Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ера Грейн» про припинення трудових відносин з роботодавцем та стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2017 року він був прийнятий до ТОВ «Ера Грейн» на роботу на посаду апаратника обробки зерна 4 розряду. На даний час підприємство не працює, засновник не опікується своїм підприємством, директора товариства відсутній, заробітна плата працівникам не виплачується, трудова книжка видана йому секретарем товариства лише 11 квітня 2019 року, без відмітки про його звільнення. Таким чином, роботодавець фактично ліквідував підрозділ. Відбулось скорочення його посади, без попередження про майбутнє звільнення. Після отримання трудової книжки позивач звернувся до центру зайнятості для постановки на облік, але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю запису про його звільнення, печатки та підпису директора товариства. На цій підставі позивач звернувся до ТОВ « Ера Грейн» із заявою про його звільнення. Однак, відповіді на дану заяву позивач не отримав. Зазначений лист не був отриманий товариством та повернувся за зворотною адресою. На сьогоднішній день належного зв`язку із засновником та директором ТОВ «Ера Грейн» не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні заявника з посади. Наразі для позивача постала потреба реєстрації як безробітного в службі зайнятості та подальшого працевлаштування, для чого необхідним є припинення трудових відносин з ТОВ «Ера Грейн». Позивач просить суд припинити трудові відносини з роботодавцем та стягнути на його користь всі не виплачені йому при звільненні суми з належною компенсацію, а також стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що збільшені позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача ТОВ «Ера Грейн» у судове засідання 01.11.2019 та 28.11.2019 року не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання в порядку, визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, відповідно до Наказу № 170 від 17.11.2017 року [PERSON] 20.11.2017 року був прийнятий ТОВ «Ера Грейн» на роботу апаратником обробки зерна 4 розряду. На даний час підприємство не працює, засновник не опікується своїм підприємством, директор товариства відсутній, заробітна плата працівникам не виплачується, трудова книжка видана йому секретарем товариства лише 11 квітня 2019 року, без відмітки про його звільнення. Таким чином, роботодавець фактично ліквідував підрозділ: Складський комплекс с. Заможне Барського району Вінницької області (без процедури ліквідації) та відбулось скорочення його посади, без попередження про майбутнє звільнення. Після отримання трудової книжки позивач звернувся до центру зайнятості для постановки на облік але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю запису про звільнення, печатки та підпису директора даного ТОВ в трудовій книжці. На цій підставі 26.04.2019 позивач звернувся до ТОВ «Ера Грейн» із заявою про його звільнення з посади апаратника обробки зерна 4 розряду по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, виплати заробітної плати за січень-квітень 2019 року, компенсації за невикористану відпустку. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму виплачених доходів т а утримання податків вбачається, що ТОВ «ЄРА ГРЕЙН» у березні 2019 року припинило вплачувати заробітну плату працівникам. Згідно з ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Позивачем 26.04.2019 було відправлено заяву на адресу товариства за місцем його знаходження, рекомендованим листом. Однак відповіді на дану заяву позивач не отримав. Зазначений лист не був отриманий товариством та повернувся за зворотною адресою, який позивач отримав 15.05.2019, що підтверджується копією конверту та квитанцією про відправку, з відміткою: адресат відсутній. Згідно Роздруківки із інтернет-порталу Міністерства юстиції України станом на 21.05.2019 ТОВ «Ера Грейн» зареєстровано за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дивізія, вулиця Миру , будинок 102 . Код ЄДРПОУ - 35441410. Єдиним власником (контролером) ТОВ «Ера Грейн» являється [PERSON] , громадянин республіки Кіпр, місце проживання: [ADDRESS] , який не є резидентом України. На сьогоднішній день належного зв`язку із засновником та директором ТОВ «Ера Грейн» не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні заявника з посади апаратника обробки зерна 4 розряду. Наразі для позивача постала потреба реєстрації як безробітного в службі зайнятості та подальшого працевлаштування, для чого необхідним є припинення трудових відносин з ТОВ «Ера Грейн». Відповідно до вимог частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. За правилами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, на визначений строк та таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до п. ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частин 1, 2 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. При звільнені, в порушення ст. 116 КЗпП України, позивачу не було виплачено всіх сум, належних до сплати з боку відповідача. Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно даних довідки ТОВ «Ера Грейн» від 08.05.2019 року заборгованість по зарплаті [PERSON] за період з січня 2019 року по квітень 2019 року становить 13437,08 грн., компенсація за невикористану відпустку 34 доби - 5708,46 грн., а всього 19 145,54 грн. Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП). Крім того, згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України: у взаємозв`язку з положеннями статей 117,237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Крім того, відповідно до Постанови Верховного суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Суд спирається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16 "Про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні", у якій зазначається: «Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та враховуючи розмір задоволених вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати сплачені ним при подачі позову у сумі 768,40 грн., щодо вимоги про припинення трудових відносин з роботодавцем, а також підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку. На підставі викладеного,

Outcome: approved