Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Ічнянська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що з 22 листопада 2017 року неповнолітній [PERSON] перебував у КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Із 02 квітня 2018 року виховується у прийомній сім`ї [PERSON] м. Носівка. Відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2017 року [PERSON] був відібраний від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, з якої були стягнуті аліменти на користь КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття.Протягом року після відібрання дитини [PERSON] , незважаючи на проведені з нею неодноразові бесіди працівниками соціальних служб району, Тростянецької сільської ради щодо її поведінки, способу життя, не вживала заходів для повернення дитини у сім`ю. З урахуванням викладеного позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що після відібрання у неї сина вона неодноразово навідувала його будинку дитини. Після того, як син був взятий у прийомну сім`ю його не навідувала, так як не бажала мати справу з людьми, які опікувалися її дитиною. Відзиву на позов відповідачем не подано. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] загалом по селищній раді характеризується позитивно, однак, що стосується її як матері, то остання неналежним чином приділяла увагу своєму малолітньому сину, якому не забезпечила належних умов проживання у будинках, де вона з останнім проживала, так як у них були відсутні електроенергія, належна кількість меблів. Дослідивши матеріали справи, та заслухавши показання свідка, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2017 року малолітній [PERSON] , [INFO] , був відібраний від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, з якої також були стягнуті аліменти на користь КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія», у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 17-18). [PERSON] на даний час виховується у прийомній сім`ї [PERSON] в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується копією розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 166 від 26 березня 2018 року (а.с. 26). Із довідки-характеристики, виданої Тростянецькою сільською радою Ічнянського району Чернігівської області 02 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] із грудня 2011 року, до цього часу проживала разом із братом [PERSON] у прийомній сім`ї в м. Прилуки. [PERSON] земельною ділянкою для вирощування овочів та фруктів не користується, не обробляє, підсобного господарства не утримує. На території сільської ради ніде не працює та не навчається. У спілкуванні з мешканцями села поводить себе з позитивної сторони, скарг від сусідів до сільської ради не надходило. 29 грудня 2017 року через неналежне виконання своїх батьківських обов`язків неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було відібрано у матері [PERSON] (а.с. 7). Як видно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 02 серпня 2019 року, остання проживає разом із братом [PERSON] , має у власності трьохкімнатну квартиру загальною площею 52,9 кв. м по [ADDRESS] , санітарний стан якої незадовільний, умов для нормального проживання не має, меблі відсутні, опалення відсутнє, підлога та стеля потребують капітального ремонту, водопровід в квартирі відсутній. Меблів та предметів побуту для проживання дитини не має. Приблизно 5 років [PERSON] проживає у свого брата [PERSON] по [ADDRESS] , в якій також відсутні санітарно-гігієнічні норми, опалення пічне, дров на опалювальний період немає, у квартирі брудно, із меблів диван та ліжко, кухонний стіл, декілька стільців та шафа для одягу. [PERSON] ніде не працює, підсобного господарства не утримує, земельну ділянку не обробляє. З останньою неодноразово проводилися бесіди як працівниками сільської ради, так і працівниками соціальних служб району щодо її поведінки та бажання прийняти участь в облаштуванні умов проживання, яка ініціативи з метою покращення власного способу життя не проявляє (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 28 жовтня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , квартира за вказаною адресою має загальну площу 24,9 кв. м, санітарно-гігієнічні умови проживання в якій відсутні, опалення пічне, яке потребує ремонту, дров на опалювальний період заготовлено не в повному обсязі, у квартирі брудно, із меблів один диван та ліжко, тумба для одягу, кухонний стіл, декілька стільців. У наявності є дитяча ванна для купання. Закуплено для ремонту квартири шпалери для стін та білило. У квартирі відсутня електромережа, електролічильник. [PERSON] ніде не працює, підсобного господарства не утримує, земельну ділянку не обробляє. З останньою постійно проводилися бесіди як працівниками сільської ради, так і працівниками соціальних служб району щодо її поведінки та бажання прийняти участь в облаштуванні умов проживання (а.с. 27). Як убачається з висновку Ічнянської районної державної адміністрації № 01-46/2030 від 19 серпня 2019 року, остання, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів для позбавлення батьків їх батьківських прав. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007р. із послідуючими змінами роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Положеннями ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач протягом року після відібрання у неї сина не вживала ніяких заходів для того, щоб повернути його у сім`ю, яка продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , долею якого не цікавиться, по відношенню до якого згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України повинна бути позбавлена батьківських прав. Суд критично відноситься на посилання відповідача про те, що вона неодноразово відвідувала сина поки він був у дитячому будинку, оскільки відповідно до довідки останнього від 28.10.2019 року [PERSON] за час перебування її дитини у закладі, відвідала його тільки 10.12.2017 року та 09.02.2018 року (а.с. 25). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved