву котельного та турбінного устаткування цеху з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд Теплоелектроцентралі-1 згідно наказу № 381-к від 09.06.2015 р.Починаючи з 01 січня 2010 року по 08 червня 2015 року відповідач не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату. Просить стягнути з відповідача за свою користь недораховану заробітну плату за період з 01 січня 2010 року по 08 червня 2015 р. в сумі 48801 грн. 10 коп., компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 61341 грн. 29 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування заявлених вимог позивач надав розрахунок суми не донарахованої заробітної плати та розрахунок компенсації. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2019 р. відкрито позовне провадження за даною позовною заявою та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у вказаний строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами, зазначивши, що позивачем пропущено строк звернення до суду, так як до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення ч.2 ст. 233 КЗпП України, оскільки вважає, що у даному випадку має місце спір про оплату праці на який поширюється тримісячний строк звернення до суду, який позивач пропустив, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що встановити факт порушення підприємством трудових прав позивача можливо лише у випадку встановлення невідповідності законодавству наказів про зміни в оплаті праці працівників, а саме наказів «Про зміни в оплаті праці працівників» від. 21.07.2010 р. №186, від 23.04.2012 р. № 150, від 29.04.2013 р. № 170, від 30.04.2014 р. № 176, від 27.06.2014 р. № 264 які є чинними, скасованими в установленому порядку не були. Вважає, що встановити факт порушення підприємством трудових прав позивача можливо лише у випадку встановлення невідповідності законодавству наказів про зміни в оплаті праці працівників. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновків про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики /довідники/. Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки /схеми посадових окладів/ провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних /міжпосадових/ співвідношень розмірів тарифних ставок /посадових окладів/. Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). У відповідності зі ст.115 КЗПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач знаходиться у трудових відносинах з відповідачем а саме: з 07 жовтня 2008 року та по даний час позивач працює у Львівському міському комунальному підприємстві „Львівтеплоенерго". 07 жовтня 2008 року він був прийнятий на котельню по [ADDRESS] слюсарем з ремонту устаткування котелень (черговим) по п`ятому розряду згідно наказу № 512-к від 02.10.2008 р. 17 квітня 2009 року котельня по вул. Надійній, 2 перейменована на Теплоцентраль «Південна» згідно наказу № 66 від 17.04.2009 р. 18 березня 2011 року професія «слюсар з ремонту устаткування котелень» (черговий) перейменована на «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів» (черговий) згідно наказу № 63 від 18.03.2011 р. 09 червня 2015 року він був переведений в групу з ремонту та монтажу поверхонь нагріву котельного та турбінного устаткування цеху з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд Теплоелектроцентралі-1 згідно наказу № 381-к від 09.06.2015 р, що підтверджується копією трудової книжки.Починаючи з 01 січня 2010 року по 08 червня 2015 року відповідач не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату. Розрахунок заборгованості, що складає 48801 грн. 10 коп., був здійснений позивачем. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок компенсації втрати доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. А відповідно до статті 3 цього закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до правового висновку закріпленого в Постанові Верховного Суду України у від 7 листопада 2012 року (справа № 6-131цс12): «основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення». Сторонами не оспорювався той факт, що позивач також не отримав компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. Згідно наданого позивачем розрахунку сума компенсації складає 61341 грн. 29 коп. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 768, 40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved