Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства щодо неї - [PERSON],померлим 11.05.2012 року.Зазначила,що за життя спадкодавець залишив заповіт на все своє майно їй.Вона оформила спадщину на майно спадкодавця і отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великомошківської сільської ради Андрушівського району (копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом та витягів про реєстрацію надаємо).Однак, за наслідками оформлення спадкових прав нотаріусом їй розяснено, що в силу пп. 174.2.2. п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України майно успадковане мною оподатковується за ставкою, визначеною\~пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта\~спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення. В силу п. 167.2 ст. 167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.Однак, як вказано вище в силу пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України така спадщина для мене має оподатковуватись за нульовою ставкою.За таких обставин, вона змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, оскільки [PERSON] є моїм рідним батьком, однак в силу того що при реєстрації мого народження батька вписали зі слів моєї матері. Факт того, що [PERSON] є моїм батьком може підтвердити і моя матір, яка з ним прожила все життя, а також і представник органу місцевого самоврядування Великомошковецької сільської ради.Крім викладеного, [PERSON] за життя визнавав себе її батьком, підклувався про мене як про рідну дитину, [PERSON] зазначеного факту потрібно заявнику для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька,який залишив заповіт на його імя. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали свої вимоги,обґрунтувавши їх викладеними в заяві обставинами. Зацікавлена особа - Андрушівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність,проти задоволення заяви не заперечували. Вислухавши пояснення сторін,допитавши свідків [PERSON],[PERSON],які підтвердили викладені заявником обставини,дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено : [PERSON],померлий 11.05.2012 року,до своєї смерті проживав разом з заявником,визнавав себе її батьком,все оточення знало їх як батько та дочку. Таким чином,суд дійшов до висновку,що обставини,викладені в заяві підтверджені належними доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулються настуними нормативними актами : Так,з 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, оскільки він не має зворотної сили, то до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на момент їх виникнення законодавства. Відповідно до ст. 3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, у тому разі коли дитина народилась до 1 жовтня 1968 року, її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку. За положеннями п. 3 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р. при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Адже, відповідно до ст. 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. Оцінивши докази в їх сукупності судом встановлений факт безперечного визнання [PERSON],померлим 11.05.2012 року,свого батьківства щодо заявника [PERSON] зазначеного факту заявнику потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька,який залишив заповіт на її імя,тому суд задовольняє заяву, втановлює факт визнання батьківства [PERSON] стосовно заявника.

Outcome: approved