Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що вона, [PERSON], [INFO], являється дружиною померлому [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть, чоловік помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про шлюб, вони перебували у шлюбі з 20.02.1980 року, по день смерті чоловіка, мешкали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели сумісне господарство, мали взаємні права та обов'язки як чоловік та дружина. За спільне життя з померлим чоловіком купили квартиру, коли було необхідно робили ремонт в квартирі, купили усі необхідні меблі, побутову техніку та багато інших побутових приладів та речей, які необхідні для життя. За спільні кошти: харчувалися, купували одяг, ліки, лікувалися, сплачували комунальні платежі. Усе це купували разом за спільні кошти, але дохід її чоловіка, значно перевищував її. Бюджет в родині був спільний. [INFO] року помер чоловік [PERSON], [INFO], від професійного захворювання, яким він хворів за життя, захворівши внаслідок праці на підприємствах вугільної промисловості. Згідно довідки обласної спеціалізованої профпатологічної МСЕК з 11.02.2013 року причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням, яким померлий чоловік хворів за життя, встановлений. Позивач знаходилась на утримані у померлого чоловіка, як непрацездатна особа за віком, на день смерті чоловіка їй було 77 років, не працювала, підприємницькою діяльністю не займалася, отримувала лише пенсію за віком. Померлий чоловік з 23.09.2005 року мав двадцять відсотків втрати професійної працездатності. За життя померлий чоловік отримував великий розмір заробітної плати з якої була визначена щомісячна страхова виплата по втраті професійної працездатності, тому померлий чоловік отримував великий розмір щомісячних страхових виплат. Працюючи багато років на підприємствах вугільної промисловості, померлий чоловік заробив великій розмір пенсії, яка значно перевищувала розмір пенсії позивача. За спільне життя з померлим чоловіком, дохід померлого чоловіка [PERSON], [INFO] значно перевищував її. Померлий чоловік отримував великий розмір щомісячних страхових виплат за втрату професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням від відповідача, отримував великий розмір шахтарської пенсії. У 1990 році, позивач перестала працювати в зв'язку з непрацездатним віком та почала отримувати пенсію за віком, їй зовсім стало не вистачати коштів на життя існування. Дохід померлого чоловіка [PERSON], [INFO], був основним і постійним джерелом її життя існування. За життя померлий чоловік витрачав кошти на утримання житла у належному стані. Купував меблі, побутову техніку, побутові прилади та речі, які необхідні для життя. За його кошти сплачували комунальні послуги. За життя померлий чоловік утримував позивача, витрачаючи кошти: на: харчування, одяг, ліки, лікування та інше, що потрібне для життя існування. Не вистачає коштів на утримання житла у належному стані. Не вистачає коштів на придбання необхідних побутових приладів, на речі першої необхідності. Вся пенсія витрачається на оплату комунальних послуг та деяке харчування. Факт перебування на утриманні у померлого чоловіка, необхідно встановити, для отримання страхових виплат на підставі Закону України «Про загально обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-XIV від 23.09.1999 року, у зв'язку зі смертю чоловіка, від професійного захворювання, яким він хворів за життя. Згідно довідки обласної спеціалізованої профпатологічної МСЕК з 11.02.2013 року причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням встановлено. Факт перебування на утриманні у померлого чоловіка підтверджується і процесуальними доказами, а саме: довідкою про склад сім'ї, актом депутата, довідкою про ведення спільного господарства, копією трудової книжки, копією пенсійного посвідчення, довідками про розміри пенсії, довідкою «про розмір щомісячних страхових виплат» ВВДФ від НВВ та ПЗ України в м. Ровеньки. Внаслідок смерті чоловіка [PERSON], [INFO], від професійного захворювання, на підставі чинного законодавства України, у позивача настає право на отримання страхових виплат від відповідача. Просила суд встановити факт перебування [PERSON], [INFO], на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], [INFO], на момент смерті чоловіка, який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ровеньки Луганської області за довіреністю Грибенко В.А. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Суду надала письмові заперечення, посилаючись на які пояснила, що розглянувши позовну заяву [PERSON] про встановлення факту знаходження на утриманні у померлого чоловіка, відділення ВД Фонду в м. Ровеньки Луганської області позовні вимоги не визнає та вважає, що вони не можуть бути задоволені з огляду на наступне. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-ХІV (з подальшими змінами та доповненнями, далі по тексту Закон №1105), у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової повинен бути не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Згідно ст.75 Сімейного Кодексу України (далі по тексту СКУ) право одного з подружжя на утримання» право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»: «Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості». Відповідно до ст. 2, цього ж Закону, прожитковий мінімум застосовується для визначення права на призначення соціальної допомоги, якою є одноразова допомога та щомісячні страхові виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві т професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 № 4282-VІ встановлено, що прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність з 01 жовтня 2012 по 30 листопада 2012 складає 865 гривень. З доданої довідки УПФУ в м. Кременчук Полтавської області № 1170 від 23.07.2013 року розмір отримуваної пенсії [PERSON] на день смерті її чоловіка складав 1101,18 гривень, що перевищує розмір встановленого на законодавчому рівні прожиткового мінімуму. За таких підстав неможливо вважати встановленим факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка, тому відділення ВД Фонду в м. Ровеньки Луганської області просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого 29 липня 1999 року Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області (а.с. 4). 20 лютого 1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ровеньки Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за актовим записом №94 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином, на момент смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, позивач [PERSON] була непрацездатною особою за віком, вона досягла 77-річного віку. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області та отримує пенсію за віком. Станом на жовтень 2012 року розмір її пенсії становив 1101 грн. 18 коп. (а.с. 11). [PERSON] за життя отримував пенсію за віком за списком №1 (при повному пільговому стажі), розмір його пенсії у період з травня 2012 року по жовтень 2012 року становив: травень 2012 року - 3892 грн. 99 коп., червень 2012 року - 3892 грн. 99 коп., липень 2012 року - 3893 грн. 41 коп., серпень 2012 року - 3893 грн. 41 коп., вересень 2012 року - 3893 грн. 41 коп., жовтень 2012 року - 3894 грн. 25 коп., а всього за вказаний період - 23360 грн. 46 коп. (а.с. 36), тобто із зазначеної довідки вбачається, що розмір пенсії [PERSON] значно перевищував розмір отримуваної пенсії його дружини [PERSON] Окрім того, [PERSON] перебував на обліку у Відділенні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ровеньки Луганської області і одержував щомісячні страхові виплати з 01 вересня 2012 року безстроково у розмірі 984 грн. 43 коп. щомісячно (а.с. 35). Тобто, суд приходить до висновку, виходячи з вищезазначених довідок, розмір щомісячного доходу [PERSON] становив в середньому 4057,48 грн., в той час, як щомісячний дохід [PERSON] в середньому становив 1097,57 грн. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-20 АБ №0005174 (а.с. 14), з 23.09.2005 року [PERSON] безстроково було встановлено 20% втрати професійної працездатності. Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії АА №0001277 (а.с. 15), з 11.02.2013 року встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року, з професійним захворюванням. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку ФССНВ у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі виплатити особам, які перебували на утриманні померлого працівника, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилась протягом не більш десятимісячного терміну після його смерті. Відповідно до п. « 2» ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з п. «д» п.1 ч.1 ст.21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого. Такими непрацездатними особами є: жінки, які досягли 55 років, якщо вони не працюють. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», фонд соціального страхування від нещасних виплат приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання переліку документів. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ФССНВ розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження відповідних документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], на момент смерті свого чоловіка [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року, проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS], перебували у шлюбі, шлюб не розривали, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, вона здійснювала догляд за чоловік та здійснила його поховання, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Спеціалізована Ровеньківська житлова контора» Ровеньківської міської ради Луганської області №484 від 29.07.2013 року (а.с. 12) та довідкою Комунального підприємства «Спеціалізована Ровеньківська житлова контора» Ровеньківської міської ради Луганської області №396 від 23.07.2013 року (а.с. 11), актом Комунального підприємства «Спеціалізована Ровеньківська житлова контора» Ровеньківської міської ради Луганської області №484 від 29.07.2013 року (а.с. 13). [PERSON], як непрацездатна за віком, перебувала на утриманні чоловіка, з виходом на пенсію більше не працювала, підприємницькою діяльністю не займалась (а.с. 37). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сім'я [PERSON] - її сусіди. Померлий [PERSON] проживав зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка, вона ще півроку проживала в м. Ровеньки, а потім переїхала до дочки до м. Кременчук. Чоловік позивача був похований також в м. Кременчук, проте помер в м. Ровеньки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сім'я [PERSON] - її сусіди. [PERSON] помер у місті Ровеньки, проте дружина [PERSON] поховала його в місті Кременчук за місцем проживання своєї дочки. Коли він помер, позивач проживала в місті Ровеньки, а в травні 2013 року вона поїхала до міста Кременчук. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює майстром в ЖЕК кв. Гагаріна міста Ровеньки Луганської області. Сім'я [PERSON] їй не знайома. Проте, коли люди приходять за довідкою, вони приводять з собою свідків, які підтверджують факт сумісного проживання. Померлий та його дружина проживали в місті Ровеньки, зокрема на момент його смерті, зі слів сусідів вона провела поховання в місті Кременчук. Довідки вона брала особисто на своє ім'я. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених статтями 456,457,461 ЦК і Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на відшкодування такої шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, незалежно від родинних зв'язків, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більше ніж десятимісячного строку після його смерті. Зокрема, у разі смерті потерпілого, який був застрахований, право на одержання страхових виплат на підставі Закону № 1105-XIV мають: діти, котрі не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші, які через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти на життя; діти, що є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки - 60 років, якщо вони не працюють; інваліди-члени сім'ї померлого - на час інвалідності; дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює і доглядає дітей, братів, сестер, онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку. В інших випадках (статті 456, 457, 461 ЦК) до непрацездатних утриманців потерпілого, які мають право на відшкодування шкоди, належать: діти віком до 16 років,ті, що навчаються, - до 18 років, і непрацездатні діти старшого віку; жінки, які досягли 55 років, чоловіки - 60 років або особи, які є інвалідами; один із батьків або дружина (чоловік) померлого чи інший член його сім'ї, якщо він не працює й доглядає дітей,братів, сестер, онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку. Право на одержання відшкодування у зв'язку з втратою годувальника виникає і у тому разі, коли останній помер внаслідок одержаної травми (що підтверджено висновком лікарської експертизи) через деякий період після призначення суми відшкодування або встановлення групи інвалідності у зв'язку з даним каліцтвом; непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв'язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Сума заробітку, що припадає на утриманців, ділиться на їх кількість і з одержаної частки у випадках, передбачених статтями 457, 461 ЦК, відраховується пенсія у зв'язку з втратою годувальника (або відповідна частина пенсії, призначеної на всіх утриманців); у разі ушкодження здоров'я з виконанням потерпілим трудових обов'язків - пенсія заліку не підлягає, якщо відшкодування не полягає в страховій виплаті у вигляді пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Відповідно до п. 1-1 ч. 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, спори щодо розміру шкоди та права на її відшкодування у вигляді страхових виплат на підставі Закону N 1105-ХІV між особами (які підлягають страхуванню від нещасного випадку, членами сім'ї чи утриманцями таких осіб, особами, які добровільно застрахувалися від зазначених випадків) та страховиком розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт перебування, [PERSON], [INFO], на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], [INFO], на момент його смерті, з наведених вище підстав.

Outcome: approved