overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2014 року. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.6), який мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 26 лютого 2015 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 липня 1994 року Тучинською сільською радою Гощанського району Рівненської області, а/з №14. Крім того, просить неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати з нею. Свої вимоги мотивує тим, з відповідачем склались різні погляди на життя та побут, між ними виникають часті суперечки та протягом шести місяців вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Відповідач зловживає спиртними напоями. Від шлюбу мають двох дітей повнолітнього [PERSON] [INFO] та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу та задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюбу серія 1-ГЮ №253318 виданого 29 липня 1994 року між сторонами зареєстрований шлюб. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Між ними втрачено любов та взаємоповагу. Сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. За таких підстав, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], матірю вказано позивача. Дитина проживає з матір"ю, а тому позовна вимога залишити дитину [PERSON] проживати разом з матір"ю підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача - Висиповецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на земельні ділянки, майновий пай, а також право на земельну частку (пай), мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна після смерті діда та баби і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] - дід позивача, якому належало право на земельну частку (пай) у землях, яка перебуває у колективній власності СС«Маяк» (с.Серединці Зборівського району Тернопільської області) розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату серії [NUMBER] , виданого Зборівською РДА . майновий пай в СС «Маяк» (с. Кокутківці, Зборівський район, Тернопільська область.), згідно свідоцтва № [NUMBER] , виданого Селянською спілкою „Маяк". [INFO] померла [PERSON] , якій на належали: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9194 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована на території Висиповецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту серії [NUMBER] від 23 липня 2003 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4267 га (кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Висиповецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту серії [NUMBER] від 23 липня 2003 року; майновий пай в СС «Маяк» (с. Кокутківці, Зборівський район, Тернопільська область.), згідно свідоцтва № [NUMBER] , виданого Селянською спілкою „Маяк". У зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно отримати у нотаріуса свідоцтво на спадщину позивач не може, однак встановлено, що позивач прийняла спадщину. Інші спадкоємці: [PERSON] , [PERSON] - діти спадкодавця претензій на дане спадкове майно не мають, про що надали суду відповідні заяви. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону, і прийняла спадщину ,інші особи претензій на спадкове майно не маю, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача - Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), які належали її матері, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно закону, і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки, якій належали: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3916 га (кадастровий номер 6122681800:01:001:0174), яка знаходиться на території Гаї-за-Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №557540 від 12 грудня 2005 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5507 га (кадастровий номер 6122681800:01:001:0407), яка знаходиться на території Гаї-за-Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №557566 від 12 грудня 2005 року; право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП "імені Шевченка" (смт. Залізці Зборівського р-ну Тернопільської обл.) розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0217216 від 20 березня 1997 року. Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім цього, у документах спадкодавця наявні розбіжності. Так, у свідоцтві про народження позивача ім`я спадкодавці записано як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть та державних актах на право приватної власності на землі, ім`я спадкодавці зазначено як « [PERSON] ». Інший спадкоємець [PERSON] - брат позивачки претензій на вказане спадкове майно не має про що надав суду заяву. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай, а також право на земельну частку (пай), яке належало її бабусі, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 26 січня 2002 року померла [PERSON] бабуся позивача, якій належало право на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель Селянської спілки "Дніпро"(с. Іванківці Зборовіського р-ну Тернопільської обл.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР № 0303436, виданого Зборівською райдержадміністрацією 15 грудня 1997 року. майновий пай в СГК « Дніпро» ( с. Іванківці Зборівського р-ну, Тернопільської обл.), згідно майнового сертифікату серії ТР-VII № 011410, виданого Малашовецькою сільською радою 31 серпня 2001 року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач вступила в управління спадковим майном, що засвідчує довідка Малашовецької сільської ради. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів. Однак позивач вступив в управління спадковим майном, що засвідчують документи, надані Малашовецькою сільською радою, отже вона прийняла спадщину. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало її батькові, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 05 березня 2005 року помер [PERSON] батько позивачки, якому належало право на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів із земель Селянської спілки "Дніпро"(с. Іванківці Зборовіського р-ну Тернопільської обл.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР № 0303448, виданого Зборівською райдержадміністрацією 15 грудня 1997 року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів. Однак позивач вступила в управління спадковим майном, що засвідчують документи, надані Малашовецькою сільською радою, отже вона прийняла спадщину. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлене, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, , інші особи претензій на спадок не мають, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача - Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай, а також право на земельну частку (пай), яке належало її батькові, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] року помер [PERSON] - батько позивача, якому належало право на земельну частку (пай) розміром 1,69 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель Селянської спілки "Галичина"(с. Плісняни Зборовіського р-ну Тернопільської обл.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Зборівською райдержадміністрацією 30 липня 1997 року. майновий пай в ТзОВ « Галичина» ( с. Плісняни Зборівського р-ну Тернопільської обл.), згідно майнового сертифікату серії [NUMBER], виданого Пліснянською сільською радою 25 листопада 2001 року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Однак встановлено, що позивач вступила в управління спадковим майном, отже вона прийняла спадщину. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON] сестра та брат позивача відмовляється від частки у спадковому майні про що надали суду відповідну заяву. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 вересня 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Луцького району, актовий запис № 4. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через повну відсутність взаєморозуміння один з одним, періодичні сварки, вважає, що шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи, позов визнав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Луцького району, актовий запис № 4 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 " Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю " встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 лютого 2011 року, який зареєстрований Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через повну відсутність взаєморозуміння один з одним, періодичні сварки, вважає, що шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи, позов визнав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2011 року, який зареєстрований Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 02 (а.с. 3). Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 " Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю " встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved