Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Позивач є спадкоємцем після його смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач Красненська селищна рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, позовні вимоги не оспорив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області 02.03.2020 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] складається із житлового будинку [ADDRESS] . З копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виготовленого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вбачається, що такий складений на житловий будинок [ADDRESS] . Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 30 серпня 2019 року секретарем Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] спірний житловий будинок заповів позивачу [PERSON] . Із копії спадкової справи№ 61/2020 від 30.04.2020 року вбачається, що позивач [PERSON] у встановлений законодавством термін звернулась до Буської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , тобто прийняв спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON] , побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а останній на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встиг оформити права власності на нього. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний житловий будинок за спадкоємцем померлого - позивачем по справі [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 316, 1216, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 206, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України

Outcome: approved