Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсії після померлого чоловіка. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді нарахованої, але не отриманої за життя суми пенсії. Позивач є спадкоємцем після смерті чоловіка. Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини у вигляді нарахованої, але не отриманої за життя суми пенсії після померлого чоловіка, однак, постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Мозолєвої Л.О. від 21.11.2019 р. їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю в наданих спадкоємцем документах відомостей, які дають можливість визначити коло спадкоємців за законом щодо майна померлого відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Вказані обставини унеможливлюють реалізацію прав на отримання майна у спадщину, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на суму пенсії, яка належала її чоловіку - [PERSON] , [INFO] , та яка не була ним одержана за життя, у розмірі 155428,94 грн. У судове засідання позивач та представник позивача адвокат Ковтун Л.Я. не з`явилися від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповіднодо вимог ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2019 (а.с.5) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Алчевськ Луганської області. З копії паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. а.с. 13-14), копії паспорту громадянки України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. а.с. 15-16), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя (а.с. 65), що 06.03.1976 р. Алчевським РАГС Луганської області зареєстровно шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 197. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.06.1985 (а.с. 10) [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . Судом витребуванні та дослідженні матеріали спадкової справи № 403/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. а.с. 53-72), з якої встановлено наступне. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Дана заява зареєстрована 25.09.2019 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Д.О. (а.с. 53). Інший спадкоємець [PERSON] (відповідач) - син померлого відмовився від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , про що 09.10.2019 р. подав нотаріусу відповідну заяву (а.с. 67). Померлий [PERSON] був зареєстрований з дружиною - [PERSON] та сином [PERSON] і проживав на момент смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорту щодо зареєстрованого місця проживання та довідкою Житлово-експлуатаційної ділянки №4 Алчевського житлово-експлуатаційного об`єднання № 256 від 16.12.2019 р. (а.с. а.с. 12, 13). На підтвердження кола спадкоємців на час відкриття спадщини позивачем надана довідка з місця проживання № 256 від 16.12.2019 р., яка видана органом, що знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній українській владі (а.с. 12). Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. У справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Враховуючи викладене, суд вважає, що до правовідносин у даній справі застосуванню підлягають "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Тому суд приймає до уваги зміст довідки № 256 від 16.12.2019 року, виданої органом, що знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній українській владі, щодо відсутності інших спадкоємців, окрім позивача та відповідача, які фактично прийняли спадщину. Зазначені вище обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, оскільки у встановлені законом строки подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, крім позивача та відповідача, який у встановленому законом порядку подав заяву про відмову від спадщини після померлого [PERSON] , відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 403/219 після померлого [PERSON] (а.с. 53-72) та довідкою з місця проживання № 256 від 16.12.2019 р. (а.с. 12). 21.11.2019 р. позивач звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з нарахованої, але не отриманої за життя суми пенсії після померлого [PERSON] (а.с. 70). Однак, постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Мозолєвої Л.О. від 21.11.2019 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію спадкодавця у зв`язку з відсутністю у наданих спадкоємцем документах відомостей, які дають можливість визначити коло спадкоємців за законом щодо майна померлого відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК, які вважаються такими, що прийняли спадщину (а.с. 72). Згідно відповіді на запит суду від 26.03.2020 р. вихідний номер 5466/03-20 (а.с. 43), наданої Управлінням Пенсійного фонду України в міст Сєвєродонецьку Луганської області, сума недоотриманої пенсії померлого [PERSON] , [INFO] , складає 155428,94 грн. за період з 01.03.2016 р. по 30.04.2019 р. До спірних правовідносин суд застосовує такі норми матеріального права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1227 ЦК Українипередбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час смерті спадкодавця [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії. У даному випадку грошові кошти у вигляді пенсії, які належали за життя спадкодавцю, являються майном у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції та відповідно порушене право приватної власності на майно підлягає захисту. Отже, за життя чоловік позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , недоотримав пенсію у розмірі 155428,92 грн., а позивач є його спадкоємцем за законом першої черги та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд вважає, що позивач як спадкоємець набула право власності на невиплачену спадкодавцю пенсію. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись у повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судового збору в розмірі 768,40 грн. з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216-1218, 1227, 1261, 1268 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположнихсвобод

Outcome: approved