Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивач), аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 23 червня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Недригайлівського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку Крістіну, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У зв`язку з тим, що спільне життя між сторонами не склалося, у них різні погляди, втрачено почуття любові та взаємоповаги, подружні стосунки не підтримуються, позов про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді, а також, у зв`язку з неприйманням відповідачем участі в утриманні їх спільних дітей, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, до досягнення ними повноліття у розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також у заяві змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки Крістіни в розмірі 900,00 грн. та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 713,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Уточнені позовні вимоги просила задовольнити повністю (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги визнав повністю (а.с. 17). У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.06.2009 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Недригайлівського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 25, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-БП № 044886 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-БП № 087895 (а.с.6), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БП № 139657 (а.с.7). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Оскільки [PERSON], 05.11.2009 р. н., та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, самостійного заробітку не мають, відповідач є їхнім батьком, працездатний, що повністю визнається останнім, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки Крістіни, яка досягла 7-річного віку, в розмірі 900,00 грн. та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який досяг 4-річного віку, в розмірі 713,00 грн. щомісячно, до досягнення останніми повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved