Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що з 07.09.1996 року між ними було укладено шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №34. На даний час шлюб між сторонами в процесі розірвання (справа №707/457/21). Від даного шлюбу у сторін народились діти, дочки - [PERSON] , [INFO] (яка вже є повнолітньою) та [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. На момент подачі позову до суду спільне господарство сторонами не ведеться, вони проживають окремо. Позивач вказує, що відповідач останнім часом не бере участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, не займається її вихованням та не надає ніякої допомоги. На неодноразові звернення позивача про матеріальну допомогу на дитину, [PERSON] , ніяк не реагував. Таким чином, угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки: [PERSON] [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 23.04.2021 року і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 12.05.2021 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації які він отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «отримано особисто 22.05.2021 року [PERSON] ». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Станом на 14.06.2021 року правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07.09.1996 року уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №34. Після укладення шлюбу [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у сторін народились діти, дочки- [PERSON] , [INFO] (яка вже є повнолітньою) та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем. Даний факт підтверджується довідкою Руськополянської сільської ради від 21.04.2021 року №870 та актом обстеження житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] від 20.04.2021 року. Отже судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами та те, що вони є рідними батьками [PERSON] , яка проживає разом з позивачем (матір`ю). ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2021 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня - 2189 грн; Показники прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: із 1 січня - 1921 грн, із 1 липня - 2013 грн, із 1 грудня - 2100 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років:- із 1 січня 2021 року - 2395 грн; із1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн. Для працездатних осіб: із 1 січня - 2270 гривні, з 1 липня - 2379 гривень, із 1 грудня -- 2481 гривень. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особисті відносини батьків, не можуть ставитись в залежність від належного матеріального забезпечення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а батько є працездатною особою та має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірах, встановлених законом. При цьому, місце проживання дитини визначене - разом із матір`ю, а тому суд приходить до об`єктивного висновку, що вона потребує матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини з відповідачем. При визначенні величини аліментних платежів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, встановленого законодавством. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання доньки на користь позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2021 року до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі ст. 75, 84, ст.180-183, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved