Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 його доходу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача в повному обсязі. Статтею 212 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи встановлено, що 30 серпня 2003 року між сторонами по справі укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 7 Язлівчицькою сільською радою Бродівського району Львівської області (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7) які проживають разом зі позивачкою, що підтверджується довідкою Язлівчицької сільської ради Бродівського району Львівської області № 178 від 05.02.2018 року (а.с. 8). З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві та підтриманих в судовому засіданні, вбачається, що з кінця 2017 року відповідач із нею та дітьми не проживає, жодної допомоги на утримання дітей не надає, не виконує своїх батьківських обовязків по піклуванню, не цікавиться і не бере участі у їх розвитку та вихованні, не цікавиться їх успіхами у навчанні. Їх діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у Берлинській [PERSON] ступенів, що зобовязує її забезпечувати їх необхідним шкільним приладдям, підручниками та книгами, шкільною формою та оплачувати харчування в школі. Крім цього, син [PERSON] хворіє та перебуває на обліку у педіатричному відділенні поліклініки Бродівської ЦРЛ із діагнозом плоскостопість І ступеню та потребує постійного лікування та носіння ортопедичного взуття, що також покладає на неї значні матеріальні витрати. Також, діти відвідують різноманітні гуртки, приймають участь у районних та обласних конкурсах та змаганнях. Утримання сина та дочки, їх лікування та влаштування дітям необхідних умови для гармонійного фізичного та інтелектуального розвитку є важким матеріальним тягарем для неї, оскільки отримувані доходи не дають можливості самостійно їх забезпечити. Крім цього, у неї на утриманні перебувають непрацездатні батьки: мати [PERSON] (пенсіонер за віком) та батько [PERSON] (інвалід 2 групи), які також потребують матеріальної допомоги. Щомісячний дохід позивача становить від чотирьох до пяти тисяч гривень. Відповідач просить врахувати, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які є пенсіонерами. Окрім того, мама перенесла онкологічне захворювання. Проте, на підтвердження цього відповідач суду не надав доказів на підтвердження того, що батьки перебувають на його утриманні. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, оскільки працює зварювальником в Лешнівському лісництві Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» та отримує регулярний дохід, який становить від семи до девяти тисяч гривень щомісячно. Аліменти на утримання інших осіб він не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи інших осіб в нього на утриманні немає. Згідно чинного законодавства відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, яке містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, а також стан його здоровя, суд вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини доцільним буде стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дасть змогу в достатній мірі забезпечити необхідні потреби дітей. Згідно із положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved