Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи на те, що є спадкоємцем після смерті матері [PERSON], яка при житті не оформила правовстановлюючі документи на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, а тому позивач не може оформити свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій просять розглянути справу у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] являється сином [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку № 23 з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Викладений факт підтверджується даними: довідки № 1066 від 29 грудня 2014 року, виданої Улашанівською сільською радою Славутського району Хмельницької області; інвентарних справ на житловий будинок. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст. 17 ЦК України УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій,що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів,виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є син - позивач [PERSON] Проживаючи із спадкодавцем однією сім'єю, позивач вступив в управління спадковим майном з дня смерті матері, взяв майно на зберігання та веде за ним догляд. Прийнявши спадщину після смерті матері, позивач набув статусу власника, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на спадщину видається на підставі правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наявність права у позивача на спадкування після смерті матері, неможливість оформити спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б свідчили про зареєстроване право власності на частину будинку, визнав позовні вимоги підлягаючими задоволенню. Позивач не порушує питання стягнення на його користь судових витрат по справі. На підставі ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved