Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить померлому [INFO] [PERSON] , накладений постановою серії ВП № 40789913 від 27 листопада 2013 року Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, реєстровий номер обтяження 8488045 від 29 листопада 2013 року. На обґрунтування позову зазначила, що її рідному братові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Після смерті брата вона звернулася до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В., надавши відповідний пакет документів. Згодом вона отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки внаслідок перевірки було виявлено наявність обтяження № 3608345 про арешт всього нерухомого майна, яке належало [PERSON] , який був накладений постановою державного виконавця Добридніка С.А. Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинськ міського управління юстиції. 16 жовтня 2018 року при отриманні Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, підтвердилася інформація щодо накладення обтяження на нерухоме майно. Відповідно до постанови ВП № 40789913 від 27 листопада 2013 року, яка була винесена Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції було накладено арешт на все належне [PERSON] майно, в тому числі й на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Для з`ясування підстав винесення вказаної вище постанови, вона направила запит на отримання публічної інформації до Дніпровського відділу ДВС м. Кам`янське. 24 жовтня 2018 року вона отримала лист начальника Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське про відмову у наданні інформації, бо вона не є стороною виконавчого провадження. Вона є спадкоємицею свого померлого брата і набула певних прав та обов`язків, пов`язаних із фактом його смерті та набуттям спадщини. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує її права приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Звернення до суду з цим позовом про зняття арешту зі спадкового майна є належним способом захисту її порушених прав. Ухвалою судді від 12 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді від 27 березня 2019 року закрито підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду, а також за клопотанням позивача, витребувані: від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , від Дніпровського відділу ДВС м. Кам`янське витребувані матеріали виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 40789913, виданої 27 листопада 2013 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ (державний виконавець Добриднік С.А.). 22 квітня 2019 року на адресу суду від в.о. начальника Дніпровського відділу ДВС м. Кам`янське надійшов лист (а.с. 57), де було зазначено, що на примусовому виконанні у відділі в період з 20 листопада 2013 року по 04 квітня 2014 року перебувала постанова № 103, видана 19 вересня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська штрафу в розмірі 1020,00 грн. Виконуючи постанову Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська у примусовому порядку, відповідно до вимог статей 11, 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 листопада 2013 року. 04 квітня 2014 року, відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV зі змінами та доповненнями) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що за боржником не виявлено майна, на яке згідно законодавства України, може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. Крім того, Дніпровський відділ ДВС не має можливості надати копії будь-яких матеріалів виконавчого провадження № 40789913 у зв`язку з його знищенням за закінченням строку зберігання. 02 травня 2019 року на адресу суду від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори надійшла належним чином посвідчена копія спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . У зв`язку з передачею цивільної справи іншому складу суду, у справі призначено підготовче засідання. 23 травня 2019 року позивачем подана заява про залучення до участі у цивільній справі за її позовом в якості співвідповідача Управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 23 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та закрито підготовче засідання у справі. До початку розгляду справи по суті від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що [PERSON] був директором ТОВ «МОРЕФРОСТ 2004», яке було зареєстровано як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду в управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська (до об`єднання управлінь Пенсійного фонду). 19 вересня 2012 року управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, на підставі ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, відповідно до протоколу від 18 вересня 2012 року було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення та на [PERSON] , як на директора товариства, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 510,00 грн., який в разі несплати в 15 денний строк, згідно ч.2 статті 308 КУпАП, стягується у подвійному розмірі. У зв`язку з несплатою [PERSON] суми штрафу, управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська направило постанову № 0103 від 19 вересня 2012 року на примусове виконання до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. 13 березня 2015 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто постанову про адміністративне правопорушення №0103 від 19 вересня 2012 року без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (попередня редакція) через відсутність у боржника банківських рахунків, джерела отримання доходів та майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу. Щодо накладення арешту на належну боржнику квартиру, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на нерухоме майно боржника, оскільки в статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року (в редакції до набрання чинності закону 1404-УІІІ від 02 червня 2016 року), було зазначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Оскільки, сума заборгованості перед управлінням складала 1020 грн., а статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» було встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня в розмірі 1073,00 грн., то сума, що підлягала стягненню, не перевищувала 10 мінімальних заробітних плат, то державний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на майно [PERSON] 12 листопада 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області постанову №0103 від 19 вересня 2012 року про стягнення з [PERSON] штрафу було направлено до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області, але постановою від 14 листопада 2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із пропуском строку. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про зняття арешту та просить провести розгляд справи, призначеної на 26 червня 2019 року за відсутності представника Фонду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з урахуванням визнання позову відповідачем Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - Харламова І.В. в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача - Дніпровського відділу ДВС містка Кам`янське ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмові пояснення щодо позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі договору міни квартири на частину квартири від 17 серпня 1999 року, посвідченого держаним нотаріусом Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1897 (а.с. 14, 15). Позивач [PERSON] протягом встановленого шестимісячного строку звернулася до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] . Проте, постановою державного нотаріуса Новікової Л.В. від 19 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки при перевірці заборон або арештів цього майна, було виявлено наявність обтяження № 3608345 - арешту всього нерухомого майна на ім`я [PERSON] (а.с. 60-74 - копія спадкової справи). Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, 29 листопада 2013 року державним реєстратором на підставі постанови ВП № 40789913 від 27 листопада 2013 року державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Добридніка С.А. були внесені відомості про арешт всього належного [PERSON] майна (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 8488045 від 29.11.2013 року, обтяжувач: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції) (а.с. 18). Згідно доданих до відзиву на позов Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів, 19 вересня 2012 року управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, на підставі ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, відповідно до протоколу від 18.09.2012 року, було винесено постанову № 0103 від 19 вересня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 510,00 грн., який в разі несплати в 15 денний строк, згідно ч.2 статті 308 КУпАП, підлягав стягненню у подвійному розмірі. У зв`язку з несплатою [PERSON] суми штрафу, управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська направило постанову № 0103 від 19 вересня 2012 року на примусове виконання до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Під час примусового виконання вказаної постанови державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Добридніком С.А. було винесено постанову ВП № 40789913 від 27 листопада 2013 року про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Те, що вказана постанова була винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови №0103 від 19 вересня 2012 року, яка перебувала на виконанні у Дніпровському відділі ДВС, підтвердив у своєму листі в.о. начальника Дніпровського відділу ДВС Кривенький Є.В. Крім того, він вказав на те, що постанова № 0103 була повернута стягувачу без виконання через відсутність у боржника майна, на яке, згідно зі законом, може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, а в теперішній час матеріали виконавчого провадження № 40789913 знищено за закінченням терміну зберігання. Згідно постанови державного виконавця Добридніка С.А. від 13 березня 2015 року постанова про адміністративне правопорушення №0103 від 19.09.2012 року була повернута управлінню ПФУ в індустріальному районі м. Дніпропетровська без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника банківських рахунків, джерела отримання доходів та майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу. Таким чином, судом встановлено, що одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не була скасована постанова про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а в теперішній час її скасування державним виконавцем неможливе через знищення виконавчого провадження. Крім того, у відзиві на позов УПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що повторно постанову №0103 від 19.09.2012 року про стягнення з [PERSON] суми штрафу, було направлено для виконання лише 12 листопада 2018 року, тобто вже після смерті [PERSON] , але постановою державного виконавця Індустріального відділу ДВС м. Дніпро від 14 листопада 2019 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із пропуском строку. Отже, на теперішній час відсутнє виконавче провадження з примусового виконання постанови управління Пенсійного фонду України і в Індустріальному районі м. Дніпропетровська № 0103 від 19 вересня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 510,00 грн., який в разі несплати в 15 денний строк, згідно ч.2 статті 308 КУпАП, підлягав стягненню у подвійному розмірі. Згідно матеріалів спадкової справи (а.с. 60-74), будь-які заяви від кредиторів спадкодавця [PERSON] про пред`явлення вимог до спадкоємців померлого не надходили. Що стосується правомірності винесення державним виконавцем Добридніком С.П. постанови № 40789913 від 27 листопада 2013 року про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, суд вважає, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на нерухоме майно боржника. Так, статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року (в редакції до набрання чинності закону 1404-УІІІ від 02.06.2016 року), було передбачене, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Враховуючи, що статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» було встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня в розмірі 1073,00 грн., а сума боргу [PERSON] перед УПФ України становила 1020 грн., тобто не перевищувала 10 мінімальних заробітних плат, державний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на майно [PERSON] Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є особою в інтересах якої було накладено арешт на майно [PERSON] , у відзиві на позовну заяву також зазначило, що вважає, що державним виконавцем було неправомірно накладено арешт на майно [PERSON] під час виконання постанови № 0103 від 19 вересня 2012 року, і не заперечує проти зняття арешту . В теперішній час відомості про обтяження - арешт квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належала померлому [INFO] [PERSON] , накладений постановою державного виконавця серії ВП № 40789913 від 27 листопада 2013 року, порушують права позивача, як власника вказаної квартири, яку вона придбала у власність в порядку спадкування за законом після померлого брата, та не дозволяють їй у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідач у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Отже, належним відповідачем у цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки обтяження нерухомого майна, яке входить до складу спадщини померлого [PERSON] , порушує право власності позивача на належне їй спадкове майно померлого брата, ці обтяження підлягають скасуванню. Визнання відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved