Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] -[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документи малолітній дитині та на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, обґрунтовуючи позов тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, яка проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що з осені 2011 року відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, безпідставно відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку, дозвіл на виїзд малолітньої доньки за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Позивач зверталася до відповідача з письмовими проханнями надати такий дозвіл, проте, позитивної відповіді не отримала. Вважає , що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує права дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими обов'язками. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали , з урахуванням уточнених позовних вимог, просять суд надати дозвіл [PERSON], [INFO], уродженці міста Києва, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], як законному представнику малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], на оформлення та виготовлення проїзних документів на право на виїзд за межі України її доньки - [PERSON], [INFO] у супроводі матері, без посвідченого нотаріально клопотання, дозволу батька - [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; надати дозвіл [PERSON], [INFO], уродженці міста Києва, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], як законному представнику малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Болгарія малолітній [PERSON], [INFO], в супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у період з 30.06.2017 року по 14.07.2017 року; стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO] реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] судові витрати у розмірі 640,00 грн. Позивач вказувала на те, що виїзд спрямований на відпочинок та оздоровлення дитини. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка, своїх заперечень або пояснень по суті порушеного питання не подав. Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.05.2009 між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №388. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. 28.11.2012 рішенням Дарницького районною суду м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2012 року встановлено, що «сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами, дочка [PERSON] зареєстрована за місцем проживання відповідача, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, не надає матеріальної допомоги на її утримання з осені 2011 року. » Як вказує позивач весь час від народження, дитина фактично проживала разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS], але є зареєстрованою за місцем реєстрації Відповідача. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Однак, Відповідач з осені 2011 року дитиною та її інтересами взагалі не цікавиться, участі у житті та вихованні не приймає, з донькою не бачиться. З вересня 2013 року Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Станом на 01.03.2017 року заборгованість Відповідача перед Позивачем по сплаті аліментів на утримання дитини складає: 69 108,03 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах від 01.03.2017 №605/17, виданим Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Позивачем надано підтвердження організованої поїздки дітей на відпочинок за кордон України, а саме: до Республіки Болгарія, в міжнародний молодіжний табір «МИДИЯ ГРАНД РЕЗОРТ». Організатором поїздки виступає туристичний оператор «Еліта-тур» . 31.01.2017 року Позивачем було надіслано на адресу реєстрації місця постійного проживання Відповідача лист- звернення від 30.01.2017 року № 0405334549887 про надання дозволу на виїзд їх спільної доньки за кордон та надання дозволу на виготовлення проїзних документів. Даний лист повернувся до Позивача без відповіді за закінченням терміну зберігання. Отже встановлено, що Відповідач в добровільному порядку не надає письмової згоди на виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 2 Законз України «Про порядок вийду з України і в 'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду її за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду і України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду . Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України №231 від 31.03.1995 передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків(законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того, з ким проживає дитина, справжнісьб підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідач в судове засідання не з'явився, ґрунтовних доводів щодо своєї позиції не надав, тому суд вважає вимоги позивача такими, що не суперечать інтересам дитини, а лише сприяють її здоров'ю та розвитку. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню . Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 640,00 грн., при подачі позовної заяви.

Outcome: approved