Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]», був укладений цільовий кредитний договір №5896681, за яким відповідачем [PERSON] було отримано кредит у сумі 14\~995 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 11,5% річних строком до 30.11.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 між Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] був укладений договір поруки від №5901738 від 30.11.2007 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 в тому ж обсязі, що боржник і [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, як солідарний боржник. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 між Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №5906718 від 30.11.2007 року, відповідно до якого застоводавець [PERSON] передала в заставу, а заставодержатель банк прийняв заставу на умовах, визначених договором, транспортний засіб: автомобіль «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318. Вартість заставного майна згідно договору застави від 30.11.2007 року №5906718 визначена у розмірі 85 700 гривень. Згідно з договором відступлення права вимоги №1034/44 від 16.07.2013 року Публічним Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]» було відступлено право вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» за кредитним договором 30.11.2007 року №5896681, тому позовні вимоги заявлені саме [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ». Відповідачем [PERSON], починаючи з вересня 2009 року, було припинено належне виконання своїх зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №№5896681, станом на 19.09.2012 року сума заборгованості становить 11\~013,42 доларів США, що складається з: заборгованість за сумою кредиту 7\~290,79 доларів США; заборгованість за непогашеними в строк відсотками 2634,66 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобовязання 938,02 доларів США; сума штрафу за порушення зобовязання -149,95 доларів США. В порядку ст.31 ЦПК України ТОВ «АНСУ» було уточнено позовні вимоги в частині їх розміру, а саме: з урахуванням того, що 29.09.2009 року відповідачем для погашення заборгованості за кредитним договором 30.11.2007 року №5901738 за рахунок реалізації заставного майна - автомобіля «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318, згідно прибуткового касового ордеру №11 від 21.09.2009 року було внесено суму у розмірі 7000 доларів США, тому сума заборгованості за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 становить: 7290,79 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 2634,66 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 938,02 доларів США заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 149,95 доларів США заборгованість за сумою штрафу за порушення умов кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681, яку позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно. Судові витрати у розмірі 960,9 гривень також позивач просив стягнути з відповідачів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, звернувся із зустрічним позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON] та [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним в частині боржника за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, зазначивши, що Приватному підприємству «Аеліта» Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», було перераховано грошові кошти у сумі 75420 гривень для придбання саме [PERSON] автомобіля «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який став належати їй на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318 на підставі договору купівлі-продажу №1089 від 22.11.2007 року. Автомобіль «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318, став предметом застави на підставі договору застави транспортного засобу №5906718 від 30.11.2007 року, заставодавцем за яким також виступила [PERSON] на виконання зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681. Тільки після предявлення до [PERSON] саме у 2013 році позову про стягнення суми за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, йому стало відомо про те, що він є стороною кредитних зобовязань на підставі кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681. Оскільки [PERSON], яка є його матірю, для придбання автомобіля «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], необхідні були кошти, які Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», було перераховано на рахунок ПП «Аеліта», [PERSON] стала власницею автомобіля «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318 на підставі договору купівлі-продажу №1089 від 22.11.2007 року, який був укладений між нею та ПП «Аеліта»; автомобіль «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було застраховано згідно поліса ВВ 2221169 від 30.11.2007 року, страховиком за яким також є [PERSON], а тому за таких обставин позивач за зустрічним позовом [PERSON] вважав фактично стороною за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 [PERSON] та просив визнати недійсним кредитний договір від 30.11.2007 року № 5896681 в частині позичальника, визнавши [PERSON] позичальником за кредитним договором від 30.11.207 року № 5896681. [PERSON] заперечував належність йому підпису в платіжному дорученні №1000 від 30.11.2007 року, яким з його карткового рахунку № 6252900733620 на рахунок ПП «Аеліта» № 26008001302737 було перераховано грошову суму у розмірі 75420 грн. на виконання договору купівлі-продажу №1089 від 22.11.2007 року, на підставі якого [PERSON] стала власницею автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер [NUMBER], згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318. Для отримання належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, [PERSON] просив суд призначити почеркознавчу експертизу, для встановлення або спростування належності йому підпису особи в платіжному дорученні №1000 від 30.11.2007 року, дана експертиза судом була призначена, однак не була проведена через відсутність досліджуваного документу оригіналу платіжного доручення (т.2, а.с. 83, 99-100). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за основаним позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнала, просила суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним в частині боржника за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в зустрічному позові [PERSON]. Зустрічний позов [PERSON] просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги основного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнала, зазначивши, що ніколи не поручалась за виконання зобовязань її чоловіком [PERSON] за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, ніякі договори поруки, зокрема договір поруки від 30.11.2007 року №5901738 із Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», не укладала та не підписувала, а тому звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до Закритого Акціонерного [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]» (т.1, а.с. 56-57), де просила суд визнати недійсним договір поруки від 30.11.2007 року №5901738. На підтвердження своїх позовних вимог, в порядку ст.143 ЦПК України, просила суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, щодо встановлення або спростування належності їй підпису, зробленого особою в договорі поруки від 30.11.2007 року №5901738. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги основного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнала, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки від 30.11.2007 року №5901738 підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві [PERSON], щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним в частині боржника за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, просила суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача ТОВ «Ансу» на її користь вартість витрат по сплаті експертизи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав відповідно заяву. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним в частині боржника за кредитним договором від 30.11.2007 року №896681 в запереченнях до позову зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним в частині боржника за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 не визнає, оскільки наявність заяви анкети від [PERSON] на видачу кредитної суми за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, самого кредитного договору від 30.11.2007 року № 5896681, укладеного між ним та Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]», підпис в яких [PERSON] не оспорює, спростовує позицію позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо його необізнаності з приводу того, що він є позичальником за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, та виключає правову можливість заміни в кредитному зобовязанні позичальника на [PERSON], тому просив в зустрічному позові [PERSON] відмовити повністю. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що задоволенню підлягають тільки зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки від 30.11.2007 року №5901738 недійсним; позовні вимоги основного позову [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON] та [PERSON], про визнання кредитного договору частково недійсним не підлягають задоволенню, з наступних підстав. У ході судового розгляду даної справи судом було встановлено, що 30.11.2007 року між Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», був укладений цільовий кредитний договір №5896681, за яким Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]» надано відповідачу [PERSON] кредит у сумі 14\~995 доларів США на придбання автомобіля із сплатою процентної ставки за користування кредитом 11,5% річних строком до 30.11.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 між Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір поруки №5901738 від 30.11.2007 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 в тому ж обсязі, що і боржник [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, як солідарний боржник. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681 між Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є Публічне Акціонерне [PERSON] «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №5906718 від 30.11.2007 року, відповідно до якого заставодавець - [PERSON] передала в заставу, а заставодержатель банк прийняв заставу на умовах визначених договором, а саме транспортний засіб: автомобіль «KIA RIO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318. Вартість заставного майна згідно договору застави від 30.11.2007 року №5906718 визначена у розмірі 85 700 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.1046 ЦК України, згідно з якими за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1.4. глави 1 Загальних положень «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку. Відповідно до п.п. 1.13., 1.14. глави 1 Загальних положень «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; акредитива; інкасового доручення (розпорядження). Клієнти банків для здійснення розрахунків самостійно обирають передбачені цією главою платіжні інструменти (за винятком меморіального ордера) і зазначають їх під час укладення договорів. Банк під час здійснення розрахункових операцій застосовує платіжні інструменти, що визначені цією главою, згідно із нормативно-правовими актами Національного банку та внутрішніми процедурами банку. Відповідно до умов п.2.3. кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681 щодо порядку надання кредиту, надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку №220391588 у відділенні №1 філії ПУМБ в місті Дніпропетровську, МФО 305813, який відкривається Банком для обліку сум, наданих позичальнику в кредит за кредитним договором на картковий рахунок позичальника №2625290073362, відкритий в гривнях у відділенні №1 філії ПУМБ в місті Дніпропетровську МФО 305813, що відкривається позичальнику Банком. Також п.п. 2.1.1.-2.1.6. кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681 перелічені умови, виконання яких передує та є обовязковим отриманню кредитної суми позичальником, серед них вимоги п.2.1.5. згідно яких позичальник повинен надати Банку платіжне доручення на переказ коштів в розмірі 75420,00 гривень з карткового рахунку №26252900733620 у відділенні №1 філіалу ПУМБ міста Дніпропетровськ, МФО 305813 за цільовим призначенням, обумовленим цим кредитним договором на поточний рахунок 26008001302737 у філії ЗАТ «ОТП [PERSON]» міста Дніпропетровська, МФО307071, одержувач ПП «Аеліта» згідно договору №1089 від 22.11.2007 року. Згідно з п.1.2 кредитного договору цільове призначення кредиту: кредит наданий для придбання транспортного засобу марки KIA, номер кузову KNEDE241376210191 у продавця ПП «Аеліта». Дослідивши всі платіжні документи, що надані суду на підтвердження здійснення фінансових операцій, з меморіального валютного ордеру №375457163 від 30.11.2007 року вбачається, що з дебеторного рахунку №220391588, який згідно з умовами кредитного договору п.2.3.2. належить відповідачу [PERSON], від платника - відділення №1 філіалу ПУМБ міста Дніпропетровська було списано на кредитний рахунок №380084, що відмінний від номеру кредитного рахунку (карткового рахунку [PERSON]В.) №26252900733620, зазначеного у п.п.2.3.2. кредитної годи від 30.11.2007 року № 5896681, як такий, з якого у подальшому повинно бути перераховані грошові кошти на розрахунковий рахунок ПП «Аеліта»; одержувач відділення №1 філіалу ПУМБ міста Дніпропетровська грошові кошти у розмірі 14995 доларів США, що становить 75724,75 гривень. Також з меморіального ордеру №1000 від 30.11.2007 року вбачається списання платником ПАТ «ПУМБ» Головний офіс міста Донецьк з дебеторного рахунку № 29241509794120 на кредитний рахунок отримувача ПП «Аеліта» 260080001302737 грошових коштів у розмірі 75\~420 гривень. Встановлені судом невідповідності дійсних обставин спірних правовідносин умовам п.п. 2.3.2. кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681 виключають доведеність фактичного отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором від 30.11.2007 року №5896681, наданих для придбання транспортного засобу марки KIA, номер кузову KNEDE241376210191 у продавця ПП «Аеліта». Вказаний автомобіль [PERSON] у ПП «Аеліта» за даним кредитним договором придбаний не був та на праві власності йому ніколи не належав, оскільки був придбаний [PERSON] та належав їй на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 140318. Вказаний автомобіль відповідно до договору застави транспортного засобу №5906718 від 30.11.2007 року, був переданий в заставу заставодавцем [PERSON] заставодержателю ЗАТ «Перший Український [PERSON]». Вищевказане є також порушенням вимог ст.1046 ЦК України, згідно з якою момент передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками є підтвердженням укладання даного договору і відноситься до істотних умов договору в розумінні ст.628 ЦК України, відповідно до якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Окрім цього, при розгляді клопотання відповідача [PERSON] про проведення почеркознавчої експертизи, на вимогу суду до позивача ТОВ «АНСУ» надати оригінал платіжного доручення №1000 від 30.11.2007 року, яким за підписом [PERSON] з його карткового рахунку №26252900733620 були перераховані грошові кошти у сумі 75420 гривень на розрахунковий рахунок ПП «Аеліта» за договором купівлі-продажу від 22.11.2007 року №1089, суду було надано як тотожній тому, що витребовувався. Вищезазначений меморіальний ордер №1000 від 30.11.2007 року, дані якого зазначались раніше, не доводять саме факт події перерахування коштів на виконання кредитного договору та цільового розпорядження відповідачем [PERSON] кредитною сумою, а підтверджують порушення умов п.п. 2.3.2. кредитної угоди від 30.11.2007 року №5896681 з боку Банку, оскільки списання коштів відбулось платником ПАТ «ПУМБ» Головний офіс міста Донецьк з дебеторного рахунку № 29241509794120, відмінного від карткового рахунку відповідача [PERSON] №26252900733620. За таких обставин, суд дійшов висновку, що через недоведеність обставин, що стосуються істотних умов кредитного договору від 30.11.2007 року №5896681 позовні вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, не підлягають задоволенню. В ході судового розгляду зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання договору поруки від 30.11.2007 року №5901738 недійсним, ухвалою суду від 22.05.2013 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза та згідно з експертним висновком № 228-14 від 20.05.2014 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені [PERSON] в графі «поручитель» договору поруки від 30.11.2007 року №5901738 виконаний не [PERSON], а іншою особою. Згідно з вимогами ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи те, що ТОВ «АНСУ» не надано належних та допустимих доказів на спростування зустрічних позовних вимог [PERSON], а також приймаючи до уваги експертний висновок № 228-14 від 20.05.2014 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд вважає визнати недійсним договір поруки від 30.11.2007 року №5901738, укладений між [PERSON] та Закритим Акціонерним [PERSON] «Перший Український міжнародний банк». Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АНСУ», [PERSON] та [PERSON], про визнання кредитного договору частково недійсним, суд виходить з того, що ним пропущений загальний строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Заяви про поновлення такого строку та поважних причин, через які він був пропущений, суду не надано. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] певний час сплачував на користь банку кошти за спірним кредитним договором, та особисто надавав згоду на продаж заставного автомобіля (т.1. а.с.229, 230), що свідчить про його обізнаність та часткове виконання умов вказаного договору. В даному випадку перебіг загальної позовної давності, що становить три роки, згідно з вимогами ст.257 ЦК України, розпочався з дати укладання кредитного договору №5896681 від 30.11.2007 року, оскільки посилання відповідача [PERSON] щодо моменту лютий місяць 2013 року, саме коли ним була отримана повістка по справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №5896681 від 30.11.2007 року, як на термін з якого розпочався перебіг строку позовної давності, спростовується встановленими в судовому засіданні фактами, які прямо вказують на обізнаність відповідача [PERSON] на предмет його участі у субєктному складі кредитних правовідносин. Окрім цього, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору в частині особи позичальника, та визнання позичальником за кредитним договором іншої особи, не ґрунтується на законі. Так, з моменту укладання кредитного договору [PERSON] не ставив перед банком питання щодо переведення прав позичальника на іншу особу, навіть з урахуванням того, що кредит є цільовим та виданий для придбання автомобіля, покупцем якого стала [PERSON], а не позичальник за договором. Витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Outcome: approved