Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.04.1991 року відділом ЗАГС Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 24; після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі одружилися 21 квітня 1991 року, шлюб зареєстровано відділом ЗАГС Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №24. У шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, втратили взаєморозуміння та повагу, через те, що мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Вказує, що їхній світогляд та культурні цінності теж не співпадають, відповідач не поважає її як жінку та як дружину, не рахується з її думкою. Останнім часом почав зловживати спиртним, вчиняти конфлікти. Відповідач почав піднімати на неї руку, що дає привід непокоїтися їй за власне здоров`я. Внаслідок чого вони відчужилися один від одного та втратили сімейні цінності, необхідні для спільного проживання. Сім`я втратила цінність для них, неодноразові спроби примиритися та відновити сімейні стосунки не дали результату, тому бажає припинити шлюб. Подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, а тому строк на примирення просить не надавати. Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року сторонам надавався строк для примирення - три місяці, провадження в справі було зупинено до закінчення строку для примирення сторін. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року провадження в справі поновлено. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розлучення згідний; зазначив, що після наданого судом терміну для примирення стало очевидним, що зберегти сімейні відносини вони не можуть. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 21 квітня 1991 року відділом загсу Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 24 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 1991 року. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом трьохмісячний строк для примирення сторони не помирилися. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн., що стверджується квитанцією № 0.0.1629741416.1 від 25.02.2020. Враховуючи, що заява відповідача [PERSON] про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в розмірі 420,40 грн. (840,80:2=420,40). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved