Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати дійсною укладену з матір'ю відповідача [PERSON] угоду купівлі-продажу житлового будинку № 15-а по вул.Набережній в с.Вільнокур'янівське Вільнянського району Запорізької області, та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивач у своєму позові, 24.01.2016 року він згідно договору купівлі-продажу, укладеного з матір'ю відповідача [PERSON], набув право власності на земельну ділянку в с.Вільнокур'янівське Вільнянського району Запорізької області; при цьому земельна ділянка була придбана разом із житловим будинком, який на ній знаходився. Позивач вказав, що досяг згоди по всім суттєвим умовам щодо купівлі будинку, розрахувався за нього з [PERSON], проте вона померла 11.02.2016 року, договір у нотаріальному порядку оформлений не був; відповідачем у справі є син спадкоємець померлої. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.03.2017 року угода купівлі-продажу земельної ділянки була визнана дійсною, та за позивачем визнано право власності на цю земельну ділянку, але питання про право власності на житловий будинок досі не вирішено. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав заяву, згідно якої підтримує позов та просить розглядати справу за своєї відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але подав заяву про визнання позову, просить розглядати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ст.381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved