Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був юридично оформлений 03.10.2009 року та який був розірваний 11.07. 2017 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Аліменти на утримання доньки були стягнуті по рішенню Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2014 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць. Фактично подружжя розлучилось у 2012 році, починаючи з двох років донька не бачила свого батька . Після того як подружжя почало мешкати окремо відповідач ухилився від виконання батьківського обов»язку, не приймає участі у вихованні доньки , не цікавиться її життям, з донькою не спілкується та не зустрічається, матеріально її не утримує, має заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 року у розмірі 50178,00 грн. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач та її представник не з'явились , надали заяву в якій повністю підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити, а справу слухати без їх участі. Відповідач надав суду нотаріально засвідчену заяву, в якій визнав повністю позовні вимоги, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав і просив слухати справу без його присутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представників та те, що проти позову не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 року до 11.07.2017 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Аліменти на утримання доньки були стягнуті по рішенню Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2014 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць. Фактично подружжя розлучилось у 2012 році, починаючи з двох років донька не бачила свого батька. Після того як подружжя почало мешкати окремо, відповідач постійно ухилявся від виконання батьківського обов»язку, не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, з донькою не спілкується та не зустрічається, матеріально її не утримує, має заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 року у розмірі 50178,00 грн. До матеріалів справи приєднано акти обстеження умов проживання позивача із донькою, за місцем їх фактичного проживання [ADDRESS], де зазначено про наявність окремої кімнати в дитини, облаштованої всім необхідним для життя і розвитку дитини і нормального відпочинку та акт обстеження умов проживання відповідача за адресою [ADDRESS] , де в приміщенні відсутня підлога, а вікна закладені цеглою. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно письмового повідомлення Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтави ради, вони вважають доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки . Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Із нотаріально посвідченої заяви відповідача убачається що його інтерес до дитини зводиться до того, що він сам відмовляється від доньки і від своїх батьківських прав. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд приймає до уваги, як доказ свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов»язками, не тільки несплату відповідачем аліментів на утримання доньки з 2014 року та заборгованості по сплаті аліментів в сумі 50178,00 грн., а також його особисте небажання бути батьком для своєї доньки . Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлений цієї можливості і відповідач, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо доньки. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. Куруючись ч. 6 ст. 19, 164 , 196 СК України, ст. 141, 264, 265 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved