Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей Новоайдарської РДА. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. З 2014 року відповідач проживає окремо, з дочкою не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні дочки, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, про стан здоров`я та розвиток дитини не піклується, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, аліментів нікому не сплачує, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі вищенаведеного, [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача - адвокат Борисов В.М. та позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] відзиву на позов не надав, у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судових засідань шляхом надсилання повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку та шляхом опублікування оголошень про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України (https://na.lg.court.gov.ua/sud1218/inshe/adv/), заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новоайдарської РДА Труняков Є.С. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.06.2012 року Виконавчим комітетом Щастинської міської ради м. Луганськ м. Щастя (а.с.10). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 25.02.2014 року, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.9). Згідно довідки №951, наданої 09.04.2019 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс», малолітня [PERSON] , 2012 р.н., проживає разом з матір`ю - [PERSON] , 1993 р.н., за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно акту, складеного гр-ми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідченого заступником міського голови м. Щастя (а.с.12), останні вказали, що знають сім`ю [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року. Батько [PERSON] , 2012 р.н., - [PERSON] , [INFO] , з 2013 року до теперішнього часу з вказаною сім`єю не проживає. З дитиною не спілкується. Ніякої допомоги вказаній дитині не надає, життям, здоров`ям та світоглядом дитини не цікавиться, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з утримання та виховання вищевказаної дитини. Утриманням та вихованням дитини - [PERSON] , [INFO] , займається тільки її мати - [PERSON] . З довідки за вих. №129, наданої Щастинською обласною загальноосвітньою санаторною школою - інтернатом І-ІІ ступенів (а.с.81), вбачається, що [PERSON] працює у Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі - інтернаті І-ІІ ступенів з 17.09.2015 року за основним місцем роботи та займає посаду вихователя. Посадовий оклад становить 3784,00 грн та заробіня плата за рік склала 92652,93 грн (до сплати 75975,35 грн). Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої Щастинською обласною загальноосвітньою санаторною школою - інтернатом І-ІІ ступенів (а.с.82), [PERSON] навчається в Щастинській обласній загальноосвітній санаторній школі - інтернаті І-ІІ ступенів з 01.09.2018 року. Мати - [PERSON] приділяє належну увагу дитині. Завдяки матері [PERSON] відвідує Щастинську школу мистецтв по класу фортепіано, а також студію іноземних мов (навчальний курс з англійської мови). Батько дитини за весь час навчання з класоводом не спілкувався, успіхами та справами своєї дитини не цікавився. З довідки, наданої 04.11.2019 року керівником студії вивчення іноземних мов м. Щастя [PERSON]., вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у приватній студії іноземних мов міста Щастя з 01.09.2018 року (курс англійська мова). Оплату у повному обсязі здійснює тільки мати дитини - [PERSON] . Мати завжди приводить дитину на заняття і забирає її, приділяє увагу процесу навчання. Батько дитини жодного разу не приходив, у батьківських зборах ніколи участі не приймав (а.с.80). Згідно висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , за вих. №13/2850 від 26.09.2019 року, Новоайдарська РДА як орган опіки та піклування вважає, що відповідно до п. 2 ст. 164 СК України [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.54). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 159 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , 2012 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10). Відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не спілкується з нею, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не дбає про її культурний та духовний розвиток. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, щодо можливості задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відомості про стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, в залежності від періоду змінюється прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відтак, станом на день ухвалення рішення 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1109,00 грн. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, а також потреби малолітньої дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, беручи до уваги зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що відповідачем не було надано відзиву, відомості про стан його здоров`я, матеріальне становище, наявність у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 121, 150, 164, 166, 167,170, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved