Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявник просить встановити факт смерті свого батька [PERSON], [INFO], який помер 07.03.2018 року в м. Луганськ, Луганської області. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась на те, що отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON], який помер 07.03.2018 року в м. Луганськ Луганської області у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть матері сталася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті згідно законодавства України. [PERSON] в судове засідання не зявилась. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Підтримує свої вимоги та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON], згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № [NUMBER] від 29.05.2018 року, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне її місце проживання: [INFO], що відноситься до територіальній підсудності Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав у [INFO] і був батьком заявника, що підтверджується в сукупності письмовими доказами: копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб. На даний час вказана вище територія є тимчасово окупованою та непідконтрольна українській владі. Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 321 від 09.03.2018 року, яке видане Відділом судово-медичної експертизи трупів [PERSON] судово-медичної експертизи Луганської області, [PERSON], [INFO], помер 07.03.2018 року через гостру судинну недостатність, дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз. Що підтверджується також свідоцтвом про смерть [PERSON], [INFO], запис акту смерті № 627, яке видано 03.04.2018 року у м. Луганськ Луганської області. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть батька українського зразка. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що зареєструвати факт смерті Жукова Федора Прокоповича, 09.12.1926 року народження, який помер 07.03.2018 року в м. Луганськ Луганської області, у Відділі Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові заявник не в змозі, оскільки видане незаконним органом свідоцтво про смерть не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків на території України. Встановлення факту смерті батька має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. На підставі наведеного, суд приймає в якості доказу надане заявником довідку про причини смерті № 321 від 09.03.2018 року, яке видане Відділом судово-медичної експертизи трупів [PERSON] судово-медичної експертизи Луганської області, та свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], запис акту смерті № 627, яке видано 03.04.2018 року м. Луганськ Луганської області, та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] Ф.П. на тимчасово окупованій території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved