Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач 12.12.2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 1724 від 09.03.1998 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстрована її невістка - [PERSON] , але, фактично, з червня 2012 року відповідачка у спірному житловому будинку не проживає, не користується ним, особистих речей відповідачки в будинку немає, участі в утриманні житлового приміщення не приймає. Вищезазначене підтверджується актом про не проживання. Відповідачка добровільно з реєстраційного обліку за місцем реєстрації не знімається. Реєстрація відповідачки в її будинку створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження її власністю. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою про відкриття провадження від 27.01.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалу судді від 27.01.2020 року направлено відповідачу за її останнім місцем реєстрації (а.с. 13). До суду повернувся конверт з ухвалою судді від 27.01.2020 року, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с. 14). Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направила. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею Цивільного кодексу України /далі ЦК/ та статтею 150 Житлового кодексу України /далі ЖК/, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Правовою підставою вимог про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення статті 391 ЦК, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № [NUMBER] від 09.03.1998 року (а.с. 5). Згідно довідки, посвідченої виконавчим комітетом Покровської сільської ради від 04.12.2019 року у вищезазначеному будинку зареєстрована, окрім позивача, відповідачка [PERSON] , яка доводиться позивачці невісткою. Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідач [PERSON] за адресою реєстрації не проживає з червня 2012 року, про що свідчить акт про не проживання від 04.12.2019 року, посвідченої виконавчим комітетом Покровської сільської ради за свідченнями свідків (а.с. 7). Отже, відповідач не проживає та не користується спірним житловим приміщенням, не виконують свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг, не підтримують приміщення в належному стані. Таким чином, суд вважає доказаним факт, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає без поважних причин з червня 2012 та не користуються ним. Доказів щодо поважних причин не проживання відповідача [PERSON] в спірному домоволодінні з червня 2012 року не пред`явлено, підстав вважати наявними поважні причини не проживання відповідача з 2012 року у спірному домоволодінні в судовому засіданні судом не встановлено. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи доведеність в судовому засіданні підстав позову [PERSON] та ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а також, враховуючи, що відповідач фактично проживає за іншою адресою, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При таких обставинах, суд вважає, що необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved