Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] - її дочка, а [PERSON] - співмешканець її дочки. Вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак проживали разом і мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Крім сина [PERSON] , її дочка має також сина [PERSON] , [INFO] , якого вона оформила як мати одиначка, записавши відомості про батька дитини за своєї вказівкою, відповідно до вимог ст.. 135 СК України. Причиною звернення нею до суду із заявою стало невиконання відповідачами батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей. Старшого сина [PERSON] , дочка народила [INFO] . Чоловіка у неї не було, вона на той час проживала з нею, ніде не працювала, але під її наглядом займалася вихованням сина. Саме під час вагітності стало відомо, що дочка являється ВІЛ інфікованою, але дитина народилася здоровою. Вона працювала, тому дочка та її син перебували на її утриманні. У 2015 році її дочка зійшлася зі [PERSON] з вересня 2015 року по грудень 2016 проживали вони по [ADDRESS] , де винаймали житло. Онук [PERSON] на той час проживав з нею. В січні 2017 року дочка з співмешканцем переїхали проживати в м. Козятин Вінницької області та забрали з собою сина [PERSON] . Вона вже була вагітна другою дитиною. В м. Козятині вони винаймали квартиру, ніде не працювади, [PERSON] займався збиранням металобрухту. [INFO] дочка народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] .. Вони продовжували жити в м. Козятині Вінницької області на найманих квартирах, ніде не працювали, жили на дитячі кошти. Так як родина була неблагонадійна, за ними наглядали працівники соціальної служби. На квартирі завжди було брудно, сварки, бійки, вони не оплачували комунальні послуги, тому з квартири їх вигнали, і вони опинилися на залізничному вокзалі. У зв`язку з цим дітей у відповідачів забрали працівники соціальної служби і помістили у реабілітаційний центр. До себе вона онуків забрала 26.06.2018., з цього часу вони проживають з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні. Крім старших дітей, дочка народила ще одну дитину [INFO] дочку [PERSON] . Після виписки з пологового будинку дві неділі вона пожила з дитиною у неї, а потім викликала соцпрацівників і повідомила, що відмовляється від дочки, і тоді дитину забрали в прийомну родину. За той період, що онуки проживають з нею, дочка жодного разу не цікавилася долею дітей. Тому всі турботи по догляду за онуками лягли на її плечі. Весь цей час вона опікується онуками, утримує їх належним чином, турбується про стан їхнього здоров`я, купує всі необхідні речі, взуття, одежу, продукти харчування, виховує та доглядає, відвідує батьківські збори в школі, де навчається старший онук. Відповідачі дітей не провідують, не спілкуються з ними, не цікавляться навчанням старшого сина, не приймають ніякої участі в їх утриманні, вихованні та лікуванні, не піклуються про них та взагалі не цікавляться дітьми. Вона зрозуміла, що ні матері, ні батькові діти не потрібні. Вони свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується довідками Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Відповідачі ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкуються з дітьми взагалі, тобто не дбають про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загально визначених норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства». Онуки звикли до неї, між ними склалися доброзичливі стосунки. Вона дбає про онуків, любить їх, приділяє їх вихованню велику увагу, піклується про них, оточує онуків любов`ю та теплом, щоб вони не відчували себе обділеними без материнської та батьківської любові. Вона проживає в будинку, який належить її чоловікові. Діти мають окрему кімнату, для них створені всі необхідні умови для навчання та відпочинку. Вона на даний час вже пенсіонерка, отримує пенсію. Крім того, вона має біля будинку присадибну ділянку, де вирощує городину, тримає підсобне господарство. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Натомість, [PERSON] та [PERSON] за колишнім місцем проживання в с. Пляхова Козятинського району Вінницької області зарекомендували себе з незадовільної сторони, вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дітей не займаються. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Юрченко І.О. в судове засідання не з`явилися, до суду надіслали заяви про розгляд справу без їх участі, просить позов задовольнити, не заперечують протии винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомила, відзиву до суду не надала. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада Україна" про проведення судового розгляду в даній цивільній справі, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, повідомлень про причини неявки до суду від відповідача не надійшло. Представник третьої особи органу опіки та піклування Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) та сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] у вихованні та утриманні дітей участі не приймають. Діти проживають з бабусею [PERSON] , що підтверджується довідками № 389 та № 390 від 19.11.2018, виданими Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області (а.с. 12, 13). З довідки № 377 від 12.11.2018, виданої Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] за зареєстрованою адресою по [ADDRESS] не проживає. [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, виховує двоє внуків, які знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками № 479 від 12.11.2018 та № 178 від 19.06.2018, виданими Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області (а.с. 17, 18). [PERSON] за місцем проживання характеризується з незадовільної сторони, за період проживання в селі вихованням дітей не займалася, вела незадовільний спосіб життя, з нею неодноразово проводилися співбесіди, що вбачається з довідки № 20 від 15.01.2019, виданої Пляхівською сільською радою Козятинського району Вінницької області (а.с. 25). Ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачі не надають, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкуються з дітьми взагалі, тобто не дбають про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У відповідності з ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 p.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.» Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків і це є підставою до позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. З висновку органу опіки та піклування Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 85 від 24.04.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідачі по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, ніяких відносин не підтримують, не спілкуються, не цікавляться їх навчанням та станом здоров`я, повністю байдужі до їх проблем та розвитку. Вихованням та фактичним утриманням малолітніх дітей займається позивач. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 року 2027 грн., з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. З відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved