Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернувся до суду із позовом до відповідачів, які являються матірю та батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина в звязку з тим, що останні ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Одночасно прохають передати неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на опікування органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, стягнути з відповідачів на користь державного закладу, прийомної сімї, дитячого будинку сімейного типу або опікуна/піклувальника, де буде перебувати неповнолітня дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частині всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття та накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON],де неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований та має право користування до 21.09.2018. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала. Просила суд їх задовольнити. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження відповідачі не скористались, тому справу розглянуто у заочному порядку у межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Представник третьої особи прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області у судовому засіданні зазначив, що вважає позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Третя особа [PERSON] підтримала заявлений позов. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову. Разом з тим правового обґрунтування своєї позиції суду не надала. Заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного.\~\~\~\~\~\~ Судом по справі встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] являються матірю та батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії 1-КЕ № 117470 (а.с.8).\~ Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 17.02.2017 вищезазначеного житла, умови проживання добрі, у неповнолітнього Данііла є окрема кімната, де він має місце для сну, письмовий стіл для занять, дитина забезпечена одягом та взуттям, має багато іграшок та книжок, санітарно-гігієнічні умови житло добрі, для дитини створенні необхідні умови для повноцінного розвитку, бабуся хлопчика дбає про фізичний та розумовий розвиток онука (а.с.109). За даними висновку органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 21.12.2016 № 03-22/3155 31.01.2011 надійшло перше повідомлення про неблагополуччя в сімї від Поліклініки «МЦ ПМСД», згідно якого мати з дитиною не спостерігаються лікарем, при відвідуванні дільничною медсестрою вдома та в телефонному режимі запрошувалися для профілактичного огляду та проведення щеплення дитині, але не зявилися. 07.03.2013 до служби у справах дітей звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила перевірити стан виконання батьківських обовязків [PERSON] та [PERSON] по відношенню малолітнього Данііла, [INFO], в звязку з тим, що батьки вживають наркотики, в квартирі постійні сварки, бійки, дитина не має належного догляду, часто брудний, його несвоєчасно годують. Були проведені бесіди з усіма членами родини, відвідали дитину вдома та соціальними працівниками зроблено висновок про наявність ознак неблагополуччя в родині: в сімї часті сварки між батьками дитини, з бабусею дитини [PERSON], з приводу яких всі члени сімї зверталися до поліції. 12 листопада 2015 року адміністрація ДНЗ «Горобинка» повідомила, що [PERSON] Данііл не відвідує садочок після літньої відпустки, мати на неодноразові телефонні дзвінки не відповідає, двері в квартиру не відчиняє. Як вбачається з інформації управління охорони здоровя від 25.05.2016 та 22.08.2016 бабуся хлопчика [PERSON] своєчасно звертається на прийом до лікарів, рекомендації щодо лікування та оздоровлення виконує в повному обсязі, батьки [PERSON] та [PERSON] до лікарів не звертаються, перебувають на обліку у лікаря-нарколога. Тому, на підставі викладеного, враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] (а.с.5-7). Згідно інформації про виконання батьківських обовязків від 25.08.2016 № 297 (а.с.41) за час відвідування ДНЗ «Сонечко» [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ «Сонечко» групу «Незабудка» з березня 2016 року. Протягом останнього місяця хлопчика приводить та забирає із закладу виключно бабуся [PERSON] До дитячого закладу бабуся приводить онука вчасно, забирає також згідно режиму. Пропусків без поважних причин не має. Дитина завжди має охайний вигляд. Також бабуся займається з хлопчиком виховною та розвивальною роботою. Данііл ввічливий, слухняний та добрий хлопчик із гарними культурними навичками. Плату за харчування дитини у закладі щомісячно та своєчасно сплачує бабуся , заборгованості не має. Мати дитини, [PERSON] з березня 2016 року і до середини літа самостійно приходила забирати дитину лише декілька разів, також протягом нетривалого часу мати разом з чоловіком [PERSON] удвох забирали сина з дитячого закладу. Протягом червня і липня Данііла забирав батько разом із бабусею [PERSON] Бабуся дитини [PERSON] кожного дня цікавиться у вихователя життям, поведінкою та здобутками онука у дитячому закладі. Батьки таких запитань до вихователя не задавали. Згідно вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.07.2016 [PERSON] засуджена за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст..71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі(а.с.45). Наразі остання відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія № 65 (а.с.121). Судом встановлено, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2014 [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.384, ч.1 ст.70, ст..72 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна (а.с.88-90). Як убачається із висновку психолога за результатами діагностики неповнолітнього Данііла, [INFO], від 23.01.2017, під час бесіди з психологом хлопчик активний, енергійний, усміхнений, товариський, легко йде на контакт, відповідає на поставлені питання одразу. Знає, що мама у вязниці, але при згадці про неї він стрепенувся і відразу замовк, помітна була напруга мязів,, що може свідчити про тяжкість цих спогадів або стресовий стан при подібних згадках. Дитина має деяку незадоволеність положенням у суспільстві, невпевненість у собі, нерішучість, відсутність прагнення до самоствердження. Є схильність до виникнення нервового розладу, потрібно бути уважнішим до стану нервової системи дитини (а.с.91-92). Згідно відповіді управління охорони здоровя Комсомольської міської ради Полтавської області від 25.05.2016 № 01-18/556 загальний стан здоровя дитини задовільний. На диспансерному обліку не перебуває, бабуся своєчасно звертається на прийом і проходить медичні огляди, а також виконує рекомендації лікаря в повному обсязі. Батьки до лікаря не звертаються. [PERSON] та [PERSON], перебувають на обліку у лікаря-нарколога. На обліку у лікаря-психіатра не перебувають (а.с.36). Згідно з інформацією ДНЗ «Сонечко» від 23.05.2016 прояву насилля як з боку матері так і з боку батька над дитиною не спостерігалося. Відносини між батьками та сином доброзичливі. Хлопчик відвідує дитячий садок регулярно, пропусків без поважних причин не було. Данііл завжди приходить до дитячого садка чистий, охайний. Батьки вчасно приводять і забирають дитину з дошкільного закладу. Плату за харчування дитини у дошкільному закладі щомісячно та своєчасно сплачує бабуся [PERSON] Данііл росту активною дитиною, загальна обізнаність та запас побутових знань добра(а.с.37-39). У відповідності до п.2 ч.1\~ст.164 Сімейного кодексу України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. У відповідності до\~ст.150 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~\~\~\~\~\~У відповідності до\~ст.165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Відповідно до ст.ст.\~11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що\~хоча\~національним\~органам надається\~певна\~свобода розсуду\~у\~вирішенні\~питань\~щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що\~розірвання\~сімейних\~зв'язків\~означає\~\~позбавлення дитини її коріння,\~а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист\~інтересів\~дитини,\~і\~саме\~держава-відповідач\~повинна переконатися\~\~в тому,\~що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухилення відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обовязків по вихованню сина [PERSON], що є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно останнього. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на утримання неповнолітньої дитини аліменти. Згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Згідно довідки про склад сімї від 26.10.2016 №1346 неповнолітня дитина, [PERSON] Данііл, [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], разом зі своє матірю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). Вище вказана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.110). Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи необхідність у забезпеченні дитини житлом, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу щодонакладення заборони на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS], де [PERSON] зареєстрований та має право користування до 21.09.2018. Відповідно до ч. 1\~ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишитися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі у контексті вимог\~ст.60 ЦПК України\~не надали суду докази на спростування встановлених судом обставин. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов належить до задоволення повністю.

Outcome: approved