Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась о суду з аним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.04.2008 року між Позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 461. 31.12.2009 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 лютого 2018 року, актовий запис № 1145. Після розірвання шлюбу Позивач народила від Відповідача двох дітей: - [PERSON] , [INFO] , підтверджується свіоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 21.02.2014 року та відповідним актовим записом про народження № 732; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.08.2017 року та відповідним актовим записом про народження №2402. Дарницьким районним судом міста Києва від 04.06.2018 року по справі № 753/9556/18 (провадження № 2-н/753/280/18) видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму кдля дитини відповідного віку і щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 24.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем подавалася заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання №753/9556/18 від 27 червня 2018 року. 09.07.2018 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме [PERSON] . Починаючи з 2017 року Відповідач систематично порушує права Позивача та дітей, в конкретному випадку [PERSON] , вчиняє відносно Позивача психологічне та фізичне насильство на очах дитини. Так, Відповідач, у будь-який час дня і кочі, без жодного повідомлення і узгодження з Позивачем, не враховуючи інтереси дитини [PERSON] , силою забирає сина від Позивача чи її батьків та вивозить дитину уіневідомому напрямку. При цьому, Відповідач влаштовує сварки, ображає Позивача та лається, дозволяє собі вчиняти фізичне насильство відносно Позивача, що виражається в нанесенні Позивачу тілесних ушкоджень. Всі ці дії Відповідача відбуваються на очах малолітньої дитини. Відповідач неодноразово повертав Позивачу дитину [PERSON] у поганому стані здоров`я, а саме з підвищеним ацетоном, так як відповідач відносно дитини не дотримується режиму харчування, режиму дня і режиму сна, що негативно позначується на дитині. На що є підтверджуючі результати досліджень та консультації лікарів від 18.04.2017 р., 21.10.2019 р., 22.10.2017 р., 10.04.2018 р., 27.04.2018 р., 29.04.2018 р., 05.01.2019 р. Тільки за останні два роки Позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, щодо вчинення відносно неї фізичного насильства. Тому позивач просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] ща адресою: [ADDRESS] . Не погоджуючись із первісним позовом [PERSON] було подано до суду зустрічний позов, який був мотивований тим, що між сторонами триває конфліктна ситуація з приводу прав батьків спілкування з дітьми. Даний конфлікт було частково вирішено шляхом, укладання сторонами нотаріальнопосвідченого договору про визначення місця проживання та утримання дітей від 22.08.2019 року. Однак, Мати продовжує порушувати права Батька на спілкування з дітьми не зважаючи на досягнуті угоди, що підтверджується звренням батька до правоохоронних органів. Батько має постійне місце роботи, що підтверджується довідкою 77, видана 18 березня 2019 року, має стабільний самостійний дохід, за рахунок якого має можливість забезпечити достойний рівень як свого життя так і дітей. Має власну квартиру та окремий трьохповерховий будинок, де у дітей є власна кімната, обладнана всім необхідним, що дає можливість в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, чого позбавлений здійснити Відповідач за зустрічною позовною заявою. Вказане підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов. Він ніяким чином не збирається чинити перешкоди щодо спілкування матері з синами, як і не робив цього донині, оскільки, і зараз діти проживають з матір`ю. Тому позивач за зустрічним позовом просив визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник підтримали первісний позов, просили його заоволити, а у зустрічному позові просили відмовити. Відповідач та представник відповідача проти вимог первісного позову заперечували, та просили задоволити в повному обсязі зустрічний позов. Представник третьої особи підтримав вимоги зустрічного позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що первісний позов підлягає до задоволення , а у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 05.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 461. 31.12.2009 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 лютого 2018 року, актовий запис № 1145. Після розірвання шлюбу, у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , підтверджується свіоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 21.02.2014 року та відповідним актовим записом про народження № 732; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.08.2017 року та відповідним актовим записом про народження №2402. Дарницьким районним судом міста Києва від 04.06.2018 року по справі № 753/9556/18 (провадження № 2-н/753/280/18) видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму кдля дитини відповідного віку і щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду 24.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 22 серпня 2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. було посвідчено договір про визначення місця проживання та утримання дітей між [PERSON] та [PERSON] . За даним договором місцем проивання дітей з 19 год. 00 хв. п`ятниці по 19 год. 00 хв. неділі включно батьки визначили місце фактичного проживання Батька за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2020 № 101-606/12 встановлено, що діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відвідано помешкання 05.04.2019, про що складено відповідний акт. З`ясовано, що зазначене житло - двокімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, чиста та охайна. Діти проживають в окремій кімнаті, яка повноцінно оснащена меблями та побутовою технікою, з матір`ю. У кімнаті для дітей окремі ліжка, облаштований куточок для ігор, шафа для речей. [PERSON] , матір дітей, виконує свої батьківські обов`язки на належному рівні, за місцем проживання та реєстрації місця проживання дітей створила належні умови для синів, має дохід для утримання [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , та (або) [ADDRESS] ) де дітям створено умови для проживання та розвитку. Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Києво- Святошинської районної державної адміністрації відвідано помешкання 16.05.2019, про що складено відповідний акт. З`ясовано що зазначене житло-триповерховий дім та однокімнатна квартира, де для дітей є окремі кімнати, ліжка для сну, куточок для ігор, іграшки, книжки, особисті речі. Вивчивши матеріали справи, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 09.01.2020 № 1) з метою забезпечення прав та інтересів дітей, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з частинами четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до медичної довідки Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 20.03.2019 року, [PERSON] ознак психіатричних захворювань немає, та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно характеристики з місця проживання, а саме ЖБК «Буревісник-8», [PERSON] характеризується позитивно. За свідченням сусідів, [PERSON] працьовита, товариська і ввічлива. В побуті доброзичлива та чуйна. Виховуванням та утриманням дітей займається одноосібно, всіляко розвиває дітей, приймає активну участь у громадському житті будинку. За час проживання у будинку, зарекомендувала себе, як зразкова мати, що підтримує добрі стосунки, як у колі сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна, привітна і по-можливості надає допомогу сусідам. Згідно довідки ПрАТ «Прага Авто» вих. № 41 від 20.02.2019 [PERSON] з 12 січня 2011 і по теперішній час працює в ПрАТ «Прага Авто», на посаді менеджера відділу логістики та дистрибуції. Згідно характеристики [PERSON] виданої ПрАТ «Прага Авто», остання характеризується як відповідальна, врівноважена людина, користується повагою колег та керівництва. Відповідно до довідки № 77 від 18 березня 2019 року виданої ТОВ «Торговий дім «Комтек», [PERSON] працює на посаді інженера-механіка з гарантійного та сервісного обслуговування двигунів Каммінз в ТОВ «Торговий дім «Комтек» з 2 квітня 2009 року по теперішній час. Суд зазначає про те, що у даній справі як мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток. З викладеного вбачається, що обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають позитивні характеристики, належні умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки кожного з батьків, що може зашкодити розвиткові дітей, та наявності в них будь-яких захворювань. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (Згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Визначаючи місце проживання дітей з матір`ю, розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, суд надає першочергове значення саме найкращими інтересами дітей та не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у їх житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того з ким вони будуть проживати. В той же час суд, не може прийняти висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2020 № 101-606/12 про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, як на підставу обґрунтованості вимог позивача за зустрічним позовом, оскільки даний висновок не містить належного обґрунтування, на підставі чого Органом опіки та піклування була віддана перевага батьку перед матір`ю у визначенні місця проживання дитини, не враховано думку дитини [PERSON] , який на заслуховуванні повіомив що «хоче жити з мамою, а папу те люить, щ охоче їзити в гості до папи, а з мамою жити», не враховано психологічний стан дітей та прихильність до кожного з батьків. При вирішення дано спору необхідно враховувати емоції та відчуття дітей, необхідність постійного спілкування з матір`ю, а також дотримання принципу не розлучення матері з дитиною. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог за первісним позовом та необхідності відмови у вимогах за зустрічним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved