Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , встановлення опіки та призначення його опікуном над дитиною, стягнення аліментів із [PERSON] на користь опікуна на утримання дитини у розмірі 1/4 частин з усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, [PERSON] 03.09.2003 зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народила сина - [PERSON] . 15.05.2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.11.2011 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13.12.2006 [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , де вона проживала з матір`ю та позивачем по справі, які допомагали їй у вихованні сина. Починаючи з 2012 року відповідач почала нехтувати своїми батьківськими обов`язками, не приділяє сину уваги, не приймає участі у вихованні, не утримує його, покинула місце проживання та не проживає разом із сином, не працює, зловживає спиртними напоями та постійно порушує громадський порядок. Позивач та [PERSON] (бабуся малолітньої дитини) повністю займаються вихованням та утриманням дитини, відвідують батьківські збори, дбають про його здоров`я та забезпечують усім необхідним для життєдіяльності дитини. Позивач перебуває на обліку в Службі у справах дітей як кандидат в опікуни, має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, згідно висновку про стан здоров`я може виконувати функції опікуна дитини. З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 12.07.2019 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. В підготовчому засіданні третьою особою подано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та встановлення над ним опіки, а також подання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] . 11.11.2019 підготовче провадження по справі закрито та справу призначення до судового розгляду по суті. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Позивач, його представник та представник третьої особи вважали можливим продовжити розгляд справи за відсутності відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечували. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник третьої особи в судовому засідання позов підтримала та вважала доцільним його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . (а.с.32) Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.11.2011, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] . (а.с.44) Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 13.12.2016 [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . (а.с.45-47) Малолітня дитина, [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із бабусею та її чоловіком - [PERSON] . Згідно характеристики дитини - [PERSON] , [INFO] , видана директором Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №18 [PERSON] та класним керівником дитини [PERSON] , [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з четвертого класу, тобто з 2015 року, на уроках активний, уважний, на уроки приходить підготовлений із виконаними домашніми завданнями, мати дитини не приділяє йому уваги, не бере участі у його вихованні та навчанні. Дитиною займаються дідусь та бабуся, вони відвідують батьківські збори, спілкуються з класним керівником та вчителями, приймають активну роль у житті класу та школи. (а.с.36) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, дитина [PERSON] проживає разом з бабусею, [PERSON] та дідусем [PERSON] у двох-кімнатній квартирі, квартира обладнана усіма комунальними умовами, у дитини наявні: окрема кімната, спальне ліжко, робочий стіл, комп`ютер, постільні речі, одяг, взуття, підручники, книги, канцелярія. Дідусь та бабуся дбають про дитину, займаються його вихованням, забезпеченням та навчанням, мати не приймає жодної участі у вихованні дитини, не займається його здоров`ям, не цікавиться його шкільним життям, не з`являється вдома.(а.с.38) [PERSON] під час її мешкання за адресою: [ADDRESS] , характеризувалась посередньо, так як зловживає спиртними напоями, систематично порушує громадський порядок, за що неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, що підтверджується довідкою, виданою Ст. ДОП СП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл. Ковтун А.В. (а.с.48) Головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №19» Ковалівська С.О. надала інформацію, згідно якої, дитина [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] , і перебуває під наглядом фахівців закладу після виписки з пологового будинку, мати [PERSON] не виконує батьківські обов`язки в частині медичного спостереження за дитиною, до лікарів за необхідності звертається бабуся дитини - [PERSON] (а.с.49) Питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього [PERSON] , встановлення опіки над ним та призначення опікуна розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, результатом якого прийнято висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , необхідність встановлення над малолітнім [PERSON] опіки та призначення йому опікуна, вказане відповідає інтересам дитини. (а.с.83-86) Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Оцінюючи висновок Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради №500 від 06.08.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно малолітньої дитини підтверджується перевіреними судом зазначеними вище доказами по справі у їх сукупності. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мати дитини виконує свої обов`язки щодо виховання сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про призначення позивача, [PERSON] , опікуном малолітнього [PERSON] , суд зазначає наступне. Статтею 243 СК України визначено, що опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. [PERSON] перебуває на обліку в Службі у справах дітей як кандидат в опікуни щодо малолітнього [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою [ADDRESS] , де разом з [PERSON] (бабуся малолітнього [PERSON] ) виховує малолітнього [PERSON] . Згідно Характеристики, виданої з місця роботи позивача, останній працює слюсарем-ремонтником 5 розряду Харківської дільниці водопостачання і сантехобладнання 1 групи виробничого підрозділу «Харківське територіальне управління філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», за час роботи зарекомендував себе знаючим, кваліфікованим фахівцем, сумлінно працює, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, серед співробітників користується авторитетом та повагою. (а.с.14) З довідки про доходи з місця роботи вбачається, що [PERSON] має стабільний та постійний дохід. (а.с.13) До кримінальної та адміністративної відповідальності позивач не притягувався, що підтверджується довідкою про наявність судимостей від 27.01.2019. (а.с.11) Згідно висновку КНП «Міська поліклініка №24» Харківської міської ради про стан здоров`я особи, [PERSON] за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна малолітньої дитини. (а.с.16) [PERSON] отримав сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду та обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів. (а.с.17,18) Крім того, [PERSON] пройшов навчання кандидатів в опікуни, що пітверджується довідкою, виданою директором Харківського обласного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] та є таким, що рекомендований для включення його до єдиного банку даних потенційних опікунів. (а.с.21) Так відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради №500 від 06.08.2019, прийнято рішення щодо доцільності встановлення над малолітнім [PERSON] опіки та призначення йому опікуна. (а.с.83-86) Крім того, у вищезазначеному висновку міститься інформація стосовно ухилення мати, [PERSON] від виконання батьківського обов`язку. [PERSON] є дідусем малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає у його родині, [PERSON] повністю утримає та матеріально забезпечує малолітнього [PERSON] , приймає активну участь у його житті, навчанні та вихованні. Для дитини створені всі умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Також, директором Управління служб у справах дітей Харківської міської ради надано подання №501 від 06.08.2019 щодо доцільності встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] його опікуном. (а.с.81) Особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи. Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути опікуном та піклувальником дитини, судом не встановлено. На підставі викладеного, позовна вимога про встановлення опіки над малолітньою дитиною та призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідача, яка є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свого малолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь опікуна - [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частин з усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судові витрати, сплачені позивачем, останній просив залишити за ним, при цьому, з відповідача необхідно стягнути на користь держави витрати у вигляді судового збору за подання позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнений від таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved