Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

кредитна спілка «Самопоміч» звернулась в суд із указаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором кредиту в сумі 5 096,39 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 лютого 2018 року між сторонами було укладено кредитний договір № BS0000000027. За вказаним договором відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 5 500,00 грн. зі сплатою 51% річних за його користування терміном на 12 місяців. Проте, відповідач своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором не виконала, отриманими від позивача кредитними коштами користується та добровільно їх позивачу не повернула, що змусило останнього звернутись до суду із указаним позовом. Представник позивача за посадою Андріїшин Д. В. в судове засідання не з`явилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити у її відсутності, а позовні вимоги в сумі 5 096,39 грн. задовольнити повністю, стягнувши також із відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомляла. Відзиву на позовну заяву не надіслала, а позовних вимог по суті не оспорила. Згідно вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2018 року між кредитною спілкою «Самопоміч» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № BS0000000027, в силу пункту 1.1 якого, позивач зобов`язується надати відповідачу кредит в розмірі 5 500,00 грн., а вона в свою чергу зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 51% річних. Відповідно до п. 1.3 цього Договору кредит надається строком на 12 місяців, тобто до 23.02.2019 року. Таким чином, за вказаним договором відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 5 500,00 грн. зі сплатою 51% річних за його користування, строком до 23.02.201 року. Як убачається із видаткового касового ордера КС «Самопоміч» № 39 від 23.02.2018 року, копія якого долучена до справи, відповідач [PERSON] фактично отримала у позивача 5 500,00 грн. в якості кредиту. Із наявної у матеріалах даної справи особової картки позичальника, а саме відповідача [PERSON] за нею, станом на 01.03.2019 року рахується заборгованість по кредиту в сумі 5 096,39 грн., що складається із 4 359,36 грн. суми простроченого основного боргу та 737,03 грн. процентів за користування кредитом. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з наведеного вбачається, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, що підпадають під регулювання норми статті 1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, взятих на себе обов"язків за кредитним договором [PERSON] не виконала, спірною сумою позивача, поза межами строку дії кредитного договору, відповідач безпідставно користується. В силу статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 цього Кодексу боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту в розмірі 5 096,39 грн. є обгрунтованим, а тому його слід задовольнити. Крім того, з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути у користь позивача судові витрати, понесені ним при пред`явленні цього позову до суду в розмірі 1921,00 грн. судового збору. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 22, 525, 526, 527, 530, 612, 625, 1049, 1054 ЦК України,та

Outcome: approved