Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову позивач вказує, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з 2004 р. З відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.10.2010 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500.00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2009р. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти. Вона сама не має можливості утримувати дитину, яка навчається, потребує більше витрат на придбання одягу, шкільного приладдя, предметів для її гармонійного розвитку. Відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1500.00 грн. щомісяця до повноліття дитини. Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1000.00 грн. В судове засідання позивач не зявилась, згідно заяви просить справу розглядати без її участі, без звукозапису судового процесу, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу. Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого первісний позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у цивільному шлюбі з відповідачем з 2004 р. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.10.2010 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500.00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2009р. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти. Позивач сама не має можливості утримувати дитину, яка навчається, потребує більше витрат на придбання одягу, шкільного приладдя, предметів для її гармонійного розвитку. Відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п.2 ст. 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому аліменти підлягають збільшенню. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином суд присуджує стягнення аліментів з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved