Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини. Подану заяву мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . Вказав, що під час життя 08 грудня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 5-2376, за яким все належне спадкодавцю майно вона заповіла [PERSON] . Оскільки, [PERSON] мала хронічні захворювання та потребувала постійного догляду, але [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте з 2014 року постійно проживав з померлою мамою в кватирі [ADDRESS] на день відкриття спадщини та проживає в ній по теперішній час. Заявник вважає, що майно перейшло в його володіння та він фактично прийняв спадщину. 03 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савельєва А.Ю. з приводу оформлення спадкових прав, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] у зв`язку з відсутністю доказів прийняття спадщини. Крім того, зазначив, що в спірній квартирі зареєстрована його донька - [PERSON] , однак після розірвання шлюбних стосунків з [PERSON] , донька залишилась жити з матір`ю. А тому, у спірній квартирі [PERSON] зареєстрована, але ніколи не проживала в ній. З урахуванням викладеного, просить суд встановити факт постійного проживання матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . 02 квітня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана заява передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2021 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 25 травня 2021 року заявником подано заяву на виконання ухвали суду від 02.04.2021. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. 02 серпня 2021 року до суду від Київської міської ради надійшов відзив в якому просять відмовити в задоволенні поданої заяви. В судове засідання 23 вересня 2021 року заявник та його представник не з`явилися. До суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається з поданого відзиву, просять розглядати справу у відсутність представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 66). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 64). З копії свідоцтва про право власності від 31.05.1993, виданого Відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] складається з 1 кімнати, загальною площею 29,3 кв.м., належала [PERSON] на праві приватної власності (а.с.70). Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 5-2376, за яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.95). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Савельєвим А.Ю. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки у заявника відсутні докази прийняття спадщини. Одночасно заявнику рекомендовано звернутись до суду за встановленням факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.72). З копії паспорту заявнику [PERSON] , вбачається, що з 18.02.1986 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час (а.с.61-62). Разом з тим, [PERSON] був зареєстрованим та проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується ордером № 846 та довідкою форми - 3 від 06.01.1984 (а.с.68,69). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] особисто сплачував з 2019 року усі комунальні платежі за квартиру [ADDRESS] (а.с.75-83). В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що [PERSON] проживав з 2014 року разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день його смерті [PERSON] і продовжує проживати. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку з відсутності доказів прийняття спадщини. Таким чином, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд приймає до уваги ухвалу № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року, Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якої, постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за заповітом. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник [PERSON] , [INFO] з 2014 року постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved