Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 липня 2018 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 17 травня 2001 року на її ім'я, [PERSON] було видано державний акт на право власності приватної власності на землю серії [NUMBER]. Однак при виготовленні вищевказаного державного акту було допущено помилку, тому позивач просить суд визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Представник Завадівської сільської ради Володарського району Київської області подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 17 травня 2001 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,196 га, яка розташована по вул. Шевченка, в с. Завадівка, Володарського району Київської області (а.с.10). При виготовленні державного акту серії [NUMBER] було допущено помилку, а саме, земельна ділянка згідно державного акту частково не охоплює територію домоволодіння, що належить [PERSON] (а.с.11-16), тож на даний час позивач не має змоги належним чином володіти та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представник відповідача визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позовних вимог, пред'явлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved