Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Заявниця звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акта про право власності на земельну ділянку серії ОД № 017680, виданого на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 29 липня 2003 року № 454/А-2003, площею 1,94 га, яка розташована на території Ярославівської сільської ради Саратського району Одеської області, на ім`я [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що в державному акті було допущено технічну помилку в написанні прізвища заявника, однак відділом у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було відмовлено у виправленні зазначеної помилки та рекомендовано звернутися до суду. Заявниця та її представник - адвокат Манова І.М. у судове засідання не з`явилися, однак представник заявника надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність та заявника. Представник заінтересованої особи, Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Як видно з паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2018 року органом 5144, та картки фізичної особи - платника податків, повне ім`я заявника - [PERSON] (а.с. 5, 6). Судом у судовому засіданні було досліджено наданий заявницею для огляду оригінал державного акта серії ОД № 017680 про право власності на земельну ділянку площею 1,94 га, яка розташована на території Ярославівської сільської ради Саратського району Одеської області, що був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 29 липня 2003 року № 454/А-2003 (а.с. 9). З посвідченої начальником архівного відділу Саратської районної державної адміністрації Одеської області копії розпорядження голови Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 29 липня 2003 року № 454/А-2003 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,94 га, розташованої на території Ярославівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 14, 15-16). Заявниця зверталася до відділу у Саратському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області з метою виправлення помилки у прізвищі шляхом внесення змін до державного акта, у чому йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на теперішній час внесення змін до державних актів не є можливим, та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом від 24 квітня 2021 року № Ф-17/0-0.390-18/149-21 (а.с. 20). Судом встановлено, що внаслідок допущеної технічної помилки заявниця позбавлена можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження власним майном, у зв`язку з чим необхідно в судовому порядку встановити факт належності їй правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наданими заявницею належними та допустимими доказами підтверджено факт належності [PERSON] державного акта про право власності на земельну ділянку серії ОД № 017680, виданого на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 29 липня 2003 року № 454/А-2003, площею 1,94 га, яка розташована на території Ярославівської сільської ради Саратського району Одеської області. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обставини, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому суд дійшов висновку про її задоволення.

Outcome: approved