Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2007 року народження у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину для дітей відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб розірвано, сторони припинили спільне проживання, їх дочка [PERSON] , 2007 року народження проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач дочкою не цікавиться, вихованням та потребами не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Сторони по справі перебували в шлюбних відносинах. Шлюб зареєстровано 14 липня 2006 року. В шлюбі [INFO] народжена [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька а.с. 13). \~ \~ \~ \~Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року шлюб сторін розірвано (а.с. 12). Після розірвання шлюбу спільне життя сторін по справі припинено. Позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітньщю дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (підтверджено довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1441-5000165596 від 25.07.2019 року, № 1441-5000165601 від 25.07.2019 року а.с. 8-9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Розглядуваний позов подано [PERSON] з підстав порушення батьком [PERSON] обов`язку по утриманню дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що спірні відносини сторін врегульовано такими правовими нормами. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ч. 2 ст. 51 Конституції України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та відповідачем [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (відповідно до записів в свідоцтві про народження дитини [PERSON] , 2007 року народження батьком останньої є саме відповідач); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON] , яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин дитина мешкає спільно зі своєю матір`ю); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд згідно зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, приписами ч.2\~ст.182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказане, суд враховує стан здоров`я платника аліментів та дитини, приходить до висновку щодо стягнення аліментів з [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу останнього, що найкращим чином захистить інтереси неповнолітньої дочки щодо потреби [PERSON] в матеріальних коштах в зв`язку з вихованням дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Окрім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~ст.ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~191\~СК України,\~

Outcome: approved