Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 січня 2016 року в м.Харцизьк Донецької області помер її чоловік - [PERSON] у звязку з гострою серцево судинною недостатністю коронарний атеросклероз. У звязку з тим, що свідоцтво про смерть, видане Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, яке є недійсним і не створює правових підстав, заявник змушена звернутись до суду із зданою заявою та просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], померлого 11.01.2016 року на тимчасово окупованій території України у місті Харцизьк Донецької області, оскільки медичне свідоцтво про його смерть недійсним на території України та не створює правових наслідків відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], згідно актового запису про шлюб №2, складеного 18.01.1975 року виконкомом Троїцько Харцизького райвиконкому, м.Харцизьк, Донецької області. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №15 від 12.01.2016 року, виданого Республіканським бюро судово - медичної експертизи Харцизького відділення Донецької народної республіки [PERSON], [INFO], помер 11.01.2016 року в м.Харцизьк. Згідно актового запису про смерть №53, складеного 15.01.2016 року Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної [PERSON] міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер 11.01.2016 року в м.Харцизьк Донецької Народної Республіки. Заявник зверталася до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть. Однак, їй відмовлено в державній реєстрації смерті, у зв'язку з тим, що подане нею свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово неконтрольованій території та їх діяльності вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, місто Харцизьк, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Харцизьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про смерть №15 від 12.01.2016 року, як носій конкретної інформації - факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане лікарське свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян» та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що неприйняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 11 січня 2016 року та місцем смерті Україна, Донецька область, місто Харцизьк. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved