Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Керівник Немирівської окружної прокуратури Петраш Р. звернувся з позовом в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позову прокурор зазначив, що вироком Немирівського районного суду від 04.11.2019 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України. Указане рішення 23.01.2020 набрало законної сили. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] 10.06.2018 біля 12.00 год., разом із своєю дружиною [PERSON] рухались по вул. Піонерській, с. Юрківці Немирівського району Вінницької області. Знаходячись біля господарства № 5 [PERSON] , помітив автомобіль марки ВАЗ н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався йому на зустріч. [PERSON] , жестом руки зупинив даний автомобіль та розпочав суперечку із [PERSON] , яка викликана особистими неприязними відносинами з приводу розподілу права власності на житловий будинок. У ході суперечки [PERSON] , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] підійшов до автомобіля та через відчинене скло наніс один удар кулаком правої руки в область голови [PERSON] . Після чого [PERSON] , відчинив двері автомобіля та наніс [PERSON] , ще один удар ногою в область тулуба, в результаті чого останній випав із салону автомобіля на землю. У цей час [PERSON] , продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс [PERSON] , який в цей час лежав на землі, ще близько 25 ударів кулаками рук в область обличчя, а саме правого ока, перенісся, а також шиї та правого передпліччя. Внаслідок своїх протиправних дій [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді, субконюктивального крововиливу правого ока, зсадин шкіри перенісся та правого передпліччя, забою м`яких тканин обличчя, забою шийного відділу хребта, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта № 107 від 11.07.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком суду встановлено, що діяння, яке поставлене [PERSON] , за провину, дійсно мало місце та воно містить склад злочину. Згідно довідки КНП «Немирівська міська лікарня» № 2 від 23.02.2021 потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «Немирівська міська лікарня» у травматологічному відділенні з 10.06.2018 по 19.06.2018 з діагнозом струс головного мозку. Загальна вартість лікування хворого складає 5 943 грн. 42 коп. Таким чином, закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину було затрачено 5 943 грн. 42 коп. Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора з зазначеним позовом. В судовому засіданні прокурор Немирівської окружної прокуратури Юрченко В.В. позов підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що прокурор цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи, про що постановив ухвалу. Суд, заслухавши прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 04.11.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч 2.ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вирок набрав законної сили 23.01.2020 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру"прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 3, ч. 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. ЄСПЛ звертає увагу, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, §35). Суд вважає за необхідне зауважити, що Немирівською міською радою не вжито жодних заходів, в тому числі, представницького характеру, щодо стягнення суми затрачених коштів на лікування потерпілого, що свідчить про неналежне здійснення нею захисту інтересів держави з метою стягнення до бюджету відповідних витрат. Таким чином, враховуючи заподіяння шкоди інтересам держави та не вчинення жодних дій як Немирівською міською радою, так і КНП «Немирівська міська лікарня», спрямованих на відшкодування завданих збитків, прокурор правомірно звернувся до суду із вказаним вище позовом. Відповідно до ч.1, ч.3ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, із змінами від 19.09.2012 року (надалі Порядок). Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 6 Порядку також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до довідки КНП «Немирівська міська лікарня» №2 від 23.02.2021 року [PERSON] знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Немирівської міської лікарні з 10.06.2018 по 19.06.2018 (9 ліжко-днів) з діагнозом струс головного мозку. Вартість 1 ліжко-дня перебування хворого в травмотологічному відділенні Немирівської міської лікарні - 660,38 грн. Вартість всього лікування складає 5 943,42 грн. Згідно відповіді на запит від 25.02.2021 №01-11-199, наданою першому заступнику прокурора Немирівської окружної прокуратури А. Бондару головним лікарем НКП «Немирівська міська клінічна лікарня» Ткачуком П.В., шкода, завдана кримінальним правопорушенням, потерпілим від якого є [PERSON] , не відшкодована. З урахування викладеного, оскільки між діями відповідача та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні у травматологічному відділенні Немирівської міської лікарні існує причинний зв`язок, кошти, які витраченні на лікування потерпілого від злочину, [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовані, Немирівська міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, до відповідача не зверталась, тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 2270 грн судового збору.

Outcome: approved