Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] у червні 2016 року звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Вимоги заяви мотивувала тим, що за час її спільного проживання зі [PERSON], у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки заявник із [PERSON] проживала у незареєстрованому шлюбі, за її вказівкою в свідоцтвах про народження її дітей у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис, згідно ст.125 СК України. [PERSON] [INFO] раптово помер, що унеможливлює на разі встановити його батьківство по відношенню до дочок [PERSON] та [PERSON]. Встановлення факту, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей заявника, має значення для реалізації особистих немайнових та майнових прав дітей, зокрема, прав на спадщину, в зв'язку з чим заявник просить суд встановити факт батьківства [PERSON] щодо її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не з"явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення вимог заяви [PERSON] не заперечували. Заінтересованіа особи ВРАЦ Дарницького РУЮ у м. Києві та Служба у справах дітей Дарницької РДА у м.Києві своїх представників у судове засідання не направили, однак подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у відсутності їх представників та винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів дітей. Заінтересована особа Сьома КДНК у судове засідання свого представника не направила, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, в тому числі завірену копію спадкової справи № 375/2015 до майна померлого 21.06.2015 [PERSON], заяви сторін по справі, приймаючи до уваги письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що [INFO] у м.Києві народилась [PERSON] (а.с.8) та [INFO] у м.Києві народилась [PERSON] (а.с.9), батьками яких у свідоцтвах про народження записано [PERSON] та [PERSON]. Запис про батька вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже, у відповідності до вказаної норми запис про батька дочок заявника був здійснений «[PERSON]». Сторонами у справі не заперечується факт, що заявник дійсно перебувала у шлюбних стосунках з [PERSON], в період її проживання в [ADDRESS], без реєстрації шлюбу; [PERSON] проживав спільно однією сім'єю із заявником, вів з нею спільне господарство, піклувався про заявника, як про свою дружину, завжди визнавав [PERSON] та [PERSON] своїми дітьми, підтримував заявника матеріально та морально. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком дочок заявника [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON], який помер [INFO], відносно [PERSON], яка народилась [INFO] та відносно [PERSON], яка народилась [INFO], знайшов своє підтвердження, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved