Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Київська міська клінічна лікарня № 17, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від вчиненого кримінального правопорушення. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки. 19.09.2017 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у світлу пору доби по чистому асфальтобетонному покриттю крайньої правої смуги проїзної частини по пр-т Голосіївському зі сторони вул. П. Потєхіна у напрямку вул. Голосіївська у м. Києві, наблизився до неврегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою горизонтальною розміткою 1.14.1 типу «зебра», та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, який розташований поблизу буд. № 90 по пр-т Голосіївському. При цьому, будучи неуважним та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, [PERSON] не вірно обрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, не своєчасно застосував гальмування з метою зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля, аж до повної його зупинки, не врахував те, що перед вищевказаним нерегульованим пішохідним переходом, в крайній лівій смузі попутного напрямку зупинився транспортний засіб, водій якого надав дорогу пішоходам, в результаті чого [PERSON] , передньою частиною керованого ним автомобіля вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , яка маючи перевагу в русі, здійснювала перехід проїзної частини пр-ту Голосіївський по пішохідному переходу, з ліва на право по ходу його руху, чим порушив вимоги п. 2.3 б), 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1722/Е від 28.11.2017 року у [PERSON] на момент зв як: ернення за медичною допомогою мали місце такі тілесні ушкодження як: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки, переломи лівої скроневої кістки з переходом на латеральку стінку орбіти основи черепа, лівої вилицевої кістки, крововилив в клиновидну пазуху, гематоми м`яких тканин правої тім`яної ділянки , лівої лобної ділянки та навколо очної, сукон; юнктивальний крововилив зліва, садки тім`яної та лівої скроневої ділянок, кінцівок. Відповідно до інформації, наданої Київською міською клінічною лікарнею № 17 від 11.02.2019 року № 18, в результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у вищевказаному лікувальному закладі з 19.09.2017 року по 26.09.2017 року, що становило 8 ліжко-днів. Середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період складає 881,92 грн. Вартість лікування [PERSON] у Київській міській клінічній лікарні № 17 склала 7 055,37 грн.. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] до місцевого бюджету м. Києва на користь Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) понесені Київською міською клінічною лікарнею № 17 витрати в розмірі 7 055,37 грн. на лікування потерпілої [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні; судові витрати покласти на відповідача. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2017 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у світлу пору доби по чистому асфальтобетонному покриттю крайньої правої смуги проїзної частини по пр-т Голосіївському зі сторони вул. П. Потєхіна у напрямку вул. Голосіївська у м. Києві, наблизився до неврегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою горизонтальною розміткою 1.14.1 типу «зебра», та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, який розташований поблизу буд. № 90 по пр-т Голосіївському. При цьому, будучи неуважним та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, [PERSON] не вірно обрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, не своєчасно застосував гальмування з метою зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля, аж до повної його зупинки, не врахував те, що перед вищевказаним нерегульованим пішохідним переходом, в крайній лівій смузі попутного напрямку зупинився транспортний засіб, водій якого надав дорогу пішоходам, в результаті чого [PERSON] , передньою частиною керованого ним автомобіля вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , яка маючи перевагу в русі, здійснювала перехід проїзної частини пр-ту Голосіївський по пішохідному переходу, з ліва на право по ходу його руху, чим порушив вимоги п. 2.3 б), 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1722/Е від 28.11.2017 року у [PERSON] на момент зв як: ернення за медичною допомогою мали місце такі тілесні ушкодження як: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки, переломи лівої скроневої кістки з переходом на латеральку стінку орбіти основи черепа, лівої вилицевої кістки, крововилив в клиновидну пазуху, гематоми м`яких тканин правої тім`яної ділянки , лівої лобної ділянки та навколо очної, сукон; юнктивальний крововилив зліва, садки тім`яної та лівої скроневої ділянок, кінцівок. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки. Відповідно до інформації, наданої Київською міською клінічною лікарнею № 17 від 11.02.2019 року № 18, в результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у вищевказаному лікувальному закладі з 19.09.2017 року по 26.09.2017 року, що становило 8 ліжко-днів. Середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період складає 881,92 грн. Вартість лікування [PERSON] у Київській міській клінічній лікарні № 17 склала 7 055,37 грн.. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року. Положеннями п.п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995№ 11 «Про відшкодування витратна стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно із вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Матеріалами справи підтверджено, що потерпіла [PERSON] після вчиненого стосовно неї кримінального правопорушення перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні з 19.09.2017 року по 26.09.2017 року, що становить 08 ліжко-днів. Згідно довідки Київської міської клінічної лікарні № 18 від 11.02.2019 р., витрати на стаціонарне лікування [PERSON] , 1962 року народження, становлять 7 055,37 грн.. В поданій до суду заяві від 05.07.2019 року [PERSON] позо визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved