Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про зняття арешту з майна, в якому просив скасувати арешт на ? частини квартири [ADDRESS], що накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 14.11.2000 року за № 131/10. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В кінці листопада 2014 року йому стало відомо, що згідно постанови ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві за № 131/10 від 14.11.2000 року на ? частини квартири [ADDRESS] накладено арешт. Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, даний арешт було зареєстровано 30.09.2004 року за № 1344284 Сьомою Київською державної нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві за № 131/10 від 14.11.2000 року. 26.11.2004 року на письмове звернення про надання вищезгаданої постанови отримав відмову. Крім того, відповідач повідомив, що надати будь-яку інформацію з даного питання немає можливості. Оскільки завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві три роки та відповідно, архів та книги обліку виконавчих проваджень було знищено. На теперішній час виконавчих проваджень, по яких накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на примусовому виконанні ВДВС Дарницького РУЮ не знаходиться. Зазначає, що має бажання розпорядитися спірною квартирою, однак при зверненні до нотаріуса йому стало відомо про існуюче обтяження належної йому на праві власності квартири у вигляді арешту, накладеного постановою ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 14.11.2000 року № 131/10. У зв'язку з зазначеним обставинами позивач просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду свої пояснення та заяву з проханням слухати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва з 26.12.2005 року по 27.03.2015 рік перебував дублікат виконавчого листа № 2-1100 від 14.01.2003 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно з 17.04.1998 року та до його повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості № 39/9, складеного головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві заборгованість по аліментам станом на 01.05.2014 року відсутня. Відповідно до листа ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва від 26.11.2014 року, згідно даних, які містяться в єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень, на примусовому виконанні знаходиться виконавчий документ № 2-1100. Інші виконавчі документи відносно вказаного боржника на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва не перебувають. 20.03.2015 року до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва надійшла заява від боржника [PERSON] та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015 року № 22-ц/796/3681/2015, відповідно до якої виконавчий лист № 2 -1100/1998, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно з 17.04.1998 року та до його повноліття, визнано таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що 27.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий лист направлено до суду, копію постанови направлено сторонам до відома. Разом з тим, судом встановлено, що 14.11.2000 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1100, виданого 14.05.1998 р. Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] винесено постанову № 131/10 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на ? частини квартири [ADDRESS]. Начальником ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ярушевською І.І. в листі від 27.03.2015 року повідомлено, що відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Надати більш детальну інформацію відносно іншого виконавчого провадження за цим же виконавчим листом неможливо, оскільки виконавче провадження за 2000 рік знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у відділі з 26.12.2005 року по 27.03.2015 рік перебував дублікат виконавчого листа № 2-1100, виданий 14.01.2003 року Дарницьким судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно з 17.04.1998 року та до його повноліття. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015 року № 22-ц/796/3681/2015 виконавчий лист № 2 -1100/1998, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно з 17.04.1998 року та до його повноліття, визнано таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого 27.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, як вбачається з матеріалів справи на даний час на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві не перебуває виконавчий лист № 2-1100 та відсутнє виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1100, виданого Дарницьким судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]. Частиною 1 ст. 57 Закону "Про виконавче провадження", встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів боржника накладений в рамках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що обставини, які були підставою для накладення арешту на квартиру, відпали приходить до висновку про задоволення позовних вимог про скасування арешту на ? частини квартири [ADDRESS], що накладеного постановою ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 14.11.2000 року за № 131/10. На підставі викладеного,

Outcome: approved