Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовківського районного суду Львіввської області із позовною заявою до Бишківскької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її бабця [PERSON] . На випадок своєї смерті [INFO] [PERSON] склала заповіт на її користь. Після смерті бабці, [PERSON] , вона вступила у фактичне володіння та управління Ѕ будинку, користується ним та присадибною ділянкою тим самим прийняла спадщину. Крім того вказує, що після смерті бабці залишилась спадщина, земельна частка (пай) площею 1,33 умовних кадастрових гектарів, які знаходяться на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області - згідно сертифіката на право на земельну ділянку. Позивачка вказує, що вона зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки її бабця, [PERSON] , такого права належним чином не зареєструвала. А тому просить задоволити позовні вимоги. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак, відповідачем Туринківськоюсільською радою надіслано до суду лист про відсутність заперечень проти позовних вимог позивача та розгляд справи у відсутності їх представників. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2008 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Ще протягом життя, а саме 29.10.1984 року, [PERSON] склала заповіт, із змісту якого вбачається, що на випадок своєї смерті вона зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області Я.М. Стадницькою та зареєстровано в реєстрі за № 8. По даних, які є у виконавчому комітеті Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт заповідачем не змінено і не скасовано. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1954 вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 08. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № витягу 000213693 від 06.11.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у звя`зку із чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 06 від 28.01.1972р. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.1972 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( дочка померлої [PERSON] ). Із копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 16.11.1991 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у звя`зку із чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 698 від 16.11.1991 р. Із копії свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] від 20.02.2008 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №1201. Згідно довідки № 1538 від 10.10.2008 року, [PERSON] до дня смерті померлої [PERSON] проживала без реєстрації разом з нею та вела спільне господарство. Відповідно довідки № 1016 виданої Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 13.10.2008 року приватної власності на будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Із довідки № 1537 від 09.10.2008 року вбачається, що в житловому будинку за адресою в [ADDRESS] зареєстрований та на даний час проживає [PERSON] . Однак згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до виготовленого технічного паспорта на садибний індивідуальний житловий будинок виготовлений на замовлення [PERSON] будинок [ADDRESS] побудований 1924 року, має загальну площу 83.6 м. кв., житлової 45.8 м. кв., будинок розділений на дві частини, має два виходи. Вартість будинку становить в цілому 45687 (сорок п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень. Із довідки №1233 виданої 24.07.2008 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що згідно погосподарського обліку в Бишківській сільській раді Жовківського району Львівської області житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , числиться за [PERSON] (1/2 будинку) та [PERSON] (1/2 будинку). Відповідно до ч. 1ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так як, померла [PERSON] склала заповіт в користь своєї внучки, [PERSON] , який є чинним, а тому остання є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї баби. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Із довідки №1536 виданої 09.10.2008 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що померла [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . З копії довідки № 1538 виданої 10.10.2008 року Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , проживала разом із своєю бабцею, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня її смерті в с.Кулиничі, Жовківського району Львівської області і вели спільне господарство. Із довідки № 1016, яка видана Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві особистої власності не зареєстровано і свідоцтво про право власності не видавалося. Позивачці [PERSON] постановою приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Львівської області від 31.01.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлій [INFO] , а саме у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Крім того суд враховує, що позивач не заявляв про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно до Сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ №0140475 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 1.33га., що розташована на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст. ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved