Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: Україна, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Челюскінцев, будинок № 197-199 у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, а саме оригіналу договору купівлі-продажу від 10.10.2011року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 6406. При цьому, посилається на те, що вона є власником 1/1 частини житлового будинку, розташованого за адресою: місто Донецьк, Київський район, вулиця Челюскінцев, будинок № 197-199, загальною площею 272,9 кв.м., житловою площею 78,9 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2011року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 6406. В період з 2013року по вересень 2016року цей житловий будинок вона фактично здавала в оренду відповідачу [PERSON] разом з його родиною. В серпні 2016року позивач, маючи намір продати вказаний належний їй будинок відповідачу, передала йому оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а саме оригінал договору купівлі-продажу від 10.10.1011року та технічний паспорт. Відповідач [PERSON] мав виїхати з тимчасово окупованої території Донецької області та передати нотаріусу документи, необхідні для підготовки та оформлення договору купівлі-продажу належної позивачу частини житлового будинку. Але у вересні 2016року відповідач її повідомив, що він втратив оригінали переданих йому документів на будинок за незрозумілих йому обставин, а тому укласти договір купівлі- продажу неможливо. Вона не в змозі розпоряджатись своєю нерухомістю через втрату оригіналу договору купівлі-продажу. Намагаючись отримати дублікат договору купівлі-продажу, вона зверталась до приватного нотаріуса [PERSON], але остання повідомила, що не може цього зробити, оскільки припинила свою діяльність у якості нотаріуса Донецького міського нотаріального округу та на даний момент здійснює нотаріальну діяльність в місті Винниця, а весь архив залишився на окупованій території у місті Донецьку. Тому, посилаючись на норми ст. 392 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. Від сторін в судове засідання надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позов підтримав, відповідач [PERSON] у своії письмовій заяві визнав позовні вимоги та факти, викладені в позовній заяві. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданої копії договору позивач [PERSON] є власником 1/1 частини житлового будинку, розташованого за адресою: місто Донецьк, вулиця Челюскінцев, будинок № 197-199, загальною площею 272,9 кв.м., житловою площею 78,9 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2011року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 6406( а.с.6-7). Право власності 13.10.2011року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 24975696, номер запису 71127 в книзі 267 ( а.с.8-10). Для відновлення правовстановлюючого документу шляхом отримання дублікату у приватного нотаріуса [PERSON], в листопаді 2016року був зроблений запит представником позивача до Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, на який отримана відповідь від 04.11.2016року про те, що приватну діяльність нотаріуса [PERSON] було зареєстровано по Донецькому міському нотаріальному округу та видано реєстраційне посвідчення № 357 від 29.07.2009року. З інформації, одержаної з Єдиного реєстру нотарусів вбачається, що приватний нотаріус [PERSON] на теперешній час зареєстрована по Вінніцькому міському нотаріальному округу за адресою: м. Вінниця, віл Київська[ADDRESS].( а.с.31). Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряження своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності здійснюється в порядку: 1) прийняття/ отримання документів для державної реєстрації прав. Відповідно до п.п.6,9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Зібраними по справі доказами підтверджується законність вимог позивача по справі. Оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, яким є договір купівлі-продажу, існував у природі, але був втрачений її власником, право власності позивача [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і ця обставина ніким з сторін не оспорюється, та підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта [PERSON] від 18.10.2016року № 70729318( а.с.9-10), проведеною перевіркою вказані в довідці відомості на день розгляду справи в суді не змінилися. Договір купівлі-продажу квартири, державна реєстрація права власності на квартиру не визнавались недійсними, не скасовувались, є діючими, законними. Посилання позивача на ст. 392 ЦК України, як правове обгрунтування позовних вимог, є правомірними, оскільки вказана норма закону стосується можливості власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати документу, який посвідчує його право власності, що в даному випадку і було здійснено. Отже, існують правові підстави для визнання права власності на 1/1 частину житлового будинку, розташованого за адресою: місто Донецьк, вулиця Челюскінцев, будинок № 197-199, за позивачем по справі. Витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача На підставі викладеного,

Outcome: approved