Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач 23.01.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.04.2006року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в с. Малі Новосілки, по вул. Сонячній, 84, Мостиського району Львівської області. Стверджує, що за життя мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй (позивачу). Однак, у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку із тим, що у вказаний період здійснювала постійний догляд за своїм онуком [PERSON], необхідність у якому була зумовлена значним погіршенням його стану здоровя, оскільки останній є інвалідом з дитинства. Таким чином, вказані обставини унеможливлювали їй належним чином оформити свої спадкові права та, як вважає, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В підготовче засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області у підготовче засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] в підготовче засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що 12.04.2006року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок, який знаходиться в с.Малі Новосілки, по вул. Сонячній, 84, Мостиського району Львівської області, що належав спадкодавцеві [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №163894 від 28.07.2005року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 15.12.2003року, яким усе своє майно заповіла дочці [PERSON] (позивачу у справі), яка бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк вона не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області №1238 від 09.11.2018року спадкодавець [PERSON], яка померла 12.04.2006року, на час смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], разом із нею проживала без реєстрації дочка [PERSON] Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55601258 від 25.03.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, немає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області №1238 від 09.11.2018року; копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №163894 від 28.07.2005року; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2005року; копією заповіту [PERSON] від 15.12.2003року; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та позивачем [PERSON]; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON]та іншими матеріалами справи. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки та вбачається із матеріалів справи, позивачка у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, через те, що у вказаний період постійно доглядала за своїм онуком [PERSON], який є інвалідом першої групи та потребував постійного стороннього догляду у звязку із хворобою. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки [PERSON] щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті матері [PERSON]. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обвязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки і визначення їй додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею.

Outcome: approved