Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 23 жовтня 2000 року на його ім'я було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052616. Позивач просить суд визнати недійсними державний акт серії ІІІ-КВ № 052616 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Представник Реєстраційної служби Володарського РУЮ подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відділу Держземагенства позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника відділу Держземагенства, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 23 жовтня 2000 року на ім'я позивача [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 052616 (а.с.10-11). При зверненні в Реєстраційну службу Володарського РУЮ для належної реєстрації права власності на земельну ділянку згідно вимог чинного законодавства [PERSON] було відмовлено у зв'язку з тим, що в державному акті серії ІІІ-КВ № 052616 було допущено помилку, а саме, не зазначено, що земельна ділянка згідно зазначеного державного акта складається з двох земельних ділянок та розмір земельних ділянок зазначено не вірно (а.с.911) та не зазначено в повній мірі цільове призначення земельної ділянки, що перешкоджає позивачу належним чином зареєструвати власну земельну ділянку та вільно користуватися та розпоряджатися. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представник відповідача та представники третіх осіб визнали позовні вимоги та не заперечували проти задоволення позовних вимог, пред'явлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved