Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - [PERSON] . Заявлені вимоги заявника мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , право власності на який мати заявника придбала на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 29.08.1977 року. Право власності пройшло державну реєстрацію 08 травня 2019 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166647032. Заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишила, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15.03.2016 року №433259498. Як зазначено в заяві, що спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , був заявник та його брат [PERSON] , за заявами яких в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №115/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.03.2016 року. Також в заяві заявник зазначає, що 07 травня 2019 року він з братом звернулися до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але внаслідок вивчення наданих ними документів нотаріус рекомендувала звернутись до суду з тим, щоб встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем. Заявник вказує, що під час реєстрації смерті мати була записана як [PERSON] . Крім того, в заяві заявник вказує, що в його свідоцтві про народження від 29 квітня 1963 року він записаний на російській мові « [PERSON] », [INFO] , місце народження 4 дільниця, Ананьївського району, Одеської області, мати на російській зазначена « [PERSON] ». 05 вересня 1979 року заявнику було видано паспорт громадянина України, в якому його особисті дані зазначені наступним чином - [PERSON] , [INFO] , місце народження 4 дільниця, с.Ананьєва, Ананьївського району, Одеської області. В Ананьївському районному секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області заявник в заяві вказує, що ним було отримано копію його заяви про видачу паспорта від 05 вересня 1997 року, де російською мовою зазначено « [PERSON] , [INFO] , место рождения 4 участок г.Ананьева, Одесской области, фамилия, имя, отчество отца и матери: [PERSON] , [PERSON] ». Як вбачається і заяви заявника, що [PERSON] це дошлюбне прізвище матері, шлюб між нею та батьком заявника зареєстровано 22.08.1958 року , внаслідок чого вона придбала прізвище « [PERSON] », про що міститься інформація у листі Ананьївського районного відділу ДРАЦС від 18 липня 2019 року. Заявник вказує, що розбіжності в написанні прізвища пов`язані з різними варіантами його перекладу з російської мови на українську. В зв`язку з викладеним, заявник [PERSON] просить суд в прохальній частині заяви встановити той факт, що [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] була його матір`ю. Крім того, в прохальній частині заяви заявник просить допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . 15 січня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу (а.с.39). А також в ухвалі про відкриття провадження заінтересованій особі - [PERSON] запропоновано подати у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали до суду пояснення щодо заяви з наданням доказів, що підтверджують обставини справи, на яких ґрунтується пояснення, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) пояснення і додані до нього докази іншим учасникам справи. Як вбачається з матеріалів справи, що в установлені судом строки заінтересованою особою - [PERSON] не було подано до суду пояснення щодо заяви [PERSON] , яке передбачене вимогами ст.181 ЦПК України. У судове засідання призначене на 25 червня 2020 року заявник [PERSON] не з`явився. При цьому, 25 червня 2020 року на електронну пошту Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] про розгляд справи за його заявою без його участі, в зв`язку з чим вважає за недоцільне допит свідків у судовому засіданні (а.с.54). Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання призначене на 25 червня 2020 року також не з`явився. Проте, 25 червня 2020 року на електронну пошту суду надійшла заява від заінтересованої особи про розгляд справи без його участі, в зв`язку з введенням на території України карантину. За приписами ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Проте, суд бере до уваги вимоги ч.3 ст.294 ЦПК України відповідно до яких справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву заявника, заяву заінтересованої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін у справі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Клопотання заявника [PERSON] про відмову у виклику та допиті свідків заявлених в прохальній частині заяви було задоволено, про що судом без видалення в нарадчу кімнату постановлено відповідну ухвалу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець 4-а дільниця с.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 5 вересня 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5-6). З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , котра померла [INFO] була його матір`ю. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області - [PERSON] , померла [INFO] (а.с.9). Згідно копії довідки №1907, виданої 19 серпня 2019 року Ананьїською міською радою, [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті, тобто [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 травня 2019 року за №166647032, вбачається, що на підставі рішення суду від 29 серпня 1977 року по справі №2-357 в Державному реєстрі речових прав було зареєстровано за [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43259498, виданої Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіту стосовно свого майна [PERSON] , котра померла [INFO] за життя не залишила (а.с.11). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43259505 виданої 15 березня 2016 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, свідоцтво про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] не видавалося (а.с.12). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43259758 виданого 15 березня 2016 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області вбачається, що в Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №115/2016 на майно спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] (а.с.13). З листа №783/02-14 виданого 07 травня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., вбачається, що неможливо оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити той факт, що [PERSON] дійсно була матір`ю гр-нам [PERSON] , [PERSON] , та рекомендовано звернутися з даного питання (а.с.23). Судом встановлено, що родинні відносини між заявником [PERSON] та його матір`ю [PERSON] , котра померла [INFO] прослідковуються на підставі наступних документів: - з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 квітня 1963 року складеного на російській мові вбачається, що в відомостях про батьків заявника [PERSON] , матір`ю зазначена на російській мові « [PERSON] », батьком на російській мові зазначений « [PERSON] » (а.с.8); - в копії заяви від 05 вересня 1997 року [PERSON] про видачу паспорту складеної на російській мові містяться відомості про батьків, де матір`ю вказана « [PERSON] », а батьком вказаний « [PERSON] » (а.с.18); - в листі №1071/65-16 виданого 18 липня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану міститься інформація про те, що в архіві відділу наявний актовий запис про шлюб №21 від 22.08.1958 року, складений Виконавчим комітетом Ананьївської Третьої сільської Ради Ананьївського району Одеської області відносно [PERSON] та [PERSON] (а.с.19); - з копії паспорту заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 5 вересня 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області вбачається, що з перекладу з української мови на російську його прізвище вказано як « [PERSON] » (а.с.5); - з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що прізвище матері заявника вказане на українській мові « [PERSON] » (а.с.9). Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища заявника та його матері пов`язані з різним перекладом з російської мови на українську. Частиною 2 статті 4 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що передбачено ч.1 ст.5 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ч.2 ст.77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з положеннями передбачених п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , котра померла [INFO] доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Як вбачається, що встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину. У відповідності із ч.7 ст.294 ЦПК України, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved