Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Свій позов обґрунтував тим, що 10.06.1994 року матір позивача - [PERSON] по домашній угоді купівлі-продажу купила у [PERSON] /2 частини житлового будинку [ADDRESS] . На підтвердження вказаної угоди відповідачку видала [PERSON] власноручну розписку, де продавець вказала, що гроші за вказане нерухоме майно вона повністю отримала. З 1995 року позивач разом з матір`ю стали постійно проживати в Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] . На підставі рішення виконкому Пришибської селищної ради № 02 від 30.12.1999 року було погашено право власності іншого співвласника Ѕ частини [PERSON] і власником вказаного житлового будинку в цілій частині залишилася відповідачка. 13.09.2008 року позивач вийшла заміж та переїхала жити до чоловіка в м.Запоріжжя. [INFO] матір позивача [PERSON] померла в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Михайлівським райвідділом РАГС ГТУЮ у Запорізькій області. Після смерті матері позивачка продовжила користуватися житловим будинком, проводила в ньому ремонт, платила комунальні послуги та сплачувала земельний податок. У зв`язку з тим, що матір позивача, як спадкодавець, а потім сама позивачка добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжували відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по [ADDRESS] , сплачували комунальні послуги, проводили ремонт будинку, а тому позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про її дату, час та місце, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24 вересня 1992 року державним нотаріусом Михайлівської нотаріальної контори Вергун Л.В., посвідченого на підставі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцями майна - 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] померлої [INFO] , є внучка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] ; батько [PERSON] , помер [INFO] . (а.с.9). Згідно Реєстраційного свідоцтва, виданого 24 вересня 1992 року Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації, встановлено що Ѕ частини житлового будинку в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . (а.с.10). Відповідно розписки від 10.06.1994 року, [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , продала [PERSON] 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Гроші отримала повністю. (а.с.11). Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 228 від 23.03.2020 року, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 23.03.2020 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] - Ѕ частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.1992 року, р.№828; право власності на Ѕ частину будинку, що належало [PERSON] , погашено на підставі рішення виконкому Пришибської селищної ради № 02 від 30.12.1999 року. (а.с.12). Згідно рішення №02 від 30.12.1999 року Виконавчого комітету Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, Михайлівське бюро технічної інвентаризації погашено право особистої власності на житловий будинок [PERSON] , який знаходиться в [ADDRESS] , із-за підняття грунтових вод на поверхню, будинок повністю зруйновано. (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2019 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 54 років, про що 14 серпня 219 року складено відповідний актовий запис №214. (а.с.6). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . (а.с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції, України 13 вересня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.09.2008 року, актовий запис № 929. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] . (а.с.8). Відповідно Акту від 26.05.2020 року, виданого депутатом Пришибської селищної ради Карпової Л.В., [PERSON] , 1984 року народження, стверджує що її мати - [PERSON] , [INFO] , мешкала з 1995 року і по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15). Згідно довідки №321 від 26.05.2020 року, виданої ТОВ «Запоріжелектропостачання», [PERSON] станом на 01.05.2020 року заборгованості за спожиту електроенергію не має. (а.с.16). Згідно довідки №13 від 26.05.2020 року виданої КП «Пришиб», за адресою [ADDRESS] , де проживала [PERSON] заборгованості за спожиту воду не має. (а.с.17). У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . (а.с.18). Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 227 від 23.03.2020 року, інвентаризаційна вартість будинку, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.03.2020 року, становить 24776,00 грн. (а.с.19 на звороті). Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 229 від 23.03.2020 року, за даними технічної інвентаризації, об`єкт нерухомо майна - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , має характеристику: А1 - житловий будинок, загальною площею 45,8 м2, житлова площа становить 23,4 м2; а2 - веранда; У1 - вбиральня; 1 - огорожа; 2 - водопровід. (а.с.19). Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Як зазначено в пунктах 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01 січня 2004. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об`єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17 (провадження 12-291гс18). В даному випадку позивачем надані належні, допустимі та достовірні достатні доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном, а відповідно й наявності добросовісності такого володіння позивачем та її матір`ю, чиїм спадкоємцем вона є. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved