Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 20.08.2020 року № 62861948 відкрито виконавче провадження, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 9345 від 08.07.2020 року про стягнення грошових коштів за період з 09.02.2020 року по 22.05.2020 року на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в загальному розмірі 10220,40 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості; розрахунок заборгованості, який доданий до заяви не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог, оскільки підготовлений з відображенням односторонніх арифметичних розрахунків самим відповідачем. Крім того, позивач також зазначає, що заборгованість, на підставі якої було вчинено виконавчий напис, було нею сплачено в повному обсязі на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією від 02.03.2020 року. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9345, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 08.07.2020 року, щодо стягнення з [PERSON] боргу в загальному розмірі 9420,40 грн. на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та боргу за вчинення виконавчого напису в розмірі 800,00 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.10.2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» документи що підтверджують наявність, розмір та безспірність заборгованості [PERSON] та у приватного нотаріуса матеріали нотаріальної справи з документами та матеріалами на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 9345 від 08.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості та докази повідомлення [PERSON] про вчинення виконавчого напису щодо неї. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.11.2020 року повторно витребувано у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» документи що підтверджують наявність, розмір та безспірність заборгованості [PERSON] та у приватного нотаріуса матеріали нотаріальної справи з документами та матеріалами на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 9345 від 08.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості та докази повідомлення [PERSON] про вчинення виконавчого напису щодо неї. Відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву та документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, та які підтверджують наявність, розмір та безспірність заборгованості [PERSON] . Приватним нотаріусом будь-яких із витребуваних судом документів, надано не було. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» був укладений кредитний договір, який підписаний відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», клієнту було надано доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, про тарифи, ціни, та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання на власному веб-сайті товариства розміщені Правила та примірний кредитний договір. Датою укладення кредитного договору є дата одержання товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Після укладення кредитного договору у електронній формі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав кредит у розмірі 4500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом безготівкового перерахування через платіжного провайдера суми кредиту на банківську картку клієнта відкриту в АТ «Ощадбанк». У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, на адресу позивача було направлено письмову вимогу про усунення порушень від 22.05.2020 року, в якій проінформовано про розмір заборгованості, що склалася. В подальшому з метою захисту своїх прав, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису, до якої були додані договір №1613976 від 09.12.2019 року, реєстр поштових відправлень, розрахунок заборгованості та копія довіреності представника. Загальна сума стягнення складає 9420,40 грн., з яких: 3762,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4740,40 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 918,00 грн. - штрафні санкції (штраф та пеня) та плата за вчинення виконавчого напису - 800 грн. Таким чином, оскільки відповідачем було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, нотаріусом правомірно вчинений виконавчий напис №9345 від 08.07.2020 року, а тому, відповідач просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Учасники справи в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання були повідомленні вчасно та належним чином. Позивач та відповідач просили суд проводити судове засідання без їх участі. Треті особи про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 09.12.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1613976, згідно п.1.1 якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п. 1.2. договору, позика надається строком на 30 днів. Згідно до п.1.3 сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка в розмірі 1,35 % від суми позики за кожний день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних). Пунктом 1.4 договору встановлена загальна вартість позики за зниженою ставкою, яка складає 140,50 % від суми позики або 6322,50 грн. та включає в себе, проценти за користування позикою - 40,50% від суми позики або 1822,50 грн. 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 9345 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», суми заборгованості в розмірі 9420,40 грн., з яких: 3762,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4740,40 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 918,00 грн. - штрафні санкції (штраф та пеня), за вчинення виконавчого напису 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 9420,40 грн. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 20.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №9345 від 08.07.2020 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса останньому було надано:договір №1613976 від 09.12.2019 року, реєстр поштових відправлень, розрахунок заборгованості та копію довіреності представника. Так, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог зазначених в Законі, а не у вигляді наданого нотаріусу відповідачем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» розрахунку заборгованості, який складений у довільній формі, без підтвердження первинними документами. Також, нотаріусу не було надано Правила надання коштів у позику та Графік платежів, які в сукупності складають зміст договору № 1613976 від 09.12.2019 року, та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація, зокрема щодо зміни порядку нарахування (формули нарахування) відсотків, встановлення та розмір неустойки (штрафу, пені) тощо. Суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Розмір штрафних санкцій (штраф та пеня) у розмірі 918,00 грн., розрахунок яких міститься в матеріалах справи та надано для вчинення виконавчого напису,не конкретизовано, тобто не вказано, що з вказаної суми є штрафом, а що пенею. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису від 08.07.2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався положеннями ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п. 2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 29 січня 2019 року у справі 910/13233/17 та постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу договір № 1613976 від 09.12.2019 року не посвідчений нотаріально, не містить особистого підпису позичальника (позивача), а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а нею при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову у загальному розмірі 840,80 гривень, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved