Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача АТ КБ «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором грошових коштів у сумі 78 060 грн. 01 коп. та 1800 грн. 00 коп. витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Постановою від 14.08.2018 року, винесеною начальником Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника. В порядку примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису, з його пенсійного забезпечення було утримано виконавчою службою та перераховано на користь відповідача грошові кошти в сумі 5754 грн. 52 коп. У зв`язку із порушенням нотаріусом встановленого чинним законодавством України порядку та підстав вчинення виконавчого напису, зазначений вище виконавчий напис було ним оскаржено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, рішенням якого від 08.08.2019 року, було визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., за яким у безспірному порядку стягнуто з нього на користь відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7999,60 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 62567,08 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 3300 грн., заборгованості по штрафам (фіксована сума) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3693,33 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800 грн, а разом 79860,01 грн. таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, відповідач отримав від нього кошти у спосіб, що не відповідає порядку їх стягнення у разі наявної заборгованості за зобов`язанням, що виникло на підставі договору, тобто заволодів належними йому коштами незаконно, всупереч встановленому законодавством порядку. По сьогоднішній день відповідач кошти йому не повернув, його звернення за телефоном гарячої лінії АТ «Приватбанк» 3700, відповідач ігнорує, в інший шлях, ніж за рішенням суду, повернути належні йому кошти, є неможливим, що й змушує його звертатись з цим позовом до суду. Ухвалою від 14.07.2020 року, відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачам подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано на адресу відповідача. 31.08.2020 року представник відповідача Провоторов Ю.В. , подав відзив на позов, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, зокрема, посилаючись на те, що належним доказом перерахування стягнутої з боржника у виконавчому провадженні суми на користь стягувача є відповідне платіжне доручення, а позивачем не надано суду доказів щодо перерахування державною виконавчою службою на користь стягувача (АТ КБ «Приватбанк») - грошових коштів у розмірі 5754,52 грн., а саме лише факти утримання цієї суми із пенсії позивача і наявність розпоряджень державного виконавця щодо необхідності перерахування певних сум на користь стягувача, які одночасно не оформлені належним чином в повній мірі, не є підтвердженням перерахування відповідачеві і отримання ним зазначеної вище суми, яка б підлягала стягненню у порядку, передбаченому ст. 1212 ЦК, і не виключає можливість знаходження цих грошових коштів на відповідному рахунку державної виконавчої служби. 01.09.2020 року на електрону адресу суду від представника відповідача адвоката Провоторова Ю.В. надійшла заява про проведення судового засідання 07.09.2020 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису, яка була передана головуючому судді 07.09.2020 року. Ухвалою від 08.09.2020 року клопотання представника відповідача адвоката Провоторова Ю.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та на 18.09.2020 року призначена відеоконференцію за допомогою програмного забезпечення EasyCon. 11.09.2020 року на електрону адресу суду від представника відповідача адвоката Провоторова Ю.В. надійшла заява про проведення судового засідання 18.09.2020 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису. Ухвалою від 11.09.2020 року клопотання представника відповідача адвоката Провоторова Ю.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без розгляду, оскільки питання вже вирішено. Ухвалою від 18.09.2020 року поновлено судовий розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою від тієї ж дати клопотання [PERSON] про витребування доказів (а.с. 4) задоволено та витребувано з Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копії документів, що містяться у виконавчому провадженні № 55989624. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Позивач та його представник про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, просили розглядати та закінчувати розгляд справи за їх відсутності. В судовому засіданні 18.09.2020 року в режимі відеоконференції представник відповідача проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що довідка виконавчої служби про перераховані кошти не є належним доказом, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В подальшому клопотань про проведення судових засідань в режимі відеоконференції не подавав, відповідач АТ КБ «Приватбанк» про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Вільногірського МВ ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5). Відповідно до довідки від 28.11.2019 р. з [PERSON] стягнуто примусово на користь відповідача кошти в розмірі 5754,52 грн. (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2019 року (справа № 201/10964/18) визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. та зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 13926, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7999,60 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 62567,08 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 3300 грн., заборгованості по штрафам (фіксована сума) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3693,33 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800 грн, а разом 79860,01 грн. таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили .(а.с. 8-11). Відповідно до платіжного доручення № 2335 від 13.09.2019 року Вільногірський міський ВДВС ГТЮ здійснив платіж на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 2211,31грн. по виконавчому провадженню № 55989624 грошові кошти від [PERSON] на ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 64). Відповідно до платіжного доручення № 830 від 22.03.2019 року Вільногірський МВ ДВС (Вільногірський міський ВДВС ГТЮ) здійснив платіж на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 1099,61грн. по виконавчому провадженню № 55989624 грошові кошти від [PERSON] на ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с. 65). Відповідно до платіжного доручення № 1857 від 29.07.2019 року Вільногірський МВ ДВС (Вільногірський міський ВДВС ГТЮ) здійсни платіж на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 2443,60 грн. по виконавчому провадженню № 55989624 грошові кошти від [PERSON] на ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 70). Отже, загалом виконавча служба перерахувала грошові кошти 22.03.2019 року, 29.07.2019 року та 13.09.2019 року по виконавчому провадженню № 55989624 від [PERSON] на ПАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») в сумі 5754,52 грн., що підтверджується іншими наданими копіями з матеріалів виконавчого провадження та узгоджується із виданою 28.11.2019 року довідкою за вих. № 6543/1319-34. Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів з посиланням на те, що відповідач заволодів належними йому коштами незаконно, всупереч встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Частинами 1, 3 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Відповідно до п. 1-5 Розділу VII Інструкції з примусової організації виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (надалі - Інструкція) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок). Операції з грошовими коштами на рахунках, визначених пунктом 1 цього розділу, здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок. Органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем щодо депозитного рахунку заводиться книга обліку депозитних сум (додаток 4), щодо рахунку авансових внесків - книга обліку авансових внесків (додаток 5). Книги обліку ведуться в автоматизовані системі виконавчого провадження. Запис здійснюється шляхом прямого введення обов`язкового складу реквізитів, який установлений для книги. Книга обліку депозитних сум та книга обліку авансових внесків щомісяця (до десятого числа) роздруковуються, прошнуровуються, скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби або приватного виконавця та включаються до відповідної справи за номенклатурою. В органі державної виконавчої служби ведення книг обліку за кожним рахунком здійснюється відповідальною особою, яка визначається розпорядчим документом начальника органу державної виконавчої служби (далі - відповідальна особа органу державної виконавчої служби). Відповідальна особа органу державної виконавчої служби здійснює підготовку розрахункових документів про перерахування коштів, ведення необхідних нарядів банківських документів та розпоряджень державних виконавців, підготовку звітності щодо коштів на рахунках органів державної виконавчої служби. Пунктами 10-13 Розділу VII Інструкції установлено, що після отримання з органу Державної казначейської служби України або банку виписок про наявність на відповідному рахунку коштів у книгу обліку негайно вносяться записи. При надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього відповідальна особа органу державної виконавчої служби невідкладно повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис. У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача). Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження». У разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні. У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, нумеруються та на зворотному боці останнього аркуша скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби із зазначенням кількості аркушів. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця. Кошти, що надійшли на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби від реалізації конфіскованого майна, перераховуються до державного бюджету протягом трьох робочих днів з дня надходження цих коштів. Згідно з п. 14 Розділу VII Інструкції перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам. Таким чином, суд приходить до висновку, що належним доказом перерахування стягнутої з боржника у виконавчому провадженні суми на користь стягувача є відповідне платіжне доручення. У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18 у подібних правовідносинах зроблено висновок про те, що правова підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Враховуючи те, що виконавчий напис, вчинений 05.12.2017 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 08.08. 2019 року, було, визнаний таким, що не підлягає виконанню, то відсутня правова підстава, на якій відповідач набув кошти у сумі 5754,52 грн., що підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи копіями платіжних доручень, внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, у зв`язку із чим, грошові кошти в розмірі 5754,52 грн. підлягають поверненню позивачу, як безпідставно набуте майно (отримане всупереч встановленому законодавством порядку), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими суду доказами, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача спростовують матеріалами цивільної справи, зокрема, наданими суду копіями платіжних доручень. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved