Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 01.11.2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1894. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні стосунки з відповідачем припинені з травня 2016 року, спільне господарство не ведеться, дитина проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її правам, інтересам та внутрішній волі. Спір щодо розподілу сумісно нажитого майна відсутній. Сумісне проживання з чоловіком надалі вважає неможливим, надання часу на примирення вважає недоцільним. Просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 25.05.2020 р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1894, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2014 року (а.с.3). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.2015 року (а.с.). Малолітня донька зареєстрована та проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Виконавчим комітетом Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 06.05.2020 року за № 245 (а.с.5). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами немає порозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, приймаючи до уваги відсутність волі сторін на примирення, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому слід залишити прізвище « [PERSON] » позивачу після розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо.

Outcome: approved