Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» звернулася до суду із заявою про застосування до [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку вказуючи на наявність у нього психічного розладу, діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний тип дефекту». За характером психічного захворювання він потребує стаціонарного лікування, в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, від добровільної подальшої госпіталізації в стаціонарі відмовляється, що може призвести до небезпеки для нього та оточуючих. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] повністю підтримав заяву та зазначив, що [PERSON] хворіє з 1967 року, неодноразово лікувався, проявляє агресію, не слідкує за собою, самостійно ліки не приймає, потребує лікування. [PERSON] в засіданні називав своє прізвище «Нікітін», заперечував проти лікування, вважає себе здоровим. Законний представник [PERSON] підтримала заяву та зазначила, що [PERSON] тривалий час хворіє, ще за життя своєї матері був визнаний недієздатним, відмовляється слідкувати за своїм зовнішнім виглядом, не дотримується гігієни, ходить оголеним, а на її звернення агресивно реагує, голосно кричить погрожуючи оточуючим, самостійно вона з ним не може справитися. Прокурор також підтримала подану заяву. Вивчивши матеріали справи, історію хвороби, заслухавши учасників процесу, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Жовтневого районного народного суду м.Одеси від 22.06.1990 року [PERSON] визнаний недієздатним, а рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.07.2007 року опікуном призначено [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.04.2017 року [PERSON] було продовжено примусову госпіталізацію до психіатричної установи КУ «ООМЦПЗ». Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №4085 від 10.10.2017 року [PERSON] страждає на важке психічне захворювання з 1967 року. В ході тривалого перебігу захворювання сформувався виражений дефект особистості переважно параноїдного типу. Світлі проміжки нетривалі, вдається лише досягти внутрішньолікарняної ремісії. Зазвичай швидко настає загострення хвороби, які виявилися в неадекватності поведінки: відкривав воду, оголявся та йшов з дому без одягу, вночі голосно кричав, відкривав газ не запалюючи, епізодично зазначалося психомоторне збудження з агресією, найчастіше до рідних і сусідів, яка обумовлена його галюцінаторними переживаннями, при цьому розбивав речі вдома, потребував постійного нагляду. Були епізоди, коли в маревних мотивах відмовлявся від їжі тривалий час і в крайньому виснаженні доставлявся в стаціонар. Враховуючи тривалість і тяжкість хронічного психічного захворювання, що супроводжується частими загостреннями, потребує постійного лікування. При огляді свідомість не запаморочена, неточно орієнтований в часі, настрій мінливий, емоційно холодний, дратівливий. Маячно трактує навколишнє. Мислення паралогічне, резонарське. На запитання відповідає вітіювато, не завжди по суті. На тлі виражених проявів дефекту, відрізняються імпульсивні дії з порушенням, гучними криками, заявами, що у нього відбирають енергію, думки. Тут же висловлює марення впливу, величі, переслідування. Називає себе «Нікітіним», допускає грубі висловлювання антисемістської спрямованості. Стверджує, що перебуває під контролем інопланетян. Замкнутий, за зовнішнім виглядом не стежить, практично втратив навички самообслуговування, гігієнічні процедури виконує під контролем персоналу, не утримує одяг, оголюється, часто вночі голосно кричить щось незрозуміле, в подальшому заявляючи, що кричав зовсім не він». Епізодично виявляв агресію до інших хворих. До свого захворювання не критичний. За характером психічного захворювання [PERSON] він потребує стаціонарного лікування, в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу, від добровільної подальшої госпіталізації в стаціонарі відмовляється, що може призвести до небезпеки для нього та оточуючих. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише у стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи встановлені судом обставини та у зв'язку з тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для оточуючих, тому суд прийшов до висновку про доцільність продовження госпіталізації у примусовому порядку в умовах КУ «ООМЦПЗ».

Outcome: approved