Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Також в квартирі зареєстровані: онучка - [PERSON], онучка - [PERSON], невістка - [PERSON] та відповідач [PERSON] її син. Квартира була отримана її чоловіком [PERSON] на сім'ю із трьох чоловік на підставі ордеру № 1934 від 01.11.1977 року. В даний час квартира не приватизована. Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з січня 2003 року, особистих речей відповідача в квартирі не має. Незважаючи на припинення проживання у зазначеній квартирі відповідач досі не знявся з реєстраційного обліку та не сплачує комунальні послуги, які на нього нараховуються. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.(а.с.31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON]в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Третя особа Адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради, надали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду.(а.с.32). Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 16 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстровані: онука - [PERSON], онука - [PERSON], невістка - [PERSON], син - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення (а.с.18). Згідно акту, посвідченого начальником юридичного відділу КП КМР "УКОЖФ" [PERSON] [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], за місцем реєстрації не проживає з 2003 року і по теперішній час.(а.с.19). Згідно бази даних ІІПС Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS], не звертався. (а.с.5). [PERSON] від права на приватизацію квартири [ADDRESS] відмовився, що підтверджується відповідною згодою-відмовою (а.с.17). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно зі ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 15 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сімї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії АК 839727, виданого Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області від 13.04.2000 року, [PERSON] народився 04 листопада 1976 року в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та з 14.01.2015 року зареєстрований за адресою: Росія, Тюменська область, Ханти-Мансийський автономний округ - Югра, м.Югорськ, вул.Арантурська, 30 будинок 284, що також підтверджується дозволом на тимчасове мешкання. (а.с.7-11, 17). Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, а саме з 2003 року згідно даних акту від 02.10.2017 року (а.с.19), суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Згідно зі ст. 141 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Також відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України судові витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена до ухвалення цього рішення. Оскільки сплата судового збору була відстрочена ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2017 до ухвалення рішення у справі, а суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved