Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Заявниця надала суду заяву про встановлення факту належності документів, посилаючись на те, що, звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком, їй було відмовлено та роз`яснено, що у зв`язку з тим, що надавши архівну довідку №116, щодо підтвердження її трудового стажу з 1975 року по 1998 рік, та архівну довідку №117 про підтвердження заробітної плати за період з січня 1980 року по грудень 1984 року виявлені розбіжності, а саме у зазначених документах її прізвище зазначено як « [PERSON] », а за паспортом її прізвище « [PERSON] » (а.с.12-13). Тому просить встановити факт належності їй архівних довідок №116 від 22.06.2020 року та №117 від 22.06.2020 року. Від заявника [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Проти встановлення даного факту не заперечують. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно паспорту заявниці виданого Бобровицьким РВ УМВС України у Чернігівській області 27.01.1998 року її прізвище українською та російською мовою значиться як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу прізвище заявниці з « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » (а.с.9). У трудовій книжці заявниці за останнім її місцем роботи здійснено зміну запису у трудовій книжці з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі паспорту (а.с.10). Відповідно до архівної довідки №116 від 22.06.2020 року та архівної довідки №117 від 22.06.2020 року зазначено прізвище « [PERSON] » (а.с.14-15). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо. Судом встановлено, що встановлення заявником [PERSON] факту належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих та майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт належності йому вказаних документів, що має юридичне значення для послідуючого призначення та отримання пенсії. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що заява не містить спору про право, що архівні довідки про трудову діяльність заявника на підприємстві та розмір оплати праці є правовстановлюючими документами, а тому наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності їй архівних довідок, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved