Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивач є матір'ю [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач - [PERSON]. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12.07.2016, зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 червня 2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, виховання дитини, а також матеріально не забезпечує дітей всім необхідним для їх духовного та матеріального розвитку. Позивач неодноразово зверталася до відповідача стосовно його поведінки, ставлення до життя та здоров'я дитини, однак отримала відповідь, що йому ніхто не потрібен і його ніхто не цікавить, і щоб йому не заважали жити так як того він хоче. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації, до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 04.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між сторонами у справі було розірвано (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17.02.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Кранолуцького міського управління юстиції Луганської області (а.с. 8). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 12.07.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Згідно довідки-розрахунку за вих. №635/16.4-67, виданої 05.04.2017 Хрустальнинським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], станом на 01.01.2017 складає 8114 грн. 75 коп. (а.с. 12). Відповідно до довідки від 03.11.2014 №232900006 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON], [INFO], тимчасово проживає в [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов складеного 01.11.2016 провідним спеціалістом апарату міської ради та її виконавчого комітету з гуманітарних питань та охорони дитинства [PERSON], [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Обстеженням встановлено, що [PERSON] в 2014 році переїхала разом зі своєю дитиною [PERSON], [INFO], з Луганської області в м. Дніпрорудне. Проживає в трьохкімнатній квартирі (займає дві кімнати) разом зі своєю малолітньої донькою, ученицею 6-А класу КЗ «Дніпрорудненська ЗОШ І-ІІІ ст. «Талант». З батьком дитини, [PERSON], 1980 року народження, шлюб розірвано в листопаді 2008 року. Батько дитини проживає в Луганській області, життям та здоров'ям доньки не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, аліменти на утримання дитини виплачує не регулярно (200-300 грн. не більше). Мати офіційно працевлаштована, працює продавцем у ФОП [PERSON], сама піклується про свою дитину, про її виховання, утримання та здоров'я (а.с. 18). Відповідно до довідки за вих. №01/471, виданої 31.10.2016 Комунальним закладом «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант» Василівської районної ради Запоріжської області, [PERSON], [INFO] навчається в 6-му класі комунального закладу «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант» Василівської районної ради Запоріжської області (а.с. 19). Згідно характеристики, виданої 11.01.2017 Комунальним закладом «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант» Василівської районної ради Запоріжської області, [PERSON] навчається у школі з 2014 року. Виховує [PERSON] мати, [PERSON]. Батько дитини жодного разу до школи не з'являвся, не телефонував, ніяким чином не цікавився шкільним життям доньки. Соціологічне обстеження родини показало, що вдома у [PERSON] є всі умови для виконання уроків, заняття особистими справами, для творчості та відпочинку. Дівчинка завжди приходить до школи чисто та акуратно вдягнена, з вивченим домашнім завданням. Мати стежить за тим, щоб у дитини було все для гармонічного морального та фізичного розвитку (а.с. 20). Відповідно до характеристики, виданої 02.11.2016 ФОП [PERSON], позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді продавчині продовольчих товарів з 01.01.2015. За період роботи зарекомендувала себе, як освічений та кваліфікований працівник, добросовісно відноситься до своїх обов'язків. Роботу поєднує з вихованням доньки (а.с. 23). Згідно довідок від 31.10.2016, виданих комунальною установою «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запоріжської області, позивач [PERSON] на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 21-22). Відповідно до листа Василівської районної державної адміністрації Запоріжської області за вих. №01-33/1328 від 09.11.2017, у зв'язку з тим, що [PERSON] проживає не на території Василівського району не має можливості з'ясувати його думку стосовно позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки, запросити його на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, отримати на нього характеризуючий матеріал, скласти акт обстеження його умов проживання тощо, Василівська районна державна адміністрація Запоріжської області як орган опіки та піклування не має можливості надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 62). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору, що складає 640 грн.

Outcome: approved