Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 0,2440 га, кадастровий номер 3222985900:01:002:0005, призначеної для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0,1589 га, кадастровий номер 3222985900:01:002:0006, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованих по [ADDRESS] . Будучи спадкоємцями померлого, вони спадщину прийняли та мають перешкоди в оформленні спадкових прав. Державні акти на право власності на земельні ділянки, які було виготовлено та видано померлому, містять виправлення. Дана обставина перешкоджає оформити спадщину у встановленому законом порядку, тому просили в судовому порядку визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину належних [PERSON] до дня смерті земельних ділянок. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 30 грудня 2019 року відкрито провадження в справі та за клопотанням позивачів судом вирішено питання про витребування письмових доказів у виді спадкової справи померлого [PERSON] . Аргументи учасників справи Відповідачі відзиву на позов не подали. У судове засідання позивачі не з`явилися, в поданій до суду заяві вказали, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просили розгляд справи проводити за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Київській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи відповідач повідомлений належно. Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти. [INFO] помер [PERSON] . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області 3 березня 2009 року (а.с. 14). Позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являються його сином та дочкою. Такі обставини підтверджуються даними наданих суду письмових доказів: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Потіцькою сільською радою Миронівського району Київській області 22 березня 1978 року, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00000328883 від 7 квітня 2009 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Потіцькою сільською радою Миронівського району Київській області 9 червня 1973 року (а.с.,а.с. 56-57, 67). Матеріалами спадкової справи померлого № 323/2009 підтверджується факт прийняття позивачами спадщини після померлого [PERSON] (а.с., а.с. 54-104 ). Встановлено, що померлому [PERSON] на підставі рішення 14 сесії 4 скликання Потіцької сільської ради від 15 листопада 2004 року № 103-14/IV передано у власність земельні ділянки: площею 0,1589 га - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2440 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В підтвердження права власності на вказані земельні ділянки було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 289005 та серії ЯБ № 289004, копії яких додано до позовної заяви. Зазначені державні акти було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20 квітня 2005 року за № 010504200066 та за № 010504200065 (а.с., а.с. 18-19). Державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлені та видані [PERSON] . Виготовлені та видані померлому [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки містять помилки у написанні адреси місця розташування земельних ділянок та виправлення. Встановлено, що у державних актах на право власності на земельні ділянки адреси місця їх розташування вказано « [ADDRESS] ». Державні акти містять виправлення адреси місця розташування земельних ділянок, незважаючи на ті обставини, що самостійне виправлення виявлених помилок у державних актах не допускається. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що адреса місця розташування земельних ділянок, які набули статусу спадковгог майна, є « [ADDRESS] ». Згідно Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 660 та № 661 від 29 липня 2008 року, виданих відділом Держземагенства у Миронівському районі Київської області, місцезнаходження земельних ділянок за державними актами серії ЯБ № 289004 та серії ЯБ № 289005 є [ADDRESS] (а.с .-а.с. 21-22). Відповідно до довідки № 02-33/467, виданої Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області 22 листопада 2020 року, в державних актах серії ЯБ № 289004 та серії ЯБ № 289005 було помилково зазначено номер житлового будинку 46 замість 47 (а.с. 26). Згідно даних довідки, виданої Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області 19 листопада 2019 року за № 02-33/466, нумерація житлових будинків, розтошованих в селі Потік Миронівського району Київської області не змінювалась(а.с. 25). Відповідно до даних довідок, виданих Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської 22 листопада 2020 року за № 02-33/464 та № 02-33/465 станом на 2004 рік земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1559 га, розташована по [ADDRESS] , була в користуванні [PERSON] , за відомостями погосподарської книги № 4 житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , належав [PERSON] (а.с.-а.с. 27-28). Оскільки документи, що підтверджують право власності на земельні ділянки, які є спадковим майном, видано на ім`я [PERSON] з помилками, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не може бути видано позивачам. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 7 грудня 2019 року № 1410/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, є те, що в державних актах на право власності на ділянку допущена помилка в графі «розташування земельних ділянок», зазначено [ADDRESS] замість [ADDRESS] (а.с. 29). Дана обставина вказує на наявність перешкод у оформленні спадкових прав. Висновки за результатами розгляду Відповідно до змісту статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Будучи спадкоємцями померлого [PERSON] за законом, позивачі мають перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства, оскільки документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, містять виправлення. Позивачами доведено належними та допустимими доказами факт набуття спадкодавцем [PERSON] до дня смерті майна у виді земельної ділянки площею 0,2440 га, яка розташована по [ADDRESS] і призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки площею 0,1589 га, яка розташована по [ADDRESS] і призначена для ведення особистого селянського господарства. Як спадкоємці, що прийняли спадщину, позивачі мають право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивачів підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачами на вказані земельні ділянки буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивачів, як спадкоємців. Згідно правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами вимоги про стягнення судового збору з відповідачів не ставилися, в зв`язку з чим судові витрати залишаються за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved