Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати договір міни нерухомого майна від 20.10.1999 року за № 65, укладений між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, в Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі - дійсним; визнати за ним, [PERSON] , як за співвласником нерухомого майна, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,0 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., що є підставою для реєстрації права власності в органах державної реєстрації нерухомого майна; визнати за ним, [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,0 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., що є підставою для реєстрації права власності в органах державної реєстрації нерухомого майна. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, [PERSON] , народився [INFO] в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі більше сорока років до смерті батька, який помер в 1995 році. 20.10.1999 року він з матір`ю, будучи власниками трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] уклали договір міни з [PERSON] Дмитром Вікторовичем про обмін належної йому на праві власності двокімнатної квартири за адресою: б [ADDRESS] нині [ADDRESS] ) на належну їх на праві власності квартиру. Укладено договір міни нерухомого майна в Дніпродзержинському філіалі Придніпровської товарної біржі за № 65 від 20.10.1999 року. Квартира, яку вони отримали в результаті обміну за адресою б-р. Незалежності, 5-114, складається із двох ізольованих кімнат житловою площею 30,4 кв. м., загальною площею 53,0 кв. м. Після укладення договору міни нерухомого майна, вони зареєстрували право власності на квартиру в Дніпродзержинському Бюро технічної інвентаризації - 03.11.1999 року в реєстровій книзі № 115 за реєстровим № 20895. Їм, як кожному із співвласників належали рівні частки в квартирі, так як іншої домовленості між ним та матір`ю не було. При укладенні договору міни на товарній біржі їм роз`яснили, що нотаріального оформлення договору не потрібно, що договір відповідає вимогам діючого законодавства. В самому тексті договору міни від 20.10.1999 року зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», даний договір зареєстрований у Дніпродзержинському філіалі Придніпровської товарної біржі і не підлягає нотаріальному посвідченню». В БТІ право власності зареєстровано за ними без перешкод і вони вважали, що угода укладена на законних підставах. З моменту вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS] р. [ADDRESS] , вони з матір`ю були в ній зареєстровані та проживали. [INFO] його мати, [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку квартири за адресою б-р. [ADDRESS] (нині Кам`янське). Він є єдиним спадкоємцем І черги по закону після смерті матері. Так як він, на момент смерті матері, був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою: [ADDRESS] (нині Кам`янське), то, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він є таким, що прийняв спадщину. Для юридичного оформлення спадщини після смерті матері він звернувся до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в 2019 році, надавши всі необхідні документи. 12.02.2019 року державним нотаріусом Другої Кам`янської Державної нотаріальної контори Бурдік С.С. йому була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що наданий ним правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме договір міни від 20.10.1999 року, зареєстрований на товарній біржі. Тобто недотримана нотаріальна форма укладення угоди і вона не вважається дійсною, а відповідно і вчинити подальшу нотаріальну дію на підставі недійсної угоди неможливо. В силу юридичної необізнаності він не міг цього знати, як і інші учасники договору. При видачі Постанови в нотаріальній конторі йому було в усній формі роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Проживаючи в квартирі на протязі 20 років, фактично прийнявши спадщину після смерті матері, сплачуючи всі комунальні платежі, підтримуючи квартиру в належному санітарно-технічному стані, він виконує всі обов`язки власника квартири. Недостовірна інформація представників товарної біржі про начебто законність договору міни, не дозволила своєчасно, за життя матері, оформити угоду в нотаріальному порядку, хоча сторонами всі умови договору виконані в повному обсязі і жодна із сторін не мала та не має претензій до іншої сторони з приводу невиконання умов договору. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку і тому він звертається з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення по справі. Представник відповідача - Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради Куліш І.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав суду заяву згідно змісту якої зазначив, що Адміністрацією Дніпровського району жодним чином не здійснювалось перешкоджання у праві власності позивача на зазначену квартиру. Просив суд розглянути справу без участі представника адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради та ухватили рішення на розсуд суду (а.с. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Друга кам`янська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника. Третя особа\~- Товарна біржа "Дніпродзержинська", в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 05.06.2019 року по цивільній справі призначено заочний судовий розгляд. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.1977 року м. Дніпродзержинськ Дворець щастя, актовий запис № 1085, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.10). 20.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір міни нерухомого майна, відповідно до якого двокімнатна квартира за адресою: б [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] , а трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , перейшла у власність [PERSON] Укладено договір міни нерухомого майна в Дніпродзержинському філіалі Придніпровської товарної біржі за № 65 від 20.10.1999 року. Квартира за адресою: б [ADDRESS] , складається із двох ізольованих кімнат житловою площею 30,4 кв. м., загальною площею 53,0 кв. м. Після укладення договору міни нерухомого майна, право власності на квартиру було зареєстровано в Дніпродзержинському Бюро технічної інвентаризації - 03.11.1999 року в реєстровій книзі № 115 за реєстровим № 20895 (а.с.18, 14, 19-20). 6 квітня 2005 року мати позивача - [PERSON] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частку квартири за адресою б-р. [ADDRESS] (нині Кам`янське). На момент смерті матері, [PERSON] , зареєстрованої за адресою: б-р [ADDRESS] , її син - [PERSON] був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою: б-р. [ADDRESS] (нині Кам`янське, що підтверджується довідкою ЖБК № 48 від 18.02.2019 року (а.с.16, 17). Для юридичного оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] звернувся до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в 2019 році, надавши всі необхідні документи. 12.02.2019 року державним нотаріусом Другої кам`янської Державної нотаріальної контори Бурдік С.С. була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме договір міни від 20.10.1999 року, зареєстрований на товарній біржі, не був нотаріально посвідчений (а.с.13). Згідно інформаційної довідки до спадкової справи № 27/2019 від 01.02.2019 року, виданої державним нотаріусом Другої кам`янської Державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зазначено, що спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , прийняв [PERSON] , [INFO] ; інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає (а.с.12). Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», який до введення в дію ЦК України від 16 січня 2003 року, регулював порядок застосування ст. 47, ч.2 ЦК України від 1963 року, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені в законі обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсним угод на підставі ч.2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом було встановлено, що сторони при укладенні договору не були обізнані про обов`язковість нотаріального посвідчення договору, а також враховуючи той факт, що текст договору міни не містив вимоги щодо обов`язкового нотаріального посвідчення угоди, вважали правомірним набуття ними права власності на квартиру. Сторонами виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем І черги по закону після смерті матері, так як він, на момент смерті матері, був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою: [ADDRESS] (нині Кам`янське), то, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-ІV,передбачено,що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 13, 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved