Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач в позові вказує, що 14.02.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2НСАЕ00000185. Згідно умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5327,45 (Долар США) на термін до 13.02.2012 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №К2НСАЕ00000185 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а сааме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 03.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором №К2НСАЕ00000185 в сумі 27047,65 (Долар США). За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні 06.03.2017 року представник ПАТ КБ «Приват банк» Молодецький О.С., який діє на підставі довіреності, подав уточнену позовну заяву, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват банк» заборгованість по відсотках за договором №К2НСАЕ00000185 від 14.02.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.04.2012 року по 02.04.2015 року у розмірі 4152,85 Доларів США, що за курсом 23,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.04.2015 року складає 97508,92 грн. Представники ПАТ КБ «Приват банк», що діють на підставі довіреностей- Молодецький О.С. та Байлема І.Д. в судовому засіданні підтримали уточнену позовну заяву, з мотивів наведених у ній. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали. Крім того, просили застосувати строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 14.02.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2НСАЕ00000185. Згідно умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надає клієнту строковий кредит у сумі 5327,45 (Долар США), на строк з 14.02.2007 року по 13.02.2012 рік включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 20 по 25 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 133.50 (Долар США), для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з даної норми закону, - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідно до детального розрахунку станом на 02.04.2015 р. складає 4034,87 (Долар США). Згідно з ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON] мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В договорі визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до його умов, сплатити відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної в договорі. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в договорі, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.86 % на місяць розрахованих від суми простроченої непогашеної заборгованості. Згідно п.7.1. кредитного договору №К2НСАЕ00000185 13.02.2012 року визначено кінцевою датою виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язань в цілому. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що договір не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав, визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давність як - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а сплата відсотків за договором позичальником повинна здійснюватися щомісячно то і позовна давність за вимогами пов'язаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності три роки, з 02.04.2012 року по 02.04.2015 рік. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 02.04.2012 року по 02.04.2015 рік становить 1080 днів, розмір простроченої заборгованості складає 4034,87 (Долар США), розмір % ставки в день дорівнює 0,0953%, а отже, сума заборгованості по відсоткам, згідно розрахунку складає: 4034,87 (Долар США)* 0,0953%* 1080 днів прострочення/100 = 4152,85 (Долар США) . Згідно ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. А у відповідності до вимог ч.2 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року за №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору. Відповідно до п.12 постанови від 30.03.2012 року №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Так, кредитний договір між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений в іноземній валюті та в ПАТ КБ «ПриватБанк» наявна ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в іноземній валюті. У випадку незгоди з певними умовами договору, відповідач не був позбавлений можливості при укладенні договору вимагати від банку роз'яснення, зміни, виключення умов договору, які він вважав несправедливими, як не був позбавлений права відмовитись від укладання вказаного кредитного договору та звернутися до іншої кредитної установи. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому, враховуючи, що відповідачами істотно порушено умови кредитного договору, а позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та у відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 975,08 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2678,92 грн. залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved