Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

позивач 15.07.14 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], де просить: - стягнути заборгованість за отриману теплову енергію в сумі 7 912,85 грн., індекс інфляції в сумі 193,41 грн. та 3% річних у розмірі 95,07 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач мешкає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду. Між ними та відповідачем було укладено договір про постачання теплової енергії для централізованого опалення від 20.09.2006 року та відкрито особистий рахунок на ім'я відповідача № [NUMBER], на підставі чого постачається теплова енергія до його квартири [ADDRESS]. Згідно п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяця. Не виконуючи свої зобов'язання по оплаті за спожиті послуги по теплопостачанню, відповідач не дає їм можливості своєчасно розраховуватись з постачальниками газу та електроенергії, чим ставить підприємство в скрутне матеріальне становище. Посилаються на ст., ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та просять їх вимоги задовольнити. 22.10.2014 року до суду від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], яка є співвласником квартири [ADDRESS], яка ухвалою суду була задоволена. Також позивач просить стягнути з обох співвідповідачів заборгованість в рівних долях по 4101,65 грн. з кожного та по 121,80 грн. з кожного в рахунок відшкодування судового збору. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує, а в разі повторної неявки відповідачів просить постановити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи зазначає, що розглядає цивільні справи відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи встановлено, що згідно з довідкою з місця проживання відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS]. 20 вересня 2006 року між КП «Теплокомуненерго» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до умов вищевказаного договору, комунальне підприємство «Теплокомуненерго» зобов'язувалось надавати споживачу, який є власником квартири [ADDRESS], послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язувався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (п.1.1 договору). Згідно з п. 2.1.3. договору - старший будинку доводить до кожного мешканця розмір оплати за місяць згідно розрахунку постачальника не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяця. Таким чином, відповідачі споживають теплову енергію позивача, між ними та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчать: вищевказаний договір, особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача [PERSON] за № [NUMBER]. Суд вважає, що борг необхідно стягнути без урахуванням строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування. Плата за теплову енергію стягується у відповідності до тарифів і в порядку, передбаченому п.18 Постанови КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг», де зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В п.20 даної Постанови вказано, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Споживач, відповідно до ч.3 п.5 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року зобов'язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Станом на 01.03.2014 року заборгованість відповідачів за отриману теплову енергію складала 7 912,85 грн., на яку позивачем нараховано індекс інфляції в сумі 193, 41 грн. та 3% річних в сумі 95,07 грн., а всього 8 203,33 грн. Суд вважає надані розрахунки заборгованості обґрунтованими. Оскільки відповідачі є співвласниками квартири та порушили встановлені за договором зобов'язання, уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача заявлену заборгованість в рівних долях. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в рівних долях по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved