Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-2902/840-0718, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 296 550,00 доларів США, строком до 10.10.2025 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 17.12.2007 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору позичальником, рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 754438,28 доларів США. На виконання рішення Дніпровського районного суду видано виконавчий лист від 30.01.2015 № 2-338/11/13, який пред`явлений до примусового виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції м. Києва. В межах примусового виконання ВП № 49388304, було описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-338/11 від 30.01.2015. 20.04.2017 електронні торги не відбулись, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (протокол від 20.04.2017 № 250894). У відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся до державного виконавця з заявою та 19.06.2017 складено акт про реалізацію предмета іпотеки. В подальшому, 26 червн 2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , заг. площею 146,60 кв.м. за АТ «Універсал Банк» та видано свідоцтво № [NUMBER] номер запису про право власності: 21095698 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг № 9050509 від 26.06.2017). Листом від 17.02.2020 № 20/01-16 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. встановлено, інформацію щодо осіб зареєстрованих в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , а саме: зареєстровані відповідач [PERSON] , що суперечить праву власності позивача. Таким чином, позивач просив визнати відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 11 березня 2021 року відповідач подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснила наступне. Факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для виселення сім`ї власника цього нерухомого майна, у тому числі і колишніх. Крім цього, відповідач зазначає, що не має іншого житла та може втратити не лише право на користування житлом, а позбутися такого права взагалі та стати безхатченком. 17 березня 2021 року третьою особою [PERSON] були подані пояснення в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та фактично зазначила аналогічні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Додатково зазначила, що Дніпровським районним судом м. Києва вже вирішувалось питання про виселення відповідача, однак АТ «Універсал банк» було відмовлено в задоволенні даної позовної вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-2902/840-0718, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 296550,00 доларів США, строком до 10.12.2025 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 17.12.2007 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 09 липня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Кредитним договором №007-2902/840-0718 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 488 399,04 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 5 495 514 грн. 84 коп.; заборгованість за Кредитним договором № 007-2902/840-0719 від 17 грудня 2007 року на загальну суму 266 039, 24 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 2 993 500 грн. 13 коп., а всього на загальну суму 754 438,28 доларів США, що еквівалентно сумі за курсом Національного банку України станом на 18 квітня 2014 року - 8 489 014 грн. 97 коп. Як зазначено в позовній заяві, в межах примусового виконання ВП № 49388304, було описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-338/11 від 30.01.2015. 20.04.2019 електронні торги не відбулись, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів(протокол від 20.04.2017 № 207376). У відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся до приватного виконавця з заявою та 19.06.2017 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві - А.В. Гарилів складено акт № 49388304 про реалізацію предмета іпотеки. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 90509509, дата формування 26.06.2017 року, АТ «Універсал Банк» належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Листом від 17.02.2020 № 20/01-16 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховою Ю.П. встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника. З припиненням прав власника, припиняються і права членів його сім`ї. Новий власник безумовно має право ставити питання про виселення членів сім`ї колишнього власника житла. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (зокрема, подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Тому, за порівняльним аналізом ст. 383 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку що положення ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 та Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не є власником спірної квартири, а право користування відповідача є похідним від права власності колишнього власника житла. Таким чином, з втратою права власності на спірну квартиру відповідачі втратили і право користування квартирою. При цьому, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про визнання недійсними укладених між сторонами правочинів та/або визнання незаконним набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Таким чином, реєстрація відповідачів в квартирі колишнього власника позбавляє позивача АТ «Універсал Банк», як нового власника майна, в повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом позбавлення права користування спірною квартирою, відтак вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved