Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє прокурор м. Марганця, звернувся із позовом до відповідача посилаючись на ті обставини, що [PERSON] є студентом Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» з 24 вересня 2015 року. Строк навчання до 28 червня 2017 року. Батько [PERSON] працював на підземних роботах. Станом на 29.09.21015 стаж його роботи під землею складає 19 років 8 місяців 10 днів, що підтверджується відповідною довідкою та копією трудової книжки. Враховуюче наведене, позивач має право у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак, з жовтня 2015 по теперішній час стипендія нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Таким чином за період з жовтня 2015 по 31.07.2016 позивачу було не донараховано та недоплачено грошові кошти, з урахуванням уточненої позовної заяви, в розмірі 11508 гривень, які просить стягнути з відповідача та зобовязати виплачувати до закінчення навчання стипендію у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». В судовому засіданні представник прокуратури [PERSON] позов просила задовольнити в повному обсязі. Законний представник та [PERSON] на задоволенні позову наполягали, наддали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Представники відповідача позов визнали, суду пояснили, що стипендія виплачувалась на загальних підставах, з 1 серпня 2016 року [PERSON] виплачується стипендія в розмірі прожиткового мінімуму. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради просила позов задовольнити. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту» учень, слухач професійно-технічного навчального закладу, крім прав, передбаченихЗаконом України "Про освіту", мають право на матеріальне забезпечення в період навчання на умовах і в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки,діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що батько [PERSON] [PERSON] працював на підземних роботах. Станом на 24.09.2015 року стаж його роботи під землею складає 19 років 8 місяців 10 днів, що підтверджується відповідною довідкою та копією трудової книжки. Відповідно до довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» № 6900 від 30.05.2016 року [PERSON] є учнем Марганецького професійного ліцею з 24 вересня 2015 року по 28 червня 2017 року, за денною формою навчання. (а.с. 11). З жовтня 2015 року по травень 2016 року [PERSON] отримав стипендію відповідно до довідки № 198 від 16 червня 2016 року в сумі 2488 гривень (а.с.12). З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», передбачено, що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі неправомірними. Розмір прожиткового мінімуму з жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року складає 1378 гривень, з 1 травня 2016 року по 31 липня 2016 року складає 1450 гривень, [PERSON] за зазначений період отримав стипендію в сумі 2488 гривень, тому сума недоплати складає 11508 гривень та підлагає стягненю з відповідача. Також підлягає задоволенню вимога щодо зобовязання відповідача з 1 серпня 2016 року та до закінчення навчання [PERSON] за наявності передбачених законодавством підстав для нарахування стипендії, виплачувати йому стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). За статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 червня 2016 року у справі № 6-1044цс16. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставіст. 88 ЦПК України, суд вважає за небхідне стягнути з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір 1653 грн. 60 коп.

Outcome: approved