Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою (договором позики). Позов мотивований тим, що 01.02.2017 [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] 500 доларів США та зобов'язався повернути до кінця лютого 2017 року. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання за договором позики не виконав. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 500 доларів США. Ухвалою суду від 13.07.2018 р. відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку загального позовного провадження. 16 січня 2019 р. підготовче провадження закрите, а справа призначена до судового розгляду на 11 лютого 2019 р., який через неявку відповідача відкладений до 28.02.2019 р. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення йому поштових відправлень. Правом подачі відзиву на позов [PERSON] не скористався, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав У судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 01 лютого 2017 року відповідач [PERSON] у той же день, тобто 01.02.2017 р., отримав від позивача [PERSON] позику на суму 500 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 30 лютого 2017 р. Термін повернення позичених коштів ними був установлений "у лютому 30 числа 2017 р." Зважаючи на відсутність у лютому 30 числа, суд приходить до висновку про погодження сторонами строку повернення коштів у останній день лютого 2017 року, тобто 28 лютого 2017 р. Відповідачем [PERSON] не надані докази на підтвердження повернення позики станом на день розгляду справи, тобто боргове зобов'язання не виконане. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. ст.\~1047,\~1049 ЦК України\~\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до\~ст. 545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.\~\~У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. У судовому засіданні встановлено, що оригінал розписки наданий позивачем [PERSON], що, виходячи з положень ст.545 ЦК України, свідчить про наявність невиконаного відповідачем боргового зобов'язання. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 500,00 доларів США, що еквівалентне 13 495 грн., виходячи з офіційного курсу валют НБУ на момент розгляду справи 1 долар США дорівнює 26,99 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.9\~Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved