Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із указаним позовом. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавиці земельну ділянку. Спадкоємцями майна померлої бабці є у рівних частинах позивачка та [PERSON] по Ѕ частці кожна згідно заповіту померлої від 03.11.1994 року. Оскільки спадкоємець [PERSON] відмовилась від Ѕ своєї частини спадщини. Відтак позивачка є єдиним спадкоємцем за вищевказаним заповітом після смерті бабці, яка фактично прийняла спадщину, однак не може оформити своїх спадкових прав через втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, а тому просить заявлений позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач Андріївська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, направивши письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо заявленого позову заперечень не мають. Третя особа Відділ Держгеокадастру в Буському районі Львівської області явку свого представника до суду не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого від 18.04.2003, виданого Андріївською сільською радою Буського району Львівської області, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в селі Петричі Буського району Львівської області. Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №004918, що спадкодавиці [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 1,2849 га, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1760 га, земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,1089 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Андріївської сільської ради Буського району Львівської області. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №193/01-16 від 23.03.2020, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. [INFO] спадкодавець [PERSON] склала заповіт, в силу якого на випадок своєї смерті все своє майно вона заповіла порівну у власність позивачки [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилася від своєї половини частки заповіту на користь позивачки, що підтверджується наявною у справі письмовою заявою [PERSON] від 04.12.2009. Відтак, ураховуючи все вищенаведене, позивачка є спадкоємцем спірного майна померлої за вищевказаним заповітом від 03.11.1994 року. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки з паспорта [PERSON] вбачається те, що позивачка проживала за місцем відкриття спадщини в селі Петричі Буського району Львівської області, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті бабці в розумінні положень частини третьої статті 1268 ЦК України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №97 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з розпаюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлої бабці за заповітом, яка вступила в управління спадщиною, спадкова справа не заводилась, а тому за позивачкою слід визнати право власності на земельну ділянку [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку її спадкування за заповітом. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved