Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності на будинок з надвірним спорудами та на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться в с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Кримова № 95. Мотивує позов тим, що вона більше чотирнадцяти років відкрито, добросовісно безперервно володіє вказаним житлом, обслуговує його, здійснює ремонт, сплачує комунальні платежі та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок по вул. Кримова,78 в с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 03.04.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися.Надіслали на адресу суду зави про розгляд справи в їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як зазначає в позові позивач та не зеперечують відповідачі, [PERSON] та її чоловік [PERSON] в 2003 році придбали у [PERSON] будинок за адресою с. Богодухівка вул. Кримова,78 Чорнобаївського району Черкаської області. Належність [PERSON] зазначеного майна підтверджується виятгом з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 12). Також згідно державного акту серії ЧР № 115875 від 18 березня 2004 року [PERSON] належала земельна ділянка, на якій розміщений вказаний будинок, площею 0,1597 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.14). В письмовій формі договір купівлі-продажу між сторонами не укладався. Разом з тим, 24 жовтня 2003 року [PERSON] сплатив відповідачу [PERSON] частину коштів в сумі 5 000 грн., а решту коштів в сумі 930 грн. передав йому 24 лютого 2004 року ( копії розписок, а.с.8-9). З довідки Богодухівської сільської ради від 13.02.2017 року № 198 вбачається, що [PERSON] вибув з села Богодухівка Чорнобаївського району і знявся з реєстрації в грудні 2003 року. (а.с. 13). 25 серпня 2004 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії 1-СР № 254056 а.с.10). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 501-01/16 від 19.04.2017 вбачається, що після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступало, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 60). З копії паспорту позивача (а.с. 5) вбачається, що у 2008 році вона розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON]. Позивачем також надано розписки [PERSON] від 21 травня 2008 року та 30 липня 2008 року (а.с. 67, 68) в яких останній зазначає про те, що вони з [PERSON] розподілили спільне майно подружжя, і він відмовляється від будинку № 78 по вулиці Кримова в с. Богодухівка. З довідки Богодухівської сільської ради від 02 лютого 2017 року № 155 (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] з 2003 року і по даний час проживає у спірному будинку, добросовісно, відкрито і безперервно володіє ним, і ніхто претензій щодо її проживання в даному будинку не має. За приписом ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. У пункті 8\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~вказано, що правила\~статті 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що\~Цивільний кодекс України\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, то норми\~статті 344 Цивільного кодексу України\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії паспорту та вищевказаної довідки сільської ради, позивач зареєстрована і проживає у спірному будинку з 2003 року. Таким чином позивачем підтверджено той факт, що на час розгляду справи вона відкрито володіє вказаним нерухомим майном навіть більше 10 років - більше 13 років. Добросовісність володіння позивачем за цей період спірним майном обґрунтовується наступним. Відповідно до ч. 3\~статті 397 Цивільного кодексу України\~фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Разом з тим суду не було надано доказів, які б вказували на те, що володіння позивачем вказаним будинком визнано незаконним у судовому порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], сини та спадкоємці першої черги померлого [PERSON], Богодухівська сільська рада позов визнають і не вчиняли дії, які свідчили б про їх бажання повернути зазначене майно та перешкодити позивачу володіти та користуватися майном. Вказане свідчить про добросовісність володіння позивачем нерухомим майном у вигляді будинку № 78 в с. Богодухівка по вулиці Кримова. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ст. 16 Цивільного України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. А відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про визнання за позивачем права вланості за набувальною давністю на будинок. Щодо набуття права власності на земельну ділянку слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи зазначену норму, наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок, суд приходить до висновку про наявність підстав і для задоволення вимог про визнання права власності на земельну ділянку. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved