Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

І. Суть спору 11.03.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 15.08.2019 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 23. Зазначає, що за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом про розірвання шлюбу є постійні його виїзди за межі України з метою заробітку, що призвело до погіршення стосунків між ним та відповідачкою, відсутності спільних інтересів та взаєморозуміння, наявності різних поглядів на життя. З лютого 2020 року не проживають однією сім`єю, оскільки у відповідачки є інший чоловік. Між ними втрачено почуття розуміння, поваги та любові один до одного. Протягом останнього місяця разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе, подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу суперечитиме як його інтересам, так й інтересам відповідачки. Зазначає, що спору про місце проживання дитини немає, після розірвання шлюбу син буде проживати з відповідачкою. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився. До суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглянути без його участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить залишити за позивачем. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 16.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.04.2021 року. Ухвалою від 14.04.2021 року зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення. 15.06.2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку із закінченням наданого подружжю строку для припирення. Розгляд справи по суті було призначено на 08.07.2021 року. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 серпня 2019 року Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 23, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2019 року (а.с.4). За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а.с.5). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги один до одного. Як подружжя сторони разом не проживають з лютого 2020 року, спільного господарства не ведуть, жодних шлюбних стосунків не підтримують, відповідачка має іншого чоловіка та іншу сім`ю, шлюб між сторонами існує лише формально. Відповідач позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дитини, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112 Сімейного кодексу Україниє всі підстави для його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає необхідним залишити судові витрати по справі за ним.

Outcome: approved