Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Комунальний заклад «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], до Дніпропетровського обласного протитуберкульозного закладу строком на три місяці з дня фактичної госпіталізації. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [PERSON] хворіє на туберкульоз з 2006 року. Знаходився на стаціонарному лікуванні у ОКТБ з 09 січня 2007 року по 12 червня 2007 рік з діагнозом ХТБ (4.04.07) п-х. На виклик в туберкульозний кабінет він не з'являється. На даний час [PERSON] потребує стаціонарного лікування в Дніпропетровському обласному протитуберкульозному закладі, так як він являється бациловиділювачем та становить загрозу розповсюдження хвороби серед населення та ухиляється від лікування. Тому заявник просить винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до стаціонарного відділення №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» та зобов'язати Петропавлівський РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області виконати примусову доставку [PERSON] до лікарні. Від представника заявника Калугіна М.Я. в судове засідання надійшла письмова заява, в якій він просить слухати справу без його присутності. [PERSON] у судове засідання не з'явився, за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби, тому на підставі ч.1 ст. 285 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника про примусову госпіталізацію з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживаючий [ADDRESS], хворіє на туберкульоз з 2006 року. Знаходився на стаціонарному лікуванні у ОКТБ з 09 січня 2007 року по 12 червня 2007 рік з діагнозом ХТБ (4.04.07) п-х. На виклик в туберкульозний кабінет він не з'являється. Відмовляється лікуватися, порушує протиепідемічний режим, відвідує громадські місця, чим створює загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Зазначені обставини підтверджуються висновком лікарсько-консультативної комісії від 20 травня 2014 року. Згідно з ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» лікування хворих на туберкульоз здійснюється під обов'язковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування. Лікування та медичний (диспансерний) нагляд за всіма хворими на туберкульоз, інфікованими мікобактеріями туберкульозу та особами, які були в контакті з хворими на заразні форми туберкульозу, здійснюються спеціалізованими протитуберкульозними закладами. Хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від примусової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт захворювання [PERSON] на заразну форму туберкульозу та порушення хворим протиепідемічного режиму, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин суд вбачає підстави для винесення рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. У відповідності до ч. 2 ст. 285 ЦПК України рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації на встановлений законом строк. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз» частину першу ст. 10 Закону України «Про міліцію» доповнено новим пунктом 21-1 такого змісту: «здійснювати за рішенням суду привід осіб, хворих на заразні форми туберкульозу до протитуберкульозного закладу».

Outcome: approved