Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Липовецького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 10.02.2013 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу, 07.06.2013 року, народилась дочка [PERSON]. Із самого початку шлюбного життя з відповідачкою у них виникали постійні сварки та скандали на грунті різних непорозумінь та побутових обставин. Останнім часом, на протязі двох місяців, вони разом не проживають, неодноразові спроби налагодити відносини в сім'ї позитивних наслідків не дали. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в заяві, яку надала суду вказала на визнання позовних вимог, не заперечувала стосовно задоволення позову, просила суд залишити їй для подальшого іменування прізвище набуте нею, у зв'язку із реєстрацією шлюбу "Дзірун". Ураховуючи те, що сторони скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.02.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції, Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 04 та видано свідоцтво про одруження серія І-СР № 115981 ( а. с. 4). Від шлюбу, 07.06.2013 року, народилась дочка [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серія І-СР № 215778, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області ( а. с. 5) Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом з'ясовано, що в сім'ї постійно виникають сварки та скандали, різні непорозуміння, в зв'язку з чим спільне проживання стало нестерпним та неможливим, сторони проживають окремо, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, що має істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога відповідача про залишення їй для подальшого іменування прізвище набутого в зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved