Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований в тому числі відповідач [PERSON] який не проживає у будинку більше року. Факт реєстрації відповідача, порушує права позивачки як власника зазначеного майна Відповідач - [PERSON] , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся у відповідності до положень ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ст.ст. 150,156 ЖК України). Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 12.11.2003року. на праві власності належить Ѕ частина будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] , який є колишнеім чоловіком позивачки. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 22.09.2013року. Відповідно до листа КП "ХМБТІ" 1/2 частина будинку за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , інша 1/2 частина вказаного будинку належить на праві власності [PERSON] . За показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] вона є сусідкою позиваки, відповідача не бачила більше року, після того як їх сім`я розпалась. Щоб позивачка чинила перешкоди відповідачу у проживанні в будинку нічого не чула. За показаннями допитаного в судового засіданні свідка [PERSON] , позивачка є її сусідкою другої половини будинку. 1/2 частини будинку, в якій мешкає свідок належить її батьку. Відповідач не мешкає там більше року, після того як вони з відповідачкою розійшлись. Щодо перешкод відповідачу у проживанні нічого не чула. Будинок поділений, відповідачка мешкає сама на своїй половині. З наданих квитанцій вбачається, що позивачка особисто здійснює сплату комунальних послуг. З відповіді начальника ХРУП№1 ГУ НП в Харківській області жодних скарг, заяв чи повідомлень від [PERSON] щодо порушення його житлових прав за місцем реєстрації [ADDRESS] з 01.01.2018року по теперішній час до ХРУП№1 не надходило. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до стаття 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що позивач є власником часини будинку де зареєстрований відповідач, який не проживає без поважних причин в квартирі більше року, суд вважає за необхідне усунути порушення прав власника та визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved