Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що 24.03.2008року померла її бабуся [PERSON]. За час її життя [PERSON] склала на ім»я заявника заповіт, згідно якого заповіла все своє майно що буде належати їй на день смерті. Під час оформлення нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало померлій [PERSON], було виявлено розбіжності в написанні по-батькові заявника «Євгеніївна » замість вірного «Євгенівна», а тому вона просить суд встановити факт того, що заповіт від 13.11.2003року укладений [PERSON], яка померла 24.03.2008року, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], належить [PERSON]. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву. Заінтересована особа, Перша Білоцерківська міська держнотконтора, свого представника до суду не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що 24.03.2008року померла [PERSON]. За час життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 13.11.2003року державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] на все майно, що буде належати їй на день смерті на імя [PERSON]. Представник заявника в судовому засіданні пояснила, що її довіритель звернулась у встановлений законом шестимісячний термін до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак під час оформлення спадкових прав за заповітом на спадкове майно, яке належало померлій [PERSON], було виявлено розбіжності в право установчих документах, оскільки у заповіті значиться [PERSON], а в паспортних даних заявник значиться [PERSON]. У зв»язку з цим, заявнику було запропоновано звернутись до суду для підтвердження належності заявнику заповіту . Представник заявнику суду пояснила, що розбіжності в написанні по-батькові заявника сталося внаслідок довільного перекладу з російської мови, якою було складено усі провасвтановлюючі документи за часів СРСР, на українську. З оглянутих в судовому засіданні паспорта заявника, та свідоцтва про народження,можливо зробити висновок, що в даному заповіті помилково було записано по-батькові заявника як «Євгеніївна», замість вірного «Євгенівна», інших розбіжностей не виявлено. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 27.01.2016року за № 056/52-а, надано висновок, по те, що імена по батькові [PERSON] та [PERSON], а також запис російською мовою Євгений ,Євгеньевна, є ідентичними. Згідно п.6 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. А тому, враховуючи наведене, суд вважає можливим встановити факт того, що заповіт від 13.11.2003року укладений [PERSON], яка померла 24.03.2008року, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], належить [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved