Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

І. Суть спору 07.09.2021 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 16.01.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 2. Зазначає, що за час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом про розірвання шлюбу є формальний характер такого, фактичне припинення шлюбних відносин, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. З початку 2021 року не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, фактично спілкуються вкрай рідко. В кожного з них своє життя, через що подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Зазначає, що спору про місце проживання дитини та щодо поділу спільного сумісного майна подружжя немає. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; сина залишити проживати з нею; судові витрати залишити за нею. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася. 18.10.2021 року подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Причини неявки не повідомив. Відзиву до суду не подав. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 21.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.10.2021 року. У зв`язку із неявкою сторін по справі розгляд такої було відкладено на 29.10.2021 року; виклик відповідача здійснювався шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України. 29.10.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися. У зв`язку із неявкою в судове засідання [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 29.10.2021 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, без участі відповідача, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, ухваливши заочне рішення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.\~Обставини справи,\~встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16.01.2007 року виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.01.2007 року (а.с.24). За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, шлюб носить формальний характер, між подружжям фактично припинені шлюбні відносини, оскільки з початку 2021 року не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства; спілкуються вкрай рідко. В кожного з них своє життя, через що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання сина [PERSON] , який після розірвання сторонами шлюбу буде проживати з матір`ю позивакою по справі. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дитини, а тому згідно з ст. 112\~Сімейного кодексу України є\~всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112\~Сімейного кодексу України є\~всі підстави для його розірвання. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим понесені судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved