Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 [INFO] , а саме, у період з 02.04.1963 року по теперішній час. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона народилася [INFO] в селі Довпотів Калуського району Івано-Франківської області, постійно проживала з моменту народження на території колишнього СРСР, на території, що згодом стала територією України, а з 1991 року вона постійно проживає на території України, до засудження мешкала в [ADDRESS] , раніше була три рази судима: - за вироком Ковельського районного суду Волинської області від 20.06.1996 року; - за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 28.08.2006 року; - за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2017 року. На даний час відбуває покарання в державній установі «Покровський виправний центр (№79)». На даний час у заявниці відсутній паспорт громадянина України. З метою підготовки документації на її звільнення керівництво ДУ «ПВЦ (№79)» звернулося до Покровського МВ ГУ ДМС України з метою отримання заявницею паспорта громадянина України. Листом заінтересованої особи було винесено письмову відмову у видачі паспорту, оскільки за результатами ідентифікації не вдалося за можливе встановити факту належності заявниці до громадянства України. У зв`язку з наведеним, при її звільненні з місць відбування покарання вона не зможе реалізувати свої права, надані законодавством України, зокрема, не зможе працевлаштуватись, оскільки згідно ст.24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Рублевський К.П. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи судом встановлено, що\~згідно довідки по особовій справі №23-Г-19 ДУ «ПВЦ (№79)» заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка села Довпотів Калуського району Івано-Франківської області, українка, громадянка України, не заміжня, до засудження мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Крім того, у вступній частини вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018 року по справі №159/1639/18 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Довпотів Калуського району Івано-Франківської області, українка, мешканка [ADDRESS] (а.с.7-9). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконкому Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області від 30.10.2019 року №743/135, громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в селі Діброва Ковельського району Волинської області з 15.03.1999 року. Копії підтверджуючих документів у Голобській селищній раді відсутні (а.с.10). Сільські ради один раз на п`ять років проводять закладення нових по господарських книг та алфавітних книг домогосподарств за станом на 1 січня. Закладення по господарських книг проводиться шляхом суцільного обходу дворів та опитування населення в період з 1 до 15 січня. У наступні чотири роки сільські ради щорічно за станом на 1 січня з 1 до 15 січня проводять суцільну перевірку та уточнення записів у заведених по господарських книгах. Особові рахунки домогосподарств у Погосподарській книзі відкриваються під час закладення книг за станом на 1 січня на всіх осіб, що прописані і постійно проживають на території сільської ради. Усі записи в особових рахунках проводяться безпосередньо в домогосподарствах шляхом опитування голови або іншого дорослого члена домогосподарства. На кожне домогосподарство, включаючи піднаймачів, відкривається окремий особовий рахунок. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояків, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих, і в інших стосунках. До Погосподарської книги записуються члени домогосподарств, що прописані і постійно проживають на території сільської ради, незалежно від наявності в них будівель, садиби та худоби. Особи, які тимчасово проживають на території сільської ради, записуються не в Погосподарську книгу, а в окремі списки за формою №2 - Список осіб, що тимчасово проживають на території сільської ради. Ухвалами від 18 березня 2020 року та від 19 травня 2020 року Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області ухвалив витребувати у Голобської селищної Ради Ковельського району Волинської області документи, які підтверджують реєстрацію [PERSON] в с. Діброва Ковельського району Волинської області, а саме: належним чином завірений витяг із Погосподарської книги щодо її реєстрації у смт. Голоби Ковельського району Волинської області, але вищевказані документи на теперішній час суду не надані (а.с.26, 39). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315\~ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п.1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст.\~256\~ЦПК України (ст.\~315\~ЦПК України згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація зазначеного права залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та [INFO] , який має юридичне значення. На підставі вищезазначених доказів судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася в селі Довпотів Калуського району Івано-Франківської області, Україна, що підтверджується довідкою по особовій справі №23-Г-19, копією вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018р., листом Центру надання адміністративних послуг виконкому Голобської селищної Ради Ковельського району Волинської області №743/13.5 від 30.10.2019р. Отже, факт проживання заявниці на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) підтверджується наявними доказами, які є достатніми. Факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, за встановленням якого звертається заявниця, має юридичне значення, необхідно для вирішення питання належності/набуття громадянства України та отримання паспорту, даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено, а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення вимог заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved