Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач виконком Роменської міської ради Сумської області як орган опіки та піклування 06.02.2020 звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] з позовом, в кому просить позбавити останню батьківських прав стосовно дітей та стягнути аліменти на їх утримання в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (по 1/6 частині на кожну дитину) на користь установи, де перебувають діти [PERSON] та [PERSON] , а щодо дочки [PERSON] - на користь батька [PERSON] . Позов мотивує тим, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Добровільно залишила свою дочку [PERSON] з батьком [PERSON] , а з іншими двома дітьми [PERSON] та [PERSON] пішла проживати до своєї знайомої в помешкання за адресою: [ADDRESS] , де не створено ніяких умов для нормального проживання та розвитку дітей. Після неодноразових перевірок та попереджень про усунення зазначених обставин, [PERSON] не вчинила жодних дій для поліпшення життя малолітніх синів. В зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків відповідачку неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Остання ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває, систематично вживає спиртне, в зв`язку з чим неодноразово лікувалася від алкогольної залежності. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини від 09.01.2020 ухвалено про доцільність складення висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно всіх дітей. 27.01.2020 на позачерговому засіданні Комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про вилучення у відповідачки її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та рішенням від 28.01.2020 № 14 «Про питання пов`язані із захистом прав дитини», вирішено вилучити у матері [PERSON] її малолітніх синів. Дитину [PERSON] направлено до Хоружівського навчально-виховного комплексу, а дитину [PERSON] направлено до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини. Дочка [PERSON] залишилася проживати з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом. 11.02.2020 у даній справі ухвалою Роменського міськрайонного суду було відкрите провадження за правила загального позовного провадження. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 10.03.2020 підготовче провадження по цивільній справі було закрите і справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача Приходько О.М. не з`явився в судове засідання, в заяві до суду клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України причини неявки не повідомила, клопотань не заявляла. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 13.02.2014, актовий запис № 27. Батьком дитини зазначений [PERSON] (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 08.02.2018, актовий запис № 292, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с. 8). Відповідачка [PERSON] є також матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 28.09.2018, актовий запис № 287. Батьком дитини зазначений [PERSON] . Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00021090121 від 28.09.2018 відомості про батька дитини [PERSON] - [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 10). Як встановлено судом з актів обстеження умов проживання, органом опіки було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою місця проживання: [ADDRESS] , в ході якого зроблено висновок про те, що мати [PERSON] проживає з дітьми у знайомих, де взагалі не створено умов проживання, виховання та розвитку дітей. Мати не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей (а.с. 11-13). Відповідно до Актів проведення оцінки рівня безпеки дитини, складених щодо дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою фактичного місця проживання дітей: [ADDRESS] , на момент відвідування сім`ї 27.01.2020 мати дітей знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлювало догляд за дітьми. На момент відвідування син [PERSON] кашляє, син [PERSON] мав ознаки ГРВІ, тому сини направлені на обстеження в дитяче відділення КЗ Роменської ЦРЛ. Діти брудні, неохайні, не купані, від них відчутний стійкий неприємний запах. Зі слів сина [PERSON] , мати постійно зловживає спиртними напоями, не доглядає за ним, не забезпечує необхідними речами. Останній має пригнічений емоційний стан, виявляє страх і тривожність. Встановлені факти, що свідчать про нездатність батьків гарантувати безпеку дітям, зокрема, мати мала стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечленороздільну мову, занедбаний вигляд; у помешканні перебували три сторонні особи у стані алкогольного сп`яніння. Також встановлено, що для дітей немає постійного придатного для сну та відпочину місця, відсутні спальна білизна, одяг та взуття, у будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, брудно, стійкий неприємний запах, речі брудні та розкидані по будинку. Тобто, діти проживають у неналежних умовах, що становлять загрозу їх життю і здоров`ю, в зв`язку з чим необхідно провести їх вилучення та направити до КЗ Роменської ЦРЛ (а.с. 14-21). Факт неналежного піклування відповідачкою про своїх малолітніх синів також вбачається з Акту оцінки потреб сім`ї та Висновку щодо оцінки потреб сім`ї від 27.01.2020 (а.с. 22-25). В зв`язку з невиконанням своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України [PERSON] неодноразово притягувала до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, про що свідчать постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.12.2019 та 22.01.2020 (а.с. 26,27). З досліджених судом характеризуючих даних на [PERSON] , а саме, з листа Роменської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості від 30.01.2020 № 02-01/54 та характеристики з бувшого місця проживання по [ADDRESS] , встановлено, що відповідачка на обліку центру занятості як безробітна не перебуває; за час проживання з чоловіком [PERSON] за вказаною адресою зарекомендувала себе з негативної сторони як особа, яка зловживає спиртними напоями та залишає своїх дітей при цьому бродяжить з таким з особами, які вживають спиртне. З нею працівниками у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з приводу її неадекватної поведінки, однак вжиті заходи не мали позитивного результату - вона знову входила в запій. Зі сторони матері повністю відсутні дії, пов`язані з вихованням, забезпеченням фізичного, духовного і морального розвитку її дітей (а.с. 29). Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями: батька дитини [PERSON] - [PERSON] від 30.01.2020, з яким проживає їх спільна з відповідачкою дочка; [PERSON] від 30.01.2020, [PERSON] від 29.01.2020, [PERSON] від 30.01.2020 та [PERSON] від 29.01.2020 (а.с. 31-35). Відповідно до характеристики на дитину [PERSON] з Овлашівської ЗОШ І-ІІ ступенів, матір не приділяє належної уваги вихованню сина, погано впливає на формування соціальної поведінки, учень часто відвідує заняття у брудному одязі, має проблеми з харчуванням вдома (а.с. 30). 09.01.2020 Комісія з питань захисту прав дитини ухвалила: Службі у справах дітей тримати дану родину в полі зору та надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно всіх трьох її малолітніх дітей (а.с. 36). Відповідно до Протоколу № 2 позачергового засідання Комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 27 січня 2020 р. ухвалено взяти родину [PERSON] під соціальний супровід, вилучити у останньої дітей - [PERSON] та [PERSON] та вирішити питання щодо подальшого їх влаштування (а.с. 37). З цією метою, 28.01.2020 виконкомом Роменської міської ради Сумської області було прийняте рішення № 14 «Про питання, пов`язані із захистом прав дитини» (а.с. 38). Як вбачається з Довідки Хоружівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Недригайлівської селищної ради Сумської області від 28.01.2020 № 1 дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно буде зарахований до 6 класу даної школи при наявності відповідних документів (а.с. 39). Відповідно до Акту про факт передачі дитини від 30.01.2020 син відповідачки [PERSON] переданий на виховання до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини (а.с. 40). 04 лютого 2020 року виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області був складений Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 41-43). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч. 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, суд, враховуючи, що відповідачка свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно піклування та виховання своїх малолітніх дітей, не цікавиться їх здоров`ям, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, веде аморальний спосіб життя, дійшов висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, враховуючи, те що малолітній [PERSON] перебуватиме в Хоружівському НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», малолітній син [PERSON] переданий до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, а малолітня дочка [PERSON] знаходиться на утримані батька, відповідачка є працездатною особою та на неї законодавством покладений обов`язок утримувати дітей, то з метою забезпечення інтересів дітей та захисту їх права на утримання від матері, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно (по 1/6 частині на кожну дитину). Також суд, з урахуванням повного задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати в загальному розмірі 4204 грн. (2102 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2102 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, заявлених юридичною особою).

Outcome: approved