overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних поглядів на життя, через що у них постійно виникали непорозуміння та сварки. Між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, фактично стали чужими людьми. Даний шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.07.2015року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №130427, виданим повторно 06.09.2016р., про що зроблений актовий запис за №34. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши їм строк для цього два місяці, однак примирення між сторонами не наступило. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.07.2015року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за №34. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних поглядів на життя, через що у них постійно виникали непорозуміння та сварки. Між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, фактично стали чужими людьми. Даний шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо примирення заперечує. У судове засідання відповідач не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, щодо примирення заперечила. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.11.2001року відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №020900, виданим 10.11.2001р., про що зроблений актовий запис за №1538. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON],27.02.2002року народження та дочка [PERSON],22.09.2007року народження. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши їм строк для цього два місяці, однак примирення між сторонами не наступило. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10.11.2001року відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис за №1538. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних поглядів на життя, через що у них постійно виникали непорозуміння та сварки. Між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, фактично стали чужими людьми. Даний шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, однак представником подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2014року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №124459, виданим повторно 11.02.2016р., про що зроблений актовий запис за №397. В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON],15.07.2015року народження. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши їм строк для цього три місяці, однак примирення між сторонами не наступило. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.04.2014року відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за №397. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.1995 року у Королівській селищній раді Виноградівського району за актовим записом №62. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які наразі проживають із відповідачкою. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, з липня 2014 року сторони проживають окремо. На підставі вище наведеного, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала повністю та просила суд задоволити його вимоги, розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а всі витрати, які пов"язані з розлученням, стягнути на відповідача Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.1995 року у Королівській селищній раді Виноградівського району за актовим записом №62. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які наразі проживають із відповідачкою. Як встановлено судом із наявних доказів, подружні відносини між сторонами не склалися, сім'я розпалася через різні характери та погляди на життя. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.ст.110-112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Отже, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи такий зберігати, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, такі вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд із позовом до [PERSON] та територіальної громади с. Кучинівка в особі Кучинівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], що була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка ( пай) та житловий будинок з надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його брат [PERSON], який не заперечує, що б він прийняв спадщину. Він в установлений законом строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що він працює в локомотивному Депо Щорс слюсарем по ремонту рухомого составу. Ця робота пов'язана з постійними відрядженнями за межі області, а також в зв"язку зі складними сімейнми обставинами - дружина є інвалідом третьої групи і потребує постійного догляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] відсутні, від них надійшли заяви відповідно до яких вони просять суд розгялд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. В судовому засіданні [PERSON] відсутній, в матеріалах справи мається заява відповідно до якої він позовні вимоги брата визнає, просить розгляд справи проводити без його участі. В судовому засіданні представник відповідача Кучинівської сільської ради відсутній, Кучинівська сільська рада про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надійшло. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 29 серпня 2008 року померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Кучинівської сільської ради Щорського району Чернігівської області, актовий запис № 29 від 01 вересня 2008 року ( а.с. 7). Відподно до копії свідоцтва про народження ( а.с. 6) позивач по справі [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Позивач в зв"язку з постійними відрядженнями по роботі та з складними сімейними обставинами, дружина є інвалідом третьої групи та потребує постійного догляду, пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], територіальної громади с. Кучинівка в особі Кучинівської сільської ради Щорського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він - син померлої [INFO] [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Із спадкоємців є ще дочка померлої, [PERSON], яка приймати спадщину не бажає та згодна щоб він прийняв спадщину після смерті матері. Спадкове майно складається з земельної ділянки (паю), яка знаходиться на землях Кучинівської сільської ради Щорського району Чернігівської області. Він пропустив строк для прийняття спадщини в зв"язку з тим, що весь час працює, знаходиться у відрядженнях, та мешкає у іншому місті. В судовому засіданні позивач відсутній, надав суду заяву в якій просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] відсутній, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] відсутня, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, просить його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Кучинівської сільської ради Щорського району Чернігівської області відсутній, від них надійшла заява відповідно до якої просять розгляд справи проводити без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Позивач - син померлої [INFO] [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. В установлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся за отриманням спадщини в зв"язку з тим, що весь час працює, знаходиться у відрядженнях, та мешкає у м. Чернігові. Відповідно до довідки №75/01-09 від 27.01.2016 року наданої Щорською нотаріальною конторою в провадженні нотаріальної контори відсутня спадкова справа до майна [PERSON] Відповідачка по справі, донька померлої [PERSON] - [PERSON], позов визнає та приймати спадщину не бажає. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору про споживчий кредит недійсним, зобов`язання вчинити певні дії, а також відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. На підставі наведеного, ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.ст. 526, 530, 1046, 1049, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловою площею. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає у вказаній квартирі проте зареєстрований. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Тому, [PERSON] просить суд византи [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився без поважної причини, причину неявки не вказав, був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується поштовим повідомленням. Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 22.01.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Федорякою О.С., зареєстровано в реєстрі за № 2-175. Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім`ї. Реєстрація відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою № 3868 від 04 лютого 2015 року виданої Комунальним підприємством "ЖЕК № 6". Договір найму жилого приміщення між позивачем та відповідачем не укладався. Згоди на користування жилим приміщенням позивач не надавав. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачем виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідача. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до відповідача Бережницької сільської рада Дубровицького району Рівненської області та просить суд визначити йому додатковий строк на три місяці для прийняття спадщини після смерті його баби - [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. У зв'язку з юридичною необізнаністю, він помилково вважав, що фактично прийняв спадщину та на момент смерті [PERSON] він перебував на межами країни. Нещодавно він звернувся до Дубровицької районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадищини. Нотаріус повідомив, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини, оскільки за юридичною необізнаністю, він помилково вважав, що фактично прийняв спадщину та на момент смерті [PERSON] він перебував на межами країни, а саме в Латвії в м. Рига. Представник відповідача Луковець Г.Є. в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] ствердили суду той факт, що дійсно [PERSON] перебував у м. Рига в період з 04.03.2014 року по 20.03.2014 року. Згідно копії закордонного паспорта [NUMBER] вбачається, що [PERSON] дійсно перебував за межами країни в період з 04.03.2014 року по 20.03.2014 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8) [PERSON] померла [INFO]. Як вбачається із заповіту, посвідченого 11.01.2008 року секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Луковець Г.Є. (а.с.9), [PERSON] "все своє майно" заповіла внуку [PERSON]. Згідно довідки №171 від 19.01.2015 року, виданої виконавчим комітетом Кідрівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON] на день смерті ([INFO]) проживала в [ADDRESS] в господарстві [PERSON], котрий здійснював догляд за нею. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд має право визначити додатковий строк для її подання. Враховуючи вищенаведене, суд позов задовольняє, оскільки переконується в тому, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем за заповітом та з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2013 року засуджений за ч.1 ст.122 КК України до 2(двох) років позбавлення волі з призначенням іспитового строку. Підставою для винесення зазначеного вироку послужило те, що 22.07.2013 року о 18 год. 30 хв. в смт.Завалля Гайворонського району Кіровоградської області [PERSON] спричинив йому тілесні ушкодження середньою тяжкості в зв'язку з чим, він в період з 22.07.2013 року по 14.08.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному терапевтичному відділені Гайворонської ЦРЛ. Внаслідок умисних дій відповідача йому спричинена матеріальна та моральна шкода. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача 1000 грн. моральної шкоди, матеріальну шкоду в сумі 5253 грн., що складається з витрат на протезування зубів у сумі 2730 грн. та витрати на лікування в сумі 2523 грн., а також витрати за надання правових послуг адвоката на суму 5700 грн., а всього на суму 11953 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив обставини справи, викладені в позовній заяві. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач заявлений позов повністю визнав, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі " у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Outcome: approved