Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~\~до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом\~до Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Полтавського району, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, що знаходяться в с. Мачухи, вул. Замкова, 13, Полтавського району, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1804 га, що знаходиться в с. Мачухи Полтавського району, в порядку спадкування після матері, [PERSON]. Представник позивача в підготовче судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області на адресу суду надійшла заява, згідно якої прохають справу розглядати у відсутності їхнього представника, проти задовлення позову не заперечують. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року померла [PERSON] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Мачухи, вул. Замкова, 13, Полтавського району Полтавської області, а також земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,46 га. В установлений законом строк позивач звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] В липні 2018 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться в с.Мачухи Полтавського району, по вул. Замкова, 13. Постановою про відмовою у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідцтва про право на спадщину. Підставою відмови стала невідповідність площі земельної ділянки, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Мачухи Полтавського району, а саме 0,46 га згідно правовстановлюючого документу на земельну ділянку та 0,4304 га по фактичному користуванню, згідно довідки №602 від 06.07.2018 року, виданої проектною організацією ФОП [PERSON] (а.с. 10). Судом встановлено, що приватизована земельна ділянка площею 0,46 га, передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, а також житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в с. Мачухи, вул. Замкова, 13, Полтавського району Полтавської області, належав спадкодавиці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №2724 (а.с. 6). Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ПЛ № 040027, виданого 11.11.2002 року на ім'я [PERSON] (спадкодавця), земельна ділянка має площу 0,46 га. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Полтавського району від 27.06.2018 року в земельно-кадастровій книзі №1145 за [PERSON] числиться земельна ділянка загальною площею 0,4604 га з якої 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, а 0,2104 га для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, по фактичному користуванню площа ділянок становить 0,4304 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд - 0,25 га, а для ведення особистого селянського господарства - 0,1804 га. Як встановлено судом, протягом часу проживання спадкодавиці у своєму будинку межі земельної ділянки не змінювалися, спорів з сусідами щодо меж земельних ділянок не було. Причиною невідповідності площ земельних ділянок може бути лише неточність вимірювальних приладів, які використовувалися при виготовленні державного акту на право власності на землю. Вказана невідповідність унеможливлює виготовлення технічної документації із землеустрою, а отже неможливо внести земельні ділянки до Державного кадастру, що, у свою чергу, позбавляє позивача можливості оформити спадкові права та одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.4.1 та 4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 за №325, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Проте, вищевказана інструкція втратила чинність від 15.10.2013 р., отже механізму внесення виправлень до державних актів не існує на даний час. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Визнання за [PERSON] права власності на вищезазначене спадкове майно не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої, то відповідно за нею можливо визнати право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved