Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що її сину [PERSON] на праві власності належала Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яку він отримав у спадок після смерті батька [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з права власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку, а також на Ѕ частину земельної ділянки за вказаною адресою. При цьому інша Ѕ частина житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , належить позивачці [PERSON] . Вказала, що після смерті [PERSON] вона та дружина померлого [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. 10 вересня 2020 року кожною з них було отримано в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна [PERSON] , що складається з Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . При цьому постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 10 червня 2021 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних долях кожній на земельну ділянку площею 0, 1768 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 18209886007:04:002:2101, оскільки до спадкової справи не було надано оригіналів документів, що підтверджують право власності померлого на вищевказану земельну ділянку. Позивач вказала, що за життя [PERSON] не оформив за собою право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки. Просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ј частину земельної ділянки площею 0, 1768 га (кадастровий номер 1820986007:04:0002:2101), яка розташована за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належали померлому [INFO] [PERSON] . В свою чергу відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зазначивши, що є дружиною померлого [INFO] [PERSON] . Вказала, що за життя [PERSON] успадкував від свого батька [PERSON] , що помер [INFO] , Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , а також Ѕ частину земельної ділянки за вказаною адресою. Вказала, що після смерті [PERSON] вона та мати померлого [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. 10 вересня 2020 року кожною з них було отримано в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна [PERSON] , що складається з Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . При цьому постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 10 червня 2021 року їм було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних долях кожній на земельну ділянку площею 0, 1768 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 18209886007:04:002:2101, оскільки до спадкової справи не було надано оригіналів документів, що підтверджують право власності померлого на вищевказану земельну ділянку. Позивач вказала, що за життя [PERSON] не оформив за собою право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки. Просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ј частину земельної ділянки площею 0, 1768 га (кадастровий номер 1820986007:04:0002:2101), яка розташована за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належали померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.06.2021 року у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.07.2021 року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] , яку об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.09.2021 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачі за первісним позовом [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Також просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала, також просила задовольнити заявлені нею зустрічні позовні вимоги та справу розглянути в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що на підставі договору дарування від 26 грудня 2003 року [PERSON] прийняв в дар цілий житловий будинок та земельну ділянку площею 0, 1768 гектарів, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до мирової угоди від 17.04.2009 року, затвердженої ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.04.2009 року, майно, що складається з житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 1768 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] , являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 1119/2012 (а.с. 52-90), отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.06.2016р. на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] згідно спадкової справи № 234/2019 р. спадщину прийняли його дружина [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 93-131), ), отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.2019р. на Ѕ частину майна померлого кожною з них, що складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . При цьому постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 10.06.2021р. [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме Ѕ частину земельної ділянки площею 0, 1768 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 18209886007:04:002:2101, що залишилась після смерті [PERSON] , оскільки за померлим [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку не зареєстроване (а.с. 6). Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Так, згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (станом на час отримання померлим [PERSON] права власності на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером 1820986007:04:00002:2101 на підставі ухвали суду від 28 квітня 2009 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Отже, [PERSON] у встановленому порядку набув право власності на частину спірної земельної ділянки, тому вона увійшла у склад спадщини, що залишилась після його смерті. З огляду на зазначене, в суду наявні законні підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх чоловіка та сина, а саме на ј частку земельної ділянки з кадастровим 1820986007:04:00002:2101 за кожною. На підставі ст.ст. 1261, 1268, 1296 ЦК України ст.ст. 120, 125 ЗК України та

Outcome: approved