Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулась до Кам`янського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з документами для підтвердження трудового стажу. Під час перевірки з`ясувалось, що в документах ( архівній стажовій довідці та трудовій книжці ) допущені помилки, які виправити не можливо, а саме: в архівній стажовій довідці її ім`я записано як « [PERSON] » , а в трудовій книжці колгоспника окрім невірно заначеного ім`я « [PERSON] » ще й невірно заначено її по батькові як « [PERSON] », що не відповідає її біометричним даним, зазначених у свідоцтві про народження та у паспорті громадянина України, а саме [PERSON] . Саме з вказаних підстав просить суд встановити факт належності їй [PERSON] архівної довідки № 35 від 28.01.2020 року про кількість вироблених трудоднів(людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві «Шлях до комунізму» с.Грушківка Кам`янського району Черкаської області з 1959 р. по 1960 р., та 1965 рік, та трудової книжки дата заповнення якої 5 квітня 1962 року. В судове засідання заявник не з`явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.Вказала, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи є заява заінтересованої особи, в якій вони просили розглянути справу без їхнього представника, стосовно вирішення заяви покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку про наявність можливості для задоволення заяви у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З копії свідоцтва про народження заявника, виданого повторно 18.05.1999 р. відділом реєстрації актів громадського стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області, серія [NUMBER] , актовий запис № 761 вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові заявника, народженої [INFO] в с.Грушківка Кам`янського району Черкаської області зазначено [PERSON] (а.с.4). Копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 28.06.1980 р. Грушківською сільською радою с.Грушківка Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 7 підтверджується, що заявник своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » змінила внаслідок укладення шлюбу взявши прізвище свого чоловіка (а.с.4). За даними які містяться в паспорті громадянина України серія [NUMBER] виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 3 червня 1999 року, [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Грушківка Кам`янського району Черкаської області (а. с.3) . Однак у трудовій книжці, дата заповнення якої 5.04.1962 року, за підписом володільця [PERSON] 1943 року народження, прізвище виправлене на [PERSON] та завізовано з проставленням печатки- підстава укладення шлюбу. Зазначена серія та дата укладення шлюбу повністю збігається з серією та датою зазначеною у свідоцтві про укладення шлюбу заявниці, а тому у суду немає сумніву що дана трудова книжка належить заявниці по справі [PERSON] . Що стосується архіної довідки № 35 від 28.01.2020 року про кількість вироблених трудоднів(людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві «Шлях до комунізму» с.Грушківка Кам`янського району Черкаської області з 1959 р. по 1960 р., та 1965 рік, де ім`я заявниці вказано як « [PERSON] », то суд вважає, що ім`я « [PERSON] » є зменшеною народною формою ім`я « [PERSON] » і тому суд вважає, що дана довідка також належить заявнику по справі. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області(Кам`янський відділ обслуговування громадян) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У зв`язку з вказаним доводи заявника про приналежність їй трудової книжки та архівної стажової довідки, є безсумнівними та підтвердженими. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved