Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на Ѕ частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , а саме житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці площею 910 кв.м, яка перебуває у комунальній власності, та визнати за ним право власності на Ѕ частку нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці площею 910 кв.м, яка перебуває у комунальній власності. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його батько [PERSON] за життя придбав у особисту власність житловий будинок літ. «А» жилою площею 52,6 кв.м, сарай літ. «Б», що знаходяться по [ADDRESS] , та розташовані на земельній ділянці площею 910 кв.м, яка перебуває у комунальній власності. Право власності [PERSON] було зареєстровано 14 жовтня 1985 року у Кременчуцькому МБТІ в реєстровій книзі №23 за реєстровим №2362. Позивач зазначає, що у 1988 році його батько побудував новий житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», а житловий будинок літ. «А» і сарай літ. «Б» були знесені. [INFO] [PERSON] помер. Після померлого [PERSON] спадщину в рівних частках по Ѕ частці прийняв позивач [PERSON] шляхом подання письмової заяви до нотаріуса та мати померлого (баба позивача) [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у відповідності до частини 3 статті 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом, посвідченим 15 вересня 2004 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2- 1346, прийняв спадщину. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», навіс літ. «Л.М», ворота №4, огорожа №5, 6, 7, вимощення 1, вигрібна яма ІІ, колонка літ. «к», які відповідають вимогам законодавства. Позивач вказує, що за життя його батько не зареєстрував своє право власності на новий житловий будинок і не припинив реєстрацію свого права власності на знесений житловий будинок. Водночас, житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З» побудовані до 05 серпня 1992 року, а відтак не потребують дозвільної документації. Таким чином, як вважає позивач [PERSON] , його батько на законних підставах створив новий житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які не є самочинним будівництвом, однак в подальшому не здійснив реєстрацію свого права на новостворене нерухоме майно. Таким чином, у зв`язку із неможливістю оформити спадкові права, позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача, Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно змісту пояснень на позовну заяву, наданих представником відповідача, Кременчуцької міської ради Полтавської області - Тараторіним А.Р., останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, на його думку, ненадання позивачем належних доказів законного будівництва домоволодіння, а також з підстав обрання позивачем невірного способу захисту своїх прав. Третя особа, державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М., в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без присутності нотаріуса та ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] , пояснення представника відповідача, Кременчуцької міської ради Полтавської області - Тараторіна А.Р., та третьої особи - Державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 10 жовтня 1985 року батько позивача [PERSON] - [PERSON] придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , та який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» жилою площею 52,6 кв.м, сараю літ. «Б», які розташовані на земельній ділянці державного фонду площею 910 кв.м., що вбачається із договору від 10 жовтня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Тупиця М.П., та зареєстрованого в реєстрі за номером 2-4895. Право особистої власності [PERSON] на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями було зареєстровано у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу №23 за реєстровим №2362 від 14 жовтня 1985 року. [INFO] помер [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 січня 2016 року Автозаводським ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським бюро ЗАГС міста Холмська Сахалінської області 20 березня 1978 року. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] , будучи сином спадкодавця [PERSON] , є спадкоємцем першої черги. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса від 16 грудня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що згідно довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 05 серпня 2019 року, житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , - знесено, на час звернення до нотаріуса згідно актуальних даних, які зазначені в технічному паспорті від 10 липня 2019 року, значиться житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», навіс «Л, М», ворота №4, огорожа №5, 6, 7, вимощення І, вигрібна яма ІІ, колонка «К». Таким чином, у зв`язку із відсутністю документа, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», навіс «Л, М», ворота №4, огорожа №5, 6, 7, вимощення І, вигрібна яма ІІ, колонка «К», нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. Вирішуючи питання щодо встановлення наявності права власності померлого спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно змісту довідки від 05 серпня 2019 року за вих.№61/3632, виданої КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області», за даними архівного обліку в КП «Кременчуцьке МБТІ» станом на 28 грудня 2012 року право приватної власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , 1 частка, на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 10 жовтня 1985 року за реєстровим номером 2-4895; згідно проведення технічної інвентаризації від 10 липня 2019 року, житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», розташовані за адресою: [ADDRESS] , - знесено; житловий будинок літ. «Е, ЕП, е, е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З» побудовано до 05 серпня 1992 року, не потребують дозвільної документації; загальна площа житлового будинку складає 138,7 кв.м, житлова площа складає 79,5 кв.м.; технічна характеристика будівель та споруд вказана в технічному паспорті від 10 липня 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність в повному обсязі в судовому засіданні факту, що на час відкриття спадщини померлому [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається із: житлового будинку «Е, ЕП, е, е1», сараю літ. «Ж», гаражу літ. «З», які були побудовані до 05 серпня 1992 року з одночасним знесенням житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б». Підтвердженням вказаних вище обставин здійснення побудови нового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є також наявні в матеріалах справи: технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , виготовлений станом на 10 липня 2019 року; Висновок спеціаліста №М-358-08 від 10 вересня 2008 року, складений ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] ; технічна документація №459-Г із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та договору оренди землі гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на території Кременчуцької міської ради, складена ПП «Кременчуцька фірма «Гєоінформ». Однак, право власності на новий житловий будинок «Е, ЕП, е, е1» за життя [PERSON] не зареєстрував і не припинив реєстрацію свого права власності на знесений житловий будинок літ. «А». За таких обставин, враховуючи положення статті 328 Цивільного кодексу України, в судовому засіданні доведено набуття спадкодавцем, [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: на житловий будинок літ. «Е.Еп.е.е.е1», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», навіс літ. «Л, М», ворота №4, огорожа №5, 6, 7, вимощення 1, вигрібна яма ІІ, колонка літ. «к». Згідно змісту листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона обов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Виходячи зі змісту статей 1217, 1222 Цивільного кодексу України, а також статті 1266 Цивільного кодексу України, позивач являється спадкоємцем після померлого [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що після померлого [PERSON] його спадщину в рівних частках по Ѕ частці прийняли позивач [PERSON] шляхом подання письмової заяви до нотаріуса, і мати померлого [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у відповідності до вимог частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, що також підтверджується змістом постанови державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. від 16 грудня 2019 року. [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, посвідчений Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 15 вересня 2004 року за реєстровим номером 2-1346, згідно якого спадкоємцем її майна за цим заповітом є її онук - [PERSON] , та який, в свою чергу, прийняв спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. За викладених вище обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт, що у власності спадкодавця [PERSON] на час його смерті перебував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , приймаючи до уваги встановлену в судовому засіданні обставину прийняття позивачем [PERSON] спадщини після померлого на Ѕ частину його майна, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про визнання за позивачем [PERSON] права власності на Ѕ частину нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом, а також вимоги в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вказаного майна в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] є законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved