Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом виселення. В позові посилається на те, що 11 серпня 2017 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано на підставі рішення Канівського міськрайонного суду №697/1439/17. На даний час вони разом проживають у квартирі за адресою: 19001м.Канів, [ADDRESS]. На підставі Свідоцтва право власності на житло № 4408 від 27.03.2002 року, бланк № 008977 вона та члени сім' ї [PERSON] та [PERSON] кожен володіють 1/3 частиною квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], адресу квартири було перейменовано на [ADDRESS]. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач зловживає спритними напоями. В час коли вона працює на роботі, він приводить у квартиру невідомих осіб і разом там вживають спиртні напої, курять у квартирі, наводять безлад, виносять з дому придбані нею речі. При цьому житло стає не придатним для проживання. Коли вона приходить з роботи і намагається навести лад у квартирі, прогнавши невідомих осіб, відповідач вчиняє сварку, намагається її побити, виганяє з власної квартири. Вона змушена проживати по декілька днів у своєї матері. З цих підстав вона неодноразово викликала поліцію, було складено протоколи про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду яких було винесено постанови суду. Але на відповідача дані заходи правоохоронних органів та суду не діють і після повернення з поліцейської дільниці він продовжує жити аморальним життям і перешкоджає їй та членам сім'ї користуватися квартирою. Життя для родини стало нестерпним, проживати з відповідачем в одній квартирі є неможливим. Відповідач своїми діями перешкоджає їй користуватися своєю власністю. Просить суд виселити відповідача з квартири, що знаходиться за адресою: м. Канів, вул. Леніна (Енергетиків), 155, кв. 28 без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить суд його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причину його неявки в засідання до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. В ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Ст. 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. розяснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно ордеру на жиле приміщення №086084 серія А (а.с.4), [PERSON], [INFO] надано право зайняття жилого приміщення площею 25,56 кв.м., яке складається з двох ізольованих кімнат [ADDRESS]. Підставою видачі ордеру стало рішення виконавчого комітету Канівської міської ради №506 від 19.12.01р., склад сімї: дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З свідоцтва на право власності на житло №4408 від 27.03.2002 (а.с.5) вбачається, що квартира в [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки за кожним. У спірній квартирі, крім позивача зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], що підтверджується інформацією реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради №971 від 17.10.2017 (а.с.17). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1439/17 від 11.08.2017 (а.с.6) шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно з ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач вселений в квартиру [ADDRESS] як член сімї власника, оскільки являвся чоловіком власника 1/3 частини даної квартири [PERSON] Відповідно до ч.1, 4 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сімї власника будинку повинні бережно відноситись до жилого будинку. Повнолітні члени сімї власника зобовязані приймати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території проведення ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно розяснень, що містяться в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (з наступними змінами) при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з постанови Канівського міськрайонного суду №697/1978/17 від 25.09.2017, що відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт (а.с.9). Постановою Канівського міськрайонного суду №№697/2367/17 від 16.11.2017 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді арешту строком на 3 (три) доби (а.с.29). Крім цього, судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області з приводу неправомірних дій відповідача [PERSON]: - з висновку інспектора СРПП №2 Канівського ВП від 28.07.2017 (а.с.10) вбачається, що відносно [PERSON]І складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП; - з висновку інспектора СРПП №2 Канівського ВП від 30.08.2017 (а.с.11) вбачається, що підстав для внесення інформації до ЄРДР не вбачається та громадський порядок грубо порушено не було; - з висновку інспектора ГРПП №1 Канівського ВП від 04.09.2017 (а.с.8) вбачається, що відносно [PERSON]І складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачем систематично порушуються правила співжиття і робиться неможливим спільне проживання в одній квартирі для інших осіб. Оцінюючи зібрані по справі докази та приймаючи до уваги, що при розгляді заявлених вимог позивача, судом встановлено порушення правил співжиття відповідачем, що робить неможливим подальше спільне проживання в одній квартирі інших осіб, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги позивача про виселення [PERSON] з квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved