Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 05 серпня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2318. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 серпня 2006 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них є двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спільне життя між сторонами не склалося, почуття любові та взаєморозуміння між ними втрачено. За час спільного проживання між ними постійно виникали конфлікти і непорозуміння, відповідач хамив, ображав дружину, принижував її честь та гідність. З 2013 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Враховуючи наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя та примирення є неможливим, таке суперечить інтересам сторін, сім'я існує формально, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином у порядку ст.ст. 75-76 Цивільного процесуального кодексу України викликався до суду, а тому згідно із ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає можливим розглядати справу заочно у його відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів. У зв'язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 серпня 2006 року, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2318. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON], [INFO]., та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Враховуючи те, що сторони втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, протягом тривалого часу не проживають разом та не підтримують подружніх відносин, наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, відновлення сімейних стосунків неможливе, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved