Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Керівник Уманської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Монастирищенської районної ради 11.01.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Підставою своїх вимог вважає, те що [PERSON] 18.02. 2020, близько 18 год 00 хв, знаходячись в будинку, що розташований по [ADDRESS] , під час суперечки з [PERSON] , яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками та ногами в область обличчя останнього, чим заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, навколоорбітальних гематом повік обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/135 від 26.02.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Правова кваліфікація умисних дій [PERSON] визначена як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, передбачене ч.2 ст.125 КК України. Ухвалою Монастирищенського районного суду від 21.04.2020 задоволено клопотання потерпілого [PERSON] про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні за ч.2 ст.125 КК України відносно обвинуваченого [PERSON] та закрито кримінальне провадження за нереабілітуючої підстави - п.7 ч.1 ст.284 КПК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» протягом 6 ліжко-днів, а саме в період з 20.02.2020 по 25.02.2020. За вказаний період, при вартості 1 ліжко-дня 511,30 грн, згідно довідки КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» №532 від 19.11.2020, на лікування [PERSON] витрачена сума 3067,80 грн, чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Оскільки, саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у хірургічному відділенні КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрати понесені медичною установою на лікування потерпілих від злочину та їх непогашення призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Таким чином, дії [PERSON] порушують не лише матеріальні інтереси держави, а і нематеріальні - порушення принципів законності та верховенства права, що закріплені Конституцією України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» районна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Стаття 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Вказані положення Закону надають Монастирищенській районній раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення в галузі охорони здоров`я, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України. Згідно листа Монастирищенської районної ради № 228/01-20 від 23.11.2020 заходи щодо відшкодування збитків, завданих медичній установі районною радою не вживалися та підстави її представництва прокуратурою оскаржуватися не будуть. Таким чином, Монастирищенська районна рада неналежним чином виконує покладені на неї обов`язки, що дає право Уманській місцевій прокуратурі вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Просять стягнути з [PERSON] на користь Монастирищенської районної ради Черкаської області витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 3067,80 грн. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просять стягнути з [PERSON] на користь Монастирищенської міської ради Черкаської області витрати, понесені закладом охорони здоров`я в сумі 3067,80 грн (а.с. 125). Ухвалою суду від 14.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.02.2021 залучено до участі у справі правонаступника Монастирищенської районної ради Монастирищенську міську раду та уточнено найменування третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області. Ухвалою суду від 23.03.2021 замінено у справі орган, який має право звертатися до суду в інтересах інших осіб Уманську місцеву прокуратуру на правонаступника Уманську окружну прокуратуру, продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 06.04.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.05.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання прокурор не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. В судове засідання представник позивача Монастирищенської міської ради не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у відсутності їх представника. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, правом на надання відзиву не скористався, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КНП «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зі змісту п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України вбачається, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 1,3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини). Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Зазначене узгоджується у позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 806/1000/17 (адміністративне провадження № К/9901/2562/17) від 25.04.2018. Разом з цим, більш широке тлумачення зазначених понять наводить Верховний Суд при розгляді справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц). На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Частиною 1, 2 ст. 57 ЦПК України встановлено, що органи та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Відмова органів та інших осіб, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі. Зі змісту п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 вбачається, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у ч. 2 ст. 4 ЦПК України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи. Відтак, тлумачення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Судом встановлено, що 19.11.2020 Монастирищенський відділ Уманської місцевої прокуратури звернувся з листом до Монастирищенської районної ради з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, у відповідь отримав лист № 228/01-20 від 23.11.2020 про те, що Монастирищенська районна рада є засновником КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня», майно для забезпечення статутної діяльності лікарні належить до районної комунальної власності; Монастирищенська районна рада не пред`являла та не має наміру пред`являти позов до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення [PERSON] та не заперечує проти представництва Уманською місцевою прокуратурою законних інтересів районної ради (а.с. 11). Таким чином, Монастирищенська районна рада є державним органом повноваження якого визначені правовстановлюючими документами та наділена повноваженнями розпорядження майном та коштами КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня». Відповідно до рішення Монастирищенської міської ради від 11.11.2020 № 49-2 «Про вступ Монастирищенської міської ради у права засновника установ, організацій, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища та міста Монастирищенського району та прийняття безоплатно їх майна у комунальну власність Монастирищенської міської ради» Монастирищенська міська рада вступила в права засновника КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради, змінила назву на КНП «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради, затвердила статут у новій редакції та безоплатно прийняла майно лікарні у комунальну власність Монастирищенської міської ради (а.с.51-59). Таким чином, як на час звернення до суду з позовом так і на час розгляду справи в суді порушення інтересів держави полягає у ненадходженні коштів до місцевого бюджету, представленого Монастирищенською районною радою, а з моменту вступу міської ради у права засновника закладу охорони здоров`я - Монастирищенською міською радою. Однією з умов для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦПК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З огляду на те, що кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, тому їх розпорядником на момент проведення лікування була Монастирищенська районна рада, на момент розгляду справи в суді - Монастирищенська міська рада, відповідно саме даний суб`єкт владних повноважень мав би здійснювати захист прав та інтересів держави, яку представляє з питань, порушених у позові. Таким чином, судом встановлено, що органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Монастирищенська районна рада Черкаської області, а з моменту вступу міської ради у права засновника закладу охорони здоров`я - Монастирищенська міська рада. З матеріалів справи вбачається, що порушення триває з 26.02.2020 (з моменту завершення лікування потерпілого [PERSON] ), проте до цього часу заходи усунення порушень суб`єктом владних повноважень не вживалися. Враховуючи те, що порушення вимог чинного законодавства триває протягом значного проміжку часу, зволікання, попри інформування місцевою прокуратурою про наявні порушення, не звернення з відповідним позовом до суду явно свідчить про нездійснення Монастирищенською районною радою Черкаської області, а з моменту вступу міської ради у права засновника закладу охорони здоров`я - Монастирищенською міською радою захисту інтересів держави, тобто її бездіяльність. Враховуючи викладене, судом встановлено, що у даному випадку має місце порушення інтересів держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Відтак, з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.04.2020 кримінальне провадження №1-кп/702/31/20 про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 125 закрито відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення ( а.с. 8). За змістом мотивувальної частини вищезазначеної ухвали суду встановлено, що [PERSON] 18.02.2020, близько 18 год 00 хв, знаходячись в будинку, що розташований по [ADDRESS] , під час суперечки з [PERSON] , яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками та ногами в область обличчя останнього, чим заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, навколоорбітальних гематом повік обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/135 від 26.02.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказана ухвала вступила у законну силу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Постановою КМ України від 16.07.1993 № 545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання ( далі - Порядок). У відповідності до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. За змістом відповіді КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» №532 від 19.11.2020, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 20.02.2020 по 25.02.2020 - 6 ліжко - днів. Вартість 1 ліжко-дня у лютому 2020 року складала 511,30 грн., вартість перебування у лікарні 3067,80 грн, без вартості затрачених пацієнтом медикаментів (а.с.10). У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Доказів звернення з цивільним позовом та його вирішення у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved