Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, подружнє життя з відповідачем не склалось і рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15.11.2016 року їх шлюб було розірвано. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Неповнолітні діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Син [PERSON] за станом здоров'я потребує постійної реабілітації, що несе за собою значні витрати. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку участі фактично не приймає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дітьми повноліття з моменту пред'явлення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, надавши відповідну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2008 року, який розірвано рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15.11.2016 року (а.с.8, 9). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.10, 11). Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт визнано сторонами, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, що стягуються на кожну дитину, суд враховує стан здоров'я сина сторін [PERSON], що потребує постійний додаткових витрат на його лікування та реабілітацію. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 31 травня 2018 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved