Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] де треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], служба у справах дітей Тячівської районної ради про виселення. В позовній заяві позивачем зазначено, що 22.10.2007 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк"\~\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКG0GK00000059 згідно якого останння отримала кредитні кошти у розмірі 105400,00 доларів США строком до 22.10.2027р., при цьому зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та третя особа 22.10.2007 р. уклали договір іпотеки № МКG0GK00000059 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 183,90 житловою площею 95,70 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, яке останній належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши третій особі кредит в розмірі 105400,00 доларів США. Всупереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконувались. У добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Тячівського районного суд\~\~суду від 06.11.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 183,90 житловою площею 95,70 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, шляхом продажу вказаного предмету\~\~ іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». На момент подання позовної заяви відповідач добровільно не виконала вимогу іпотекодержателя щодо виселення. Таким чином, позивач вважає, що відповідач та усі інші мешканці на підставі рішення суду підлягають виселенню з житлового будинку розташованій за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, а тому просить виселити їх з даного будинку. Представник позивача у судове засідання не з'явився., надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.\~\~ 22.10.2007 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк"\~\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКG0GK00000059 згідно якого останння отримала кредитні кошти у розмірі 105400,00 доларів США строком до 22.10.2027р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та третя особа 22.10.2007 р. уклали договір іпотеки № МКG0GK00000059 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 183,90 житловою площею 95,70 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, яке останній належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. \~\~\~\~\~\~\~\~За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника \~\~\~\~\~\~\~\~ від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Всупереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконувались, у добровільному порядку заборгованість [PERSON] погашена не була. Рішенням Тячівського районного суд\~\~суду від 06.11.2012 року позов задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 183,90 житловою площею 95,70 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, шляхом продажу вказаного предмету\~\~ іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Стаття 39 Закону України Про іпотеку передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається також і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Відповідно частини 1, 2 ст. 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають із кредитних правовідносин судам розяснено, що при розгляді позову іпотеко держателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що відповідно до частини 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України Про іпотеку виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з для отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 06.07.2016 року на адресу [PERSON], [PERSON]І [PERSON], [PERSON] (яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON]В.) позивачем направлено вимогу про добровільне звільнення житлового будинку розташованого за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша, вул.. Кубинця, 7а, разом з усіма незареєстрованими у предметі іпотеки членами сімї та іншими мешканцями. У передбачений тридцяти денний строк вказана вимога відповідачем не виконана. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року. Відповідно до пункту 1 ст.1 вказаного Закону, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З договору іпотеки вбачається що [PERSON] є власником житлового будинку № 7а по вул. Кубинця в с. Нижня Апша його загальна площа не перевищує 183,90кв. м., а тому є всі підстави для застосування до вказаних правовідносин правил, визначений пунктом 1 ст.1 Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Відповідно до частини 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Та обставина, що на момент ухвалення рішення у справі Закон вже діяв є підставою для визначення порядку звернення рішення до виконання. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачів.

Outcome: approved