Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 534, 35 грн., з яких: 2 766 грн. - сума попередньої оплати, 37, 43 грн. - сума банківської комісії за перерахунок коштів, 61, 42 грн. - 3% річних; 195, 83 грн. - інфляційні втрати, 7 473, 67 грн. - пеня, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги позову обґрунтовує тим, що 18.09.2018 р. через веб-сайт www.mobilluk.com.ua ним було оформлено, а відповідачем прийнято замовлення покупця №181290110 на суму 2 766 грн. та №187800053 на суму 977 грн. 19.09.2018 р. позивачем було сплачено за наданими відповідачем реквізитами суму попередньої оплати в розмірі 3 743 грн. Відповідач підтвердив отримання оплати, проте зобов`язання щодо передачі товару не виконав. У зв`язку з вказаним, 05.10.2018 р. позивачем було оформлено заяву на повернення коштів через спеціальну електронну форму на веб-сайті www.mobilluk.com.ua, а 26.11.2018 р. було направлено лист на офіційну адресу продавця з вимогами про повернення попередньої оплати товару. Станом на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом на рахунок позивача повернуто лише 977 грн. 21.01.2019 р. На підставі зазначеного, посилаючись на Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звернувся до суду з зазначеними вище вимогами. 19.08.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Встановлено, що 18.09.2018 р. позивачем через веб-сайт www.mobilluk.com.ua було оформлено, а відповідачем прийнято замовлення покупця №181290110 на суму 2 766 грн. та №187800053 на суму 977 грн. 19.09.2018 р. позивачем було сплачено за наданими відповідачем реквізитами суму попередньої оплати в розмірі 3 743 грн. що підтверджується наданими до матеріалів справи квитанціями. Встановлено та не спростовано стороною відповідача, що зобов`язання по передачі товару не виконані. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2018 р. позивачем було оформлено заяву на повернення коштів через спеціальну електронну форму на веб-сайті www.mobilluk.com.ua, а 26.11.2018 р. було направлено лист на офіційну адресу продавця з вимогами про повернення попередньої оплати товару. Як вбачається з виписки по рахунку позивача, 21.01.2019 р. від відповідача надійшло повернення сплачених позивачем коштів в розмірі 977 грн., інші грошові кошти повернуто відповідачем не було. Отже, встановлено, що останнім порушені зобов`язані, які виникли між сторонами, товар не доставлено, кошти, сплачені позивачем повністю не повернуті. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини Згідно з ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.ст. 662-664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем не спростовано розрахунок, наданий стороною позивача, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що діяльність ФОП [PERSON] припинено , дата запису 26.06.2019 р., проте зазначене не звільняє відповідача від виконання зобовязань за укладеним між сторонами договором. У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4 грн., від сплати якого позивач був звільнений.

Outcome: approved