Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що шлюб з відповідачем [PERSON] було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька- [PERSON], [INFO] року. Під час спільного проживання відповідач приділяв мало уваги дитині та її вихованням займалася вона. 3 2015 року і до теперішнього часу вона з донькою проживає за адресою:[ADDRESS]. Відповідач проживає у [ADDRESS]. Весь час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участі у її вихованні. 23.11.2017 року було винесено рішення опікунської ради Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Просить позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.11.2018 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито за правилами позовного (загального) провадження та було призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.01.2019 року по зазначеній цивільній справі було продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.02.2019 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON], не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав, просить слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи Служба у справах дітей Лиманської державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.02.2008 року другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 02 вересня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 21 січня 2010 року виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] 21.01.2010 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно характеристики, виданої "ЗОШ І-ІІІ ступенів- гімназія" Доброславського НВК, [PERSON] навчається в Доброславському НВК з 2-го класу, батько не цікавиться навчанням доньки й не приймає участі у її вихованні. Згідно довідки № 02-20/2504 від 11.09.2018 року, виданої виконавчим комітетом Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області, [PERSON], дійсно прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: чоловік- [PERSON] та донька - [PERSON] Згідно висновку опікунської ради Доброславської Селищної ради Лиманського району Одеської області від 23.11.2017 року, опікунська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його доньки [PERSON]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати сплачені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved