Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Лікар психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] у примусовому порядку в психіатричний заклад без її згоди. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [PERSON] страждає психічним захворюванням. Зі слів доньки постійно йде з дому і не повертається. Не впізнає рідних, проявляє словесну агресію, не спить вночі, не доглядає за собою. Весь час знаходиться під постійним наглядом. Стверджує, що без примусової госпіталізації [PERSON] може завдати шкоду собі та оточуючим. У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр [PERSON]В заяву підтримала і просить її задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] була госпіталізована в психіатричне відділення ТОККПНЛ 05.07.2016 р. о 11 год. 05 хв. за заявою законного представника [PERSON] у звязку із суттєвим погіршенням психічного стану хворої. Висновком комісії лікарів психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 06.07.2016 року, відзначено, що гр. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів та останній встановлено діагноз деменція при хворобі Альцгеймера з раннім початком. З анамнезу захворювання пацієнта відомо, що хвора змінилась у поведінці близько пяти років тому, коли почала забуватись, не могла згадати назви деяких предметів. 26.06.2016 року була госпіталізована в ТОККПНЛ в 10-те психіатричне відділення, після чого неодноразово лікувалась. Весь час знаходиться під постійним наглядом родичів, потребує сторонньої допомоги при здійсненні догляду за собою. Психічний статус пацієнтки в свідомості. Дезорієнтована в повному обсязі, обличчя гіпомімічне. Мовний контакт малопродуктивний, на запитання відповідає невпопад, після довгих пауз, мислення малопродуктивне. Розмовляє сама до себе, мова погана незрозуміла. Вольові процеси вкрай ослаблені: навички самообслуговування відсутні. Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування пацієнтки [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, а також підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю в неї важкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для неї, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. В судовому засіданні законний представник [PERSON] не заперечила щодо примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно, та пояснила, що стан хворої значно погіршився, вона не може самостійно задовольняти свої життєві потреби. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки хвора може завдати шкоди як собі, так і оточуючим, при таких обставинах, у відповідності із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» маються всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved