Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глущенко Ірина Юріївна, в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.04.2017 року квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1588. Позивач в обґрунтування позову зазначив наступне, що відповідно до рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2011 року по справі № 2-260/11 визнано право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру № [ADDRESS] як на сумісне майно подружжя. Даним рішенням визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири № [ADDRESS] укладений 30.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. Повернуто сторони в первісний стан: повернуто [PERSON] та [PERSON] квартиру № [ADDRESS] в м. Харкові та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 228 800 грн., а також стягнуто судові витрати. Рішення набрало законної сили, але право власності на вищевказану квартиру [PERSON] та за собою не було зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно. У травні 2017 року він дізнався, що квартира [ADDRESS] була продана, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1588 від 18.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що він як власник ? частини вищевказаної квартири не давав згоди на її продаж, отже був протиправно, проти його волі, позбавлений права власності, на нерухоме майно, в зв'язку з чим просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.04.2017 року квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1588. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Через канцелярію суду надав заяву, якою просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені заздалегідь та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу реєстрації відповідачів, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 1 ч.2 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.01.2011 року по справі № 2-260/11 визнано право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру № [ADDRESS] як на сумісне майно подружжя. Даним рішенням визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири № [ADDRESS] укладений 30.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. Повернуто сторони в первісний стан: повернуто [PERSON] та [PERSON] квартиру № [ADDRESS] в м. Харкові та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 228 800 грн., а також стягнуто судові витрати. Рішення набрало законної сили 28.01.2011 року (а.с. 4-6). Право власності на вищевказану квартиру за [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до договору купівлі-продажу серії та номер: 1588 від 18.04.2017 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Інформації реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] без згоди та відома [PERSON] та [PERSON], відчужив квартиру [ADDRESS], що знаходилася у спільній сумісній власності подружжя, уклавши 18.04.2017 року з [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1588. При оформленні оспорюваного договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] гарантував, що зазначена квартира [ADDRESS] на момент укладення договору купівлі-продажу дійсно належить йому на праві особистої приватної власності, нікому іншому не прождана, не передана і іпотеку, під податковою заставою і під забороною (арештом) не перебуває, немає спору, а також прав щодо неї (за договором найму чи оренди, за шлюбним договором) у третіх осіб, в тому числі у малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних та інших осіб, які користуються цією квартирою або зареєстрованої у цій квартирі, правам та інтересам яких суперечить цей договір як в межах, так і за межами України. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було замовчено існування обставин, які є перешкодою для укладення угоди купівлі-продажу квартири. При таких обставинах, відповідно до положень ст. 215 ЦК України, суд вважає недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved