Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 22 грудня 2012 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №14 по вул.Набережна в с.Кодня Житомирського району, Житомирської області. В оформленні права власності після померлої [PERSON] позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювального документу на будинок, що стало підставою для звернення позивача до суду. Представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 грудня 2012 року в с.Кодня Житомирського району, Житомирської області у віці 84 роки померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №46. 31, яка за життя зробила заповідальне розпорядження та все своє майно заповіла [PERSON]. Позивач, племінниця померлої [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку №14 по вул.Набережна в с.Кодня Житомирського району, Житомирської області в нотаріальній конторі не може у звязку з відсутністю правовстановлювального документу на будинок. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: копією заповіту (а.с.3), свідоцтвом про смерть (а.с.4), копією технічного паспорта (а.с.9-11), копією заяви про прийняття спадщини (а.с.12), довідкою приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.13), постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] від 24 жовтня 2016 року №02-14/95 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14). Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved