Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивує тим, що після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина, а саме, будинок за адресою : [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що з 12.03.2020 року на всій територій України установлено було карантин (постанова КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу Covid-19» від 11.03.2020 року №211), дію якого продовжено і він є триваючим, у встановлений шестимісячний строк позивачка не мала можливості подати заяву до нотаріуса для отримання спадщини. Звернувшись до нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. із заявою про прийняття спадщини лише 01.12.2020 року, їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] [INFO] . Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, прийняття рішення по справі залишає на розсуд суду. Враховуючи заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , яка являлась позивачу матір`ю померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 березня 1963 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 жовтня 1984 року згідно якого позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 жовтня 2019 року (а.с.8-10). На час смерті [PERSON] їй належав на праві приватної власності житловий будинок за адресою : [ADDRESS] та земельна ділянка на якому він розташований, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрований в реєстрі за №ІІ-3409, виданого 15.12.1999 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021311 виданого 02.02.2007 року (а.с.11-12). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] мала іншу адресу реєстрації місця проживання та не подала заяви до нотаріуса у встановлений законом строк (а.с.13). Позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини за померлою [PERSON] у зв`язку з тим, що з 12.03.2020 року на всій територій України установлено було карантин (постанова КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу Covid-19» від 11.03.2020 року №211), дію якого продовжено і він є триваючим і тому, вона не мала можливості подати заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для отримання спадщини. За змістом ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов"язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, вимоги позивача є підставними, тому суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved