Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

заявник в своїй заяві просила встановити факт спільного її проживання з [PERSON] з січня 2008 року по день її смерті [INFO], оскільки це необхідно їй для прийняття спадщини. В судовому засіданні підтримала свою заяву і пояснила, що [PERSON] є дружиною покійного брата її матері[PERSON]., який помер [INFO]. З січня 2001 року [PERSON] переїхала на постійне проживання до м. Жмеринки і проживала в [ADDRESS], по сусідству з будинком заявника. Родичів у неї не було. З січня 2008 р., коли її стан здоров'я погіршився в зв'язку з похилим віком, заявник перейшла до неї проживати і проживала разом до дня її смерті [INFO]. Просила встановити даний факт, оскільки у покійної родичів не було, а вона претендує на спадщину як спадкоємиць четвертої черги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилась. Подала заяву про відсутність заперечень щодо задоволення заяви заявника та розгляд справи у її відсутність. За згодою з учасниками процесу суд розглянув справу у відсутність представника заінтересованої особи. Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Від встановлення цього факту в даному випадку залежить виникнення особистих майнових прав фізичної особи. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.10 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов'язок доказування передбачений також і ст.60 ЦПК України. З ксерокопії про народження та про одруження видно, що дошлюбне прізвище заявника [PERSON] (а.с.13), дошлюбне прізвище її матері [PERSON] - [PERSON] (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] одружились 05 вересня 1994 року, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу; при цьому [PERSON] залишила собі дошлюбне прізвище (а.с.9). З ксерокопії про смерть видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.10), [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). До дня смерті вона була зареєстрована в [ADDRESS] в м. Жмеринка, про що свідчить ксерокопія паспорта померлої (а.с.7). Відповідно до довідки № 15 житлово-будівельного кооперативу "Каштан" від 24 жовтня 2014 р. [PERSON] проживала по вищевказаній адресі разом з заявником і вели спільне господарство (а.с.19). даний факт також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що померла [PERSON] з 2001 року проживала в м. Жмеринка, з січня 2008 року по день смерті разом з нею проживала [PERSON], з якою вони разом вели спільне господарство. Родичів у померлої немає. Вищеперераховані докази суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Згідно з ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином в судовому засіданні факт проживання заявника із спадкодавцем не менше ніж п'ять років до дня відкриття спадщини підтверджений матеріалами справи і повністю знайшов підтвердження. І від встановлення цього факту в даному випадку залежить виникнення прав заявника як спадкоємця.

Outcome: approved