Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого нотаріусом від 29.12.2010 року позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] Посилаючись на те, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим за вищезазначеною адресою, більше семи років у зазначеному будинку не проживає, просить визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться у [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, згідно із поданою заявою просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неявки суду невідома. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS], що стверджується договором дарування житлового будинку та витягом № 29646528 про державну реєстрацію прав від 13.04.2011 року (а.с. 7-9). Як вбачається з будинкової книги № 111070 та довідки про склад сім'ї №699 від 16.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.10-14), відповідач по справі. Відповідно до акту комісії Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 181 від 11.05.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак фактично не проживає (а.с.15). Відповідно до ст. 71 та ст. 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення за ними зберігається протягом шести місяців. Відсутність за місцем проживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житлом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Щодо вимоги про зняти відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання, то вказана вимога до задоволення не підлягає, оскільки зняття з реєстраційного обліку є наслідком встановлення судом зміни місця проживання, втрати права на користування житлом відповідачем, і тільки після цього можуть бути порушені такі процедурні питання як зняття з реєстраційного обліку. Оскільки позивач просив залишити судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за нею, судом не вирішується питання про стягнення їх з відповідача відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.16, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved