Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500969301 від 15.01.2015 року в сумі 20860,94 гривні, яка складається з заборгованості по кредиту 15946,83 грн.; по відсотках 1236,86 грн.; по комісії 2643,72 грн.; штрафу 1033,53 грн. В добровільному порядку відповідач не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "Альфа-Банк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити, стягнути суму заборгованості та судові витрати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявлявся. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України від 23.09.2016 року вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO] куди йому направлялись судові повістки про виклик до суду, проте останній не отримував її та не повідомив суд про зміну місця проживання (перебування), тому згідно за ст. 77 ЦПК України повістка вважається доставленою, що відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідача. Суд відповідно зі ст. 224 ЦПК України вважає можливим справу розглянути на підставі наявних в ній доказів за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 15.01.2015 року ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №500969301. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобовязався відповідачеві надати кредит у сумі 19018,73 грн. Відповідач зобовязався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредиту сумі 19018,73 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого станом на 09.08.2016 року утворилась заборгованість в сумі 20860,94 гривні, яка складається з заборгованості по кредиту 15946,83 грн.; по відсотках 1236,86 грн.; по комісії 2643,72 грн.; штрафу 1033,53 грн. 28.08.2016 року [PERSON] була надіслана вимога про дострокове повернення кредиту, однак на момент розгляду справи заборгованість не погашена. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно \~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. А за нормами статті 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Зазначена сума заборгованості за кредитним договором відповідачем на користь позивача у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається позивач\~як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору 1378,00 грн.

Outcome: approved