Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 липня 2010 року вона уклала шлюб з громадянином [PERSON], який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 57. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка- [PERSON], [INFO].Однак сімейне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на життя, через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, через те, що відповідач зневажає її як жінку, постійно обзиває, кляне та вчиняє за будь-що сварки, відсутність у відпові\-дача поваги до її батьків, розходження поглядів на виховання дочки, із-за того, що відпо\-відач не хоче покращити елементарні умови проживання, які необхідні для нормального проживання дитини, незабезпечення сім'ї матеріально. Стверджує, що відповідач є інвалідом 3-ої групи, офіційно ніде не працює, однак деколи їздить за кордон на заробітки, коли перебуває вдома то весь день дивиться телевізор, не цікавиться розвитком та потребами дитини та її потребами. Пенсію та зароблені гроші витрачає суто на себе. Позивач зазначає, що вона проживає у своїх батьків, в відповідач проживає окремо за місцем реєстрації у своїх батьків, шлюбні стосунки фактично припинено з червня 2018 року, шлюб носить формальний характер. Вона вже подавала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачам, але після наполягань відповідача помиритися, забрала заяву з суду без розгляду, однак, результатів примирення не дало. Відповідач не дотримав свого слова і надалі ставиться до зневажли\-во, ображав нецензурними словами в присутності представників органів місцевої влади, постійно вчиняє сварки, які негативно впливають на розвиток дитини та її здоров'я. Вказує, що малолітня дочка [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Враховуючи, що відповідач не виконує свій батьківський обов'язок щодо матеріального забезпечення на утримання дитини, вона вимушена була звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Питання стягнення з відповідача аліментів вирішено Жовківським районним судом, внаслідок чого їй видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача впримусовому порядку № 444/2792/17 від 26 січня 2018 року, який нею подано до Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області і по якому відкрито виконавче провадження ВП № 56758038 від 12.07.2018 року. Станом на сьогоднішній день вона неотримала аліменти від відповідача. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, її вже не зберегти, подальше збереження шлю\-бу суперечить її інтересам та інтересам малолітньої донечки, яка бачать негативне відно\-шення батька до матері, а тому просить суд термін для примирення не надавати, а розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у заяві, просить такі задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просить такі задовольнити. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без учасників, зважаючи на подані ними заяви. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] яке видано повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 24.11.2017 року вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 23.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області про що складено актовий запис за № 57. У даному шлюбі у позивача та відповідача народилася одна дитина, а саме дочка- [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 16.12.2011 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, зневага зі сторони відповідача до позивача, постійні образи, прокльони, сварки, відсутність у відпові\-дача поваги до батьків позивача, розходження поглядів на виховання дочки, не ініціативність зі сторони відповідача до покращення елементарних умови проживання, які необхідні для нормального проживання дитини, незабезпечення сім'ї матеріально. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, просить розірвати шлюб. А тому позов [PERSON] слід задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 33 від 11.08.2018 року, тобто 352 (триста п'ятдесять дві) гривні 40 копійок. В той же час, суд враховує, що позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача в її користь судового збору, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення інших 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved