Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на : - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на території Озерненської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , від 14.05.2001 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та державний акт на право приватної власності на землю не містить кадастрового номера ділянки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 10 (2006-2010 рр.), [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району одеської області від 05.03.2018 року за № 853. Рішення Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.12.2015 року за [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS] Крім цього, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,61 га, розташована на території Озерненської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.05.2001 року, виданого на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Озерненської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 26 січня 2000 року за № 78, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-15-106 П. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 27.04.2006 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 3,61 га, розташована на території Озерненської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , від 14.05.2001 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено спадковою справою №115, після померлого [INFO] [PERSON] та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57014470 від 27.07.2019 року, згідно яких інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.07.1977 року, виданого виконавчим комітетлм Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.12.1982 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.03.2018 року за № 853, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - к4ого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди щодо перерозподілу спадкового майна, згідно якої відповідач не заперечує проти того, щоб за [PERSON] було визнано в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на вищезазначений спадковий житловий будинок та вищезазначену спадкову земельну ділянку. 03.02.2009 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області на ім`я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» села Озерне Ізмаїльського району Одеської області, згідно сертифікату серії [NUMBER] від 15.07.1997 року. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, а також, приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] частину спадкового майна вже оформила, то суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved