Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просить визнати за ним право спільної часткової власності, на ? частини квартири [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 березня 1985 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. 25.04.2012р. рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова брак між ними був розірваний. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Під час сумісного проживання в шлюбі з відповідачем [PERSON], ними було в 1999 році придбано об'єкт нерухомого майна, а саме трикімнатна квартира ( загальною площею 67 м.2) [ADDRESS], при цьому договір купівлі- продажу було оформлено на [PERSON]. В КП "Харківське міське БТІ", в реєстрі прав власності ця квартира була зареєстрована за відповідачем в цілому, так як на той час вони були у шлюбі, мешкали разом. Позивач вважає, що ці обставини визнають його право в спільної часткової власності, на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання за позивачем права спільної часткової власності, в якому просить визнати за нею право спільної часткової власності на 1517 частки квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1985 року, який було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2012 року. [PERSON] в період шлюбу отримала від рідної бабусі [PERSON], в результаті обміну квартирами на підставі Ордеру на житлове приміщення однокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована позивачкою та її на той час неповнолітніми дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO]. Зазначена квартира стала належати позивачу та її неповнолітнім дочкам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Краснокутським районним комітетом приватизації Краснокутської районної Ради народних депутатів 17 червня 1993 року згідно з розпорядженням №112-ж, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2989, книга №28. 10 червня 1997 року [PERSON], яка діяла від себе особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO], на підставі договору купівлі - продажу квартири від 10.06.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Піднебенною І.М., продала вищезазначену квартиру, належної їй та її неповнолітнім дочкам на праві власності, за 1700 грн. Згоду на продаж квартири яка належала їй та її дочкам, дала опікунська рада. Задля покращення житлових умов, зокрема для двох рідних дочок, натомість проданої квартири, [PERSON] запланувала покупку трьохкімнатної квартири. В результті недостачі грошової суми на придбання квартири [PERSON] позичила у батька особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей грошові кошти у розмірі 2200 доларів США під розписку. Позика здійснювалась під умовою, [PERSON] купує квартиру для себе і дочок. [PERSON] повернула суму боргу в повному обсязі, виплата проводилась одноособово, без участі інших членів сім'ї. На отримані кошти від продажу власної квартири та на позичені кошти у батька, позивач за зустрічним позовом [PERSON] придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Це підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 04.03.1999 року, посвідченого Президентом Біржі нерухомості та основних та основних фондів «України» Васильченко Л.Ф., офоромленої на [PERSON], ціна даної квартири склала 9779,0 грн. Квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві особистої власності в Харківському міському бюро технічної інвентаризації за [PERSON], про що зроблено запис 16 березня 1999 року і реєстрову книгу за реєстраційним №П-1- 19407. В зазначеній вище квартирі були зареєстровані зі місцем проживання [PERSON], та її неповнолітні діти. [PERSON] в зазначеній квартирі ніколи зареєстрований не був і не виявляв бажання реєструватися в ній. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, в якому просять визнати за [PERSON] право власності спільної часткової власності на 117 квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 117 частки квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі за зустрічним позовом обґрунтовують тим, що їх батьки [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1985 року. На підставі рішення суду від 25.04.2012 року шлюб було розірвано. [PERSON], мати позивачів, в період шлюбу отримала від бабусі [PERSON], в результаті обміну квартирами на підставі Ордеру на житлове приміщення однокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована позивачкою та її на той час неповнолітніми дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO]. Зазначена квартира стала належати позивачу та її неповнолітнім дочкам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Краснокутським районним комітетом приватизації Краснокутської районної Ради народних депутатів 17 червня 1993 року згідно з розпорядженням №112-ж, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2989, книга №28. 10 червня 1997 року [PERSON], яка діяла від себе особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO], на підставі договору купівлі - продажу квартири від 10.06.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Піднебенною І.М., продала вищезазначену квартиру, належної їй та її неповнолітнім дочкам на праві власності, за 1700 грн. Згоду на продаж квартири яка належала їй та її дочкам, дала опікунська рада. На отримані кошти від продажу власної квартири та на позичені кошти у батька, позивач за зустрічним позовом [PERSON] придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Це підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 04.03.1999 року, посвідченого Президентом Біржі нерухомості та основних та основних фондів «України» Васильченко Л.Ф., офоромленої на [PERSON], ціна даної квартири склала 9779,0 грн. Квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві особистої власності в Харківському міському бюро технічної інвентаризації за [PERSON], про що зроблено запис 16 березня 1999 року і реєстрову книгу за реєстраційним №П-1- 19407. В зазначеній вище квартирі були зареєстровані зі місцем проживання [PERSON], та її неповнолітні діти . [PERSON] в зазначеній квартирі ніколи зареєстрований не був і не виявляв бажання реєструватися в ній. Позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічними позовами відповідач [PERSON] не визнав просив відмовити у їх задоволені, а також пояснив що кошти на покупку вищезазначеної трьохкімнатної квартири були ним позичені у колишнього колеги по службі [PERSON], крім того зазначив, що [PERSON] та [PERSON] досягли віку повної дієздатності, але не реалізували належного їх права про визнання права власності на предмет позову і вимог на визнання цього права не заявляють. Представник відповідач за первісним позовом [PERSON] - [PERSON]позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволені. Відповідач за зустрічним позовом позовні вимоги визнала просила їх задовольнити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Треті особи за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] у судове засіданні не з'явились, надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги [PERSON] визнали та просили їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON], [PERSON], як позивачі за зустрічним позовом, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Суд, вислухавши позивача за первісним позовом [PERSON], представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом [PERSON], дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічних позові має бути відмовлено, з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до наданих суду доказів, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що16 березня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 25.04.2012р. рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова брак між ними був розірваний (а.с.5). [PERSON] в період шлюбу отримала від рідної бабусі [PERSON], в результаті обміну квартирами на підставі Ордеру на житлове приміщення однокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована позивачкою та її на той час неповнолітніми дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO]. Зазначена квартира стала належати позивачу та її неповнолітнім дочкам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Краснокутським районним комітетом приватизації Краснокутської районної Ради народних депутатів 17 червня 1993 року згідно з розпорядженням №112-ж, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2989, книга №28.(а.с.43) 10 червня 1997 року [PERSON], яка діяла від себе особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON] прізвище було змінено у відповідності до свідоцтва про шлюб від 31.10.2009 року - [PERSON]), [INFO], на підставі договору купівлі - продажу квартири від 10.06.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Піднебенною І.М., продала вищезазначену квартиру, належної їй та її неповнолітнім дочкам на праві власності, за 1700 грн. Згоду на продаж квартири яка належала їй та її дочкам, дала опікунська рада. (а.с.44) Позивачі за зустрічними позовами зазначили, що на отримані кошти від продажу власної квартири та на позичені кошти у батька, позивач за зустрічним позовом [PERSON] придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Це підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 04.03.1999 року, посвідченого Президентом Біржі нерухомості та основних та основних фондів «України» Васильченко Л.Ф., офоромленої на [PERSON], ціна даної квартири склала 9779,0 грн. Однак, позивачами за зустрічними позовами не надано доказів того, що спірна трьохкімнатна квартира була придбана саме за кошти які належали особисто [PERSON] Відповідно до ст. 368 ЦК України Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ст. 60 СК України - майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 63 СК України - Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, придбане під час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України - при вирішенні спору про розподіл майна суд може відступити від принципу рівності частин подружжя при обставинах, маючих суттєве значення, в вчасності, якщо один з них не піклується про матеріальне забезпечення сім'ї; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, з ним проживають діти, при умові, що розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для забезпечення їх духовного, фізичного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ждокази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] у період шлюбу з позивачем, та доказів щодо придбання її за особисті кошти які належали відповідачу [PERSON] суду не надано та у судовому засіданні не доведено. Тому, у задоволені зустрічних позовів має бути відмовлено. В порядку ст. 88 ЦПК України стороні на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 114,70 грн.,

Outcome: approved