Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності, в якій просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0078, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на час її смерті становила 8/25 часток; визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0079, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на час її смерті становила 8/25 часток. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] на праві власності належало 8/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на які Другою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності серії ЯБ №668136 [PERSON] спільно з [PERSON] , [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0078, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; відповідно до Державного акту на право власності серії ЯБ №668137 [PERSON] спільно з [PERSON] , [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0700 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0079, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак позивач як спадкоємець [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у вказаних земельних ділянках, оскільки частка спадкодавця [PERSON] у спільному майні не виділена (не визначена). Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачам на подання до суду відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11.08.2021 року витребувано з Другої вінницької державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених до майна [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . 27.08.2021 року до суду надійшли копії спадкових справ, заведених до майна [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 27.10.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів правонаступників померлого відповідача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 02.11.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , про визначення часток у праві спільної сумісної власності, в якій [PERSON] просила визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0078, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на час його смерті становила 9/20 часток; визначити, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0079, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на час його смерті становила 9/20 часток. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2021 прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Вирішено об`єднати в одне провадження вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , про визначення часток у праві спільної сумісної власності до спільного розгляду з вимогами за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. У підготовчому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Чернякова М.А. підтримала первісний позов та визнала зустрічний. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просила підготовче засідання провести без її участі, свій позов підтримала, зустрічний - визнала в повному обсязі. В підготовчому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов визнала в повному обсязі, зустрічний - підтримала, просила його задовольнити. В підготовче засідання відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій визнала обидва позови, просила судове засідання проводити за її відсутності. В підготовче засідання відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяви, в яких визнали вимоги обох позовів, судові засідання просили проводити без їх участі. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст.200 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, спадкових справ №340/2014, №315/2015, заслухавши учасників судового розгляду, які з`явилися в підготовче засідання, враховуючи зміст заяв решти учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами первісного та зустрічного позовів не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду немає, первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом встановлено, що 16.03.2006 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 04.03.2006 року №1049 на земельну ділянку площею 0,0700 га, з цільовим призначенням: для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №668137, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №010600300333. Відповідно до списку співвласників до вказаного державного акту співвласниками цієї земельної ділянки являються [PERSON] та [PERSON] без визначення часток у праві кожного з них (а.с.15). 16.03.2006 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 04.03.2006 року №1049 на земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №668136, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №010600300330. Відповідно до списку співвласників до вказаного державного акту співвласниками цієї земельної ділянки являються [PERSON] та [PERSON] без визначення часток у праві кожного з них (а.с.16). [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач за первісним позовом [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] , та успадкувала після її смерті 8/25 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 03.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1995 (а.с.11). Водночас, постановами державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. від 03.11.2016 року за вих. №1821/02-31 та від 21.05.2021 року відповідно відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельних ділянок площею 0,0700 га та 0,1000 га (кадастрові номери 0510100000:03:008:0079, 0510100000:03:008:0078 відповідно), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та перебували у власності померлої [PERSON] , через неможливість визначити склад спадкового майна, а саме на яку саме частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом, враховуючи те, що частки співвласників на зазначену земельну ділянку в державних актах на право власності на земельні ділянки не визначена (а.с.17-18). Тобто позивач [PERSON] через невизначеність частки померлої матері [PERSON] у праві власності на наведені вище земельні ділянки позбавлена можливості отримати правоустановчий документ на успадковане нею майно (частки земельних ділянок). Аналогічні труднощі виникли у спадкоємців іншого співвласника земельних ділянок [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які після смерті [PERSON] 17.07.2014 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом кожен на 1/3 частку 9/20 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів спадкової справи №340/2014 (а.с.99-171). Відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на частки у праві власності на земельні ділянки спадкоємці не отримали. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів (за первісним та зустрічними позовами) шляхом визначення часток спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , які належали їм на день смерті (тобто на момент, коли їх правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки з метою реалізації прав позивачів на спадкування. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Також законом встановлено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди (ч.4 ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Таким чином, вищезазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18). З копії договору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, укладеного 01.04.2004 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. за реєстром №958, вбачається, що співвласники земельної ділянки, площею 0,1700 га, що знаходиться в [ADDRESS] , встановили порядок користування цією земельною ділянкою (а.с.40), однак їх частки у праві власності не визначили. Суд зазначає, що будь - яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток (крім як право на земельну ділянку пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди) у праві спільної сумісної власності судом не встановлено (суду з цього приводу не надано жодних доказів). При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги первісного та зустрічного позовів про визначення розмірів часток померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0078, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в розмірах 8/25 та 9/20 часток відповідно підлягають задоволенню. Так само підлягають задоволенню вимоги первісного та зустрічного позовів про визначення розмірів часток померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0079, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в розмірах 8/25 та 9/20 часток відповідно. При цьому суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності і учасники справи погоджуються на визначення часток у праві померлих [PERSON] та [PERSON] у спірних земельних ділянках саме в розмірах 8/25 та 9/20 часток відповідно, а тому у суду немає підстав для відступу від таких позицій сторін і констатації факту наявності права будь - кого з них на більшу чи меншу частку у спірних земельних ділянках, хоча на земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий номер 0510100000:03:008:0079, цільове призначення - для ведення садівництва вимоги ч.4 ст.120 ЦПК України на переконання суду не поширюються. Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки особи, правоздатність та дієздатність якої припинилась (в даному випадку [PERSON] та [PERSON] ), оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя [PERSON] та [PERSON] їм належали 8/25 та 9/20 часток у праві спільної власності на майно відповідно. Суд не присуджує їм майно, не зменшує їх частки, а лише констатує наявність права на майно, яке їм належало за життя за для можливості реалізації їх спадкоємцями спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу. На підставі викладеного,

Outcome: approved