Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 29 вересня 2009 року, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Бессарабська, б. 162. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 29 вересня 2009 року право власності на земельну частку (пай) розміром 2,08 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Вікторія», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0558997 від 05.05.2000 року, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що позивачем було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є депутатом [PERSON] сільської ради та позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] знає добре. Підтвердив факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 29 вересня 2009 року, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Бессарабська, б. 162. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що спадкодавця [PERSON] знає добре. Деякий час сім`я спадкодавця не проживала в селі Утконосівка, але потім повернулась, побудувала будинок по вулиці Бесарабська. На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею проживала донька [PERSON]. Підтвердив факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 29 вересня 2009 року, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Бессарабська, б. 162. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0558997 від 05.05.2000 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської райдержадміністрації від 16.02.1996 року за № 54-96, зареєстрованого 11.07.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1773, [PERSON] належала земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради площею 2,08 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 196174 від 01.10.2009 року, виданого [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 29.09.2009 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території [PERSON] сільської ради площею 2,08 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0558997 від 05.05.2000 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 49740809 від 06.11.2017 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV ЖД № 417618 від 04.08.1988 року, повторно виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ ЖД № 358680 від 22.10.1992 року, виданого [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Даной». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майноі право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved