Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Лікар-психіатр ПВ Кобеляцької ЦРЛ [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій зазначає, що [PERSON] є недієздатним та з 06.03.1989 року психічно хворіє (діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу хвороби з помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу (параноїчному та апато-аболічному), загострення). На даний час його психічний стан погіршився висловлює суїцидальні думки та відмовляється від прийому не тільки ліків, а й їжі, постійно перебуває у ліжку, в зв`язку з цим просить суд винести рішення про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричної лікарні. В судовому засіданні заявник, лікар-психіатр [PERSON] підтримала вимоги за заявою. Хворий, [PERSON], та його опікун [PERSON], прохали суд госпіталізувати [PERSON] до психіатричної лікарні. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, а також думку прокурора Тітаренко О.М., яка не заперечувала проти задоволення заяви, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Із висновку ЛКК поліклінічного відділення Кобеляцької ЦРЛ № 23 від 13.09.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи довічно, страждає психічним захворюванням, має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу хвороби з помірно вираженим дефектом особистості змішаного типу. Загострення. У психічному статусі домінують галюцинаторно-параноїдна симптоматика та суїцидальні думки, відмова від їжі, що може кваліфікуватися як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий може вчиняти чи виявляти реальні наміри, вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та для оточуючих, а тому потребує призначення госпіталізації в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф. Мальцева (а.с.3) Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20.05.2015 року [PERSON] визнаний недієздатним внаслідок психічного захворювання та над ним встановлено опіку. Опікуном призначено [PERSON] (а.с.5) . Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року роз`яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що [PERSON] потребує призначення госпіталізації на стаціонарне лікування в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф. Мальцева, а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved