Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач 05.11.2019 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, яку в подальшому уточнив, просив суд: -стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання останнього на період навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті в розмірі ј частини від місячного заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повного завершення навчання, але не пізніше 23-річного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком позивача. Оскільки останній навчається, потребує матеріальної допомоги, яку батько не надає. Третя особа [PERSON] 20.12.2019 також звернулася з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та просила суд: -збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/6 до ј частини. В обґрунтування позову третя особа посилається на те, що відповідач є батьком дитини. Фінансовий стан третьої особи погіршився, дитина проходить вартісне лікування. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06.11.2019 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 11.11.2019 позовна заява прийнята судом до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Відзив відповідачем надано 10.12.2019. Ухвалою від 26.12.2019 позовну заяву залишено без руху. Відповідь на відзив подано 28.12.2019. 10.01.2020 третьою особою подано уточнену позовну заяву. Ухвалою від 01.02.2021 позовну заяву третьої особи прийнято. Ухвалою від 01.07.2021 справу призначено до судового розгляду. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов та його обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Вважає позов третьої особи необґрунтованим. Відповідач, його представник первісний позов та позов третьої особи не визнали, вважають їх необґрунтованими. Відповідач підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, не надає. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, свій уточнений позов підтримала повністю. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач є дочкою відповідача, що підтверджується відповідним записом у свідоцтві про народження першого (арк.с 6 зворот). [PERSON] (далі - мати) є матір`ю позивача, що підтверджується відповідним записом у свідоцтві про народження останньої (арк.с 6 зворот). Мати 10.01.2019 була звільнена з посади. На даний час офіційно не працює. Як повідомив представник позивача в судовому засіданні, мати перебуває за кордоном на заробітках. Ці обставини ніким не оспорюються. Позивач навчається в Криворізькому державному педагогічному університеті (ВУЗ знаходиться в м. Кривий Ріг, денна форма навчання) за держзамовленням з терміном навчання по 30.06.2023, що підтверджується довідкою (арк.с 11). Ці обставини ніким не оспорюються. В гуртожитку позивач не проживає, стипендію не отримує, проживає в смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, що підтверджено довідками (арк.с 12, 13). З червня по листопад 2019 року середньомісячний дохід відповідача склав 10 697 грн, з грудня 2020 року по травень 2021 року - 12 338 грн (довідки - арк.с 44, 175). Як випливає з виписки із медкарти амбулаторного хворого від 06.12.2019, позивач страждав на остеохондроз, радикулопатію (арк.с 45, 46). До досягнення позивачем повноліття з відповідача на її утримання стягувалися аліменти в розмірі ј частини всіх його доходів (арк.с 47). [PERSON] , [INFO] , є сином третьої особи та відповідача, що підтверджується відповідними записами в свідоцтві про його народження (арк.с 140). З січня по травень 2021 року середньомісячний дохід третьої особи склав 6124 грн (довідка -арк.с 178), також отримує соціальні виплати з бюджетів (арк.с 179-180). На підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2011 (арк.с 49) з відповідача на користь третьої особи на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів). Згідно витягу з протоколу ЛКК від 12.11.2019, із медкарти амбулаторного хворого (арк.с 142, 143), [PERSON] часто хворіє на простудні захворювання. Відповідач є сином [PERSON] , що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про його народження (арк.с 160). [PERSON] - пенсіонерка, хворіє (арк.с 158). Відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, не надає. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Як випливає з принципу N 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ч. 1 ст. 200 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ст. 10 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлює ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при ухваленні даного рішення враховує, що: позивач повнолітня здорова особа, яка, навіть маючи денну форму навчання, зважаючи на тривале дистанційне навчання (що є загальновідомим фактом) у ВУЗ, може працювати, але не працює; позивач проживає в іншому населеному пункті, ніж ВУЗ та потребує матеріальної допомоги з боку батьків; мати позивача отримує неофіційні доходи (заробітки за кордоном) і зобов`язана нести витрати по оплаті Ѕ потреб дочки; відповідач отримує в середньому на місяць 12 338 грн (що є збільшенням доходів, порівняно з 2019 роком); відповідач страждає на хвороби, але не можна вважати, що вони заважають йому повноцінно жити і мати додаткові заробітки; відповідач не довів придбання медичних препаратів для себе; навчання позивача за бюджетні кошти; на потреби позивача на місяць (в 2019 році) необхідно приблизно 2600 грн (як зазначено в позові), тобто Ѕ - 1300 грн; прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2021 - 2379 грн (1/2 - 1190 грн); 1/6 від 12 338 грн (середній дохід відповідача з податками на місяць) - 1974 грн; 1/6 зарплати стягується на утримання сина [PERSON] ; відповідач може надавати матеріальну допомогу на дочку; третя особа отримує в середньому на місяць дохід в сумі 6124 грн (зарплата) та отримує соціальні виплати. Крім того, відповідачем не доведено, що він утримує свою матір чи надає яку-небудь матеріальну допомогу їй. Третьою особою не доведено обставини, на які вона посилається, а саме: що її майновий стан погіршився або майновий стан відповідача покращився, порівняно з листопадом 2011; що дитина потребує вартісного лікування і такі витрати мали місце. Ст. 192 СК України, на яку посилається третя особа, не передбачає такої підстави для збільшення розміру аліментів, як потреба у додаткових витратах на дитину. Згідно ст.185 СК України: «1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.» Питання участі відповідача у можливих додаткових витратах на сина [PERSON] може бути вирішене третьою особою в судовому або позасудовому порядку. Це окремий вид аліментів. Отже,

Outcome: approved