Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки [NUMBER] від 10 серпня 1978 року, архівної довідки № Р-135 від 20.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради. Вказаний факт заявниця просить встановити з метою реалізації нею права на пенсію, а саме: для призначеної пенсії за віком. При зверненні до УПФУ заявнику повідомили, що у відомостях трудової книжки та архівних довідках її дані імені та прізвища не співпадають з паспортними даними. У зв»язку з цим, заінтересована особа відмовила заявниці в призначені пенсії за віком, у зв»язку з чим остання звернулась до суду. Заявниця в судове засідапння не з"явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. За наведених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі заявниці. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, в судове засідання з"явилась та проти задоволення вимог щодо встановлення приналежності трудової книжки та архівної довідки заявниці не заперечувала. Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно даних паспорта є [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с. 2). Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 69 від 25.12.2014 року, для визначення права призначення пенсії було встановлено, що відомості трудової книжки та архівної довідки дані заявниці не співпадають з її паспортними даними, оскільки в трудовій книжці не вірно вказано дату народження, а в архівній довідці не повністю зазначено ім»я та по батькові, що унеможливлює призначення пенсії (а.с.8). Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено, які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник в заяві зазначав, що в позасудовому порядку вона не має можливості встановити зазначений факт. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Про належність саме заявнику трудової книжки [NUMBER] від 10 серпня 1978 року, архівної довідки №Р-135 від 20.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради свідчить і той факт, що в трудовій книжці, оформленій на ім'я заявниці та у довідці співпадають дати та записи про період навчання в профтехучилещі Кіровоградського м»ясокомбінату. Трудова книжка видана на ім»я [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 02.08.1980 року зареєстровано шлюб, та після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище «[PERSON]». На підтвердження своїх доводів заявником надані до суду його паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтво про укладення шлюбу, трудова книжка, які підтверджують належність заявниці документів, належність яких вона просить встановити. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що трудова книжка [NUMBER] від 10 серпня 1978 року на ім»я «[PERSON], [INFO]», архівна довідка № Р-135 від 20.12.2013 року, видана виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради на ім»я «[PERSON].», в дійсності належить заявниці - [PERSON]. Оскільки даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику трудової книжки та архівної довідки неможливо, та, враховуючи, що спір по підтвердженню трудового стажу відсутній, а встановлення належності вказаного заявнику документу необхідно останньому для оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved