Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку спадкового майна житлового будинку № 120 по вул. Словянській в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті його батька, [PERSON], який помер 14 жовтня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що після смерті його батька, він як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак державний нотаріус Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 14.08.2015 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у тексті Свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок зроблено виправлення, яке не було належним чином застережене. У подальшому [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку спадкового майна житлового будинку № 120 по вул. Словянській в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті її батька, [PERSON], який помер 14 жовтня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] так само посилалася на обставини, викладені у первісному позові, у звязку з чим постановою від 26.11.2015 року державний нотаріус Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач за первісним позовом до суду не зявився, при цьому його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, вимоги [PERSON] визнав. [PERSON] у судове засідання також не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги власного позову підтримала у повному обсязі, вимоги [PERSON] визнала. Ухвалою суду справу розглянуто на підставі наявних у матеріалах справи доказів за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини. Вивчивши доводи первісного та зустрічного позовів, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON]. 14 жовтня 2010 року [PERSON] помер, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Книзі реєстрації смертей 19 жовтня 2010 року було зроблено відповідний актовий запис за № 20. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 120 по вул. Словянській (смт. Тернівка) у м. Миколаєві, який належав померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 28 листопада 1967 року. При цьому, у вказаному Свідоцтві містяться виправлення у вигляді вказівки номеру житлового будинку, який спочатку вказаний як «№ 124», після чого його закреслено та остаточно вказано «№ 120». На звороті зазначеного Свідоцтва міститься напис, зроблений 07.04.1970 року, у вигляді вказівки «Исправленному № 120 верить» та підпису. Факт належності померлому [PERSON] саме житлового будинку за № 120 підтверджується також наявними у матеріалах справи копіями технічного паспорту на вказаний житловий будинок по вул. Словянській (смт. Тернівка) в м. Миколаєві, а також довідкою КП ММБТІ від 26.10.2015 року. Оскільки померлий на випадок своєї смерті заповіту не залишив, 08 грудня 2010 року [PERSON] звернулася до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом першої черги. Крім того, 11 квітня 2011 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ММНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом першої черги. Однак, постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 житлового будинку № 120 по вул. Словянській у м. Миколаєві через внесені та не застережені виправлення у Свідоцтві про право власності на будинок. 14 серпня 2015 року на таких саме підставах державний нотаріус Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] виніс постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 житлового будинку № 120 по вул. Словянській у м. Миколаєві. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачам за первісним та зустрічним позовом у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про порушення їх прав, а тому таке право підлягає захисту у судовому порядку. Із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що він не залишив заповіту на випадок своєї смерті, а тому згідно зі ст. ст. 1258, 1261 ЦК України у спірних правовідносинах реалізується право на спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачі за первісним та зустрічним позовом у встановленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. За такого, враховуючи те, що факт належності [PERSON], який помер 14 жовтня 2010 року, житлового будинку саме за № 120 по вул. Словянській у м. Миколаєві знайшов своє повне підтвердження у ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами є обґрунтованими, у зв'язку з чим їх право власності підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ними права власності по 1/2 частці зазначеного житлового будинку. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню; позовні вимоги [PERSON] також обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено [PERSON], [PERSON] при подачі позову до суду.

Outcome: approved