Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав до [PERSON], третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. 31 серпня 2007 року позивач уклала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом зі позивачем. 31.08.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2011 року, справа № 2/1522/9341/11. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В подальшому позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». На цей час позивач проживаю разом з донькою за адресою [ADDRESS] окремо від відповідача. В позовній заяві позивач посилається на те, що з листопада 2007 року відповідач пішов із сім'ї та виїхав з квартири [ADDRESS], що було встановлено у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2008р. До цього часу відповідач не цікавиться долею доньки, не займається її розвитком та вихованням, не приймає участь у її утриманні. З листопада 2007 року відповідач не бачив доньку жодного разу. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2008 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки у сумі 700,00 гривень. Зазначене рішення суду відповідач не виконує та жодного разу не сплатив аліментів. Розвитком, вихованням та утриманням доньки займається лише позивач, а після укладання шлюбу займаюсь разом з чоловіком позивача - [PERSON] Також відповідно до даних сайту МВС України, відповідач переховується від слідства та перебуває у розшуку. Таким чином, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків батька по вихованню, утриманню та розвитку доньки, чим шкодить її правам та інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Шараг Н.В. в судове засідання з'явилася, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року, в якому вказано на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що 31 серпня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом зі позивачем. 31.08.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2011 року, справа № 2/1522/9341/11. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В подальшому позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». На цей час позивач проживаю разом з донькою за адресою [ADDRESS] окремо від відповідача. У листопаді 2007 року відповідач пішов із сім'ї та виїхав з квартири [ADDRESS], що було встановлено у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2008 р. До цього часу відповідач не цікавиться долею доньки, не займається її розвитком та вихованням, не приймає участь у її утриманні. З листопада 2007 року відповідач не бачив доньку жодного разу. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2008 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки у сумі 700,00 гривень. Зазначене рішення суду відповідач не виконує та жодного разу не сплатив аліментів. Розвитком, вихованням та утриманням доньки займається лише позивач, а після укладання шлюбу займаюсь разом з чоловіком позивача - [PERSON] Також відповідно до даних сайту МВС України, відповідач переховується від слідства та перебуває у розшуку. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків батька по вихованню, утриманню та розвитку доньки, чим шкодить її правам та інтересам, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідач не позбавлений можливості у поновленні його батьківських прав. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved