Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявниця звернулася з заявою до суду та просить встановити факт її постійного проживання та її сина - [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року, що дасть змогу отримати її сину паспорт громадянина України, в зв`язку з тим, що він неодноразово звертався до Петрівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області щодо оформлення паспорту, однак отримував відмову, мотивовану тим, що у його матері була відсутня реєстрація місця проживання на території Петрівського району Кіровоградської області станом на 24.08.1991 року. Заявниця та представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали. Представник зацікавленої особи подав до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення заяви, просить справу розглянути без його участі. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявницю, представника заявниці, свідків, дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] у с.Скулені Унгенського району Республіки Молдова, що підтверджується копією свідоцтва про народження з перекладом на українську мову, виданого 06.01.2007 року відділом РАЦС міста Унгені Республіки Молдова(а.с.9-10) та паспортом громадянки України(а.с.6). [INFO] заявниця народила сина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження з перекладом на українську мову, виданого 18.01.1993 року відділом ЗАГС Унгенського районного виконавчого комітету Республіки Молдова(а.с.12). У свідоцтві про народження у графі мати зазначено « [PERSON] », а в графі батько зазначено « [PERSON] ». Заявниця народила сина, не будучи в шлюбі з батьком дитини, оскільки останній відмовився від дитини, дізнавшись про її вагітність, то при реєстрації народження сина, батька зазначено зі слів матері. Заявниця сама виховувала сина, засобів до існування на той час у неї не було, допомоги від близьких теж, оскільки єдина близька їй людина - мати на той час проживала в Україні. Мати заявниці [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) звала заявницю переїхати до неї з дитиною в Україну, і в вересні 1990 року заявниця переїхала мешкати до матері, яка на той час проживала у селі Захарівка Новоукраїнського району Кіровоградської області з 24 серпня 1988 року, що підтверджуєгься довідкою Захарівської сільської ради Новоукраїнського району від 20.08.2019 року за №177(а.с.18). Заявниця з вересня 1990 року разом з сином [PERSON] проживала без реєстрації у своєї матері за вищевказаною адресою до листопада місяця 1992 року. 18 [INFO] 1992 року заявниця з сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] змінили постійне місце проживання на село Баштине Петрівського району Кіровоградської області, де й проживають по даний час, що підтверджується довідками Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 02 грудня 2019 року за №№2908, 2909, 2910(а.с.13-15). У 2005 році син заявниці - [PERSON] закінчив Червонокостянтинівську загальноосвітню школу І-Ш ступенів Петрівської районної ради Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] , виданого 25.06.2005 року(а.с.19). Після проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, заявниця та їі мати отримали громадянство України, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», як колишні громадяни СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, та отримали паспорта громадян України. 20 грудня 1997 року заявниця зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 20.12.1997 року Червонокостянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №14(а.с.11), після одруження заявниці присвоєно прізвище [PERSON] . Під час надання заявниці громадянства України, її малолітній син - [PERSON] , [INFO] , залишився поза увагою міграційної служби, в результаті чого уже на протязі тривалого часу він не може отримати паспорт громадянина України. Відповідно до довідки Посольства Республіки Молдова в Україні від 19.02.2018 року за №21(а.с.20), [PERSON] , [INFO] , громадянство Республіки Молдова не отримував, з питання оформлення паспорта громадянина Республіки Молдова не звертався. Зібравши необхідні документи для отримання паспорту громадянина України, [PERSON] неодноразово звертався до Петрівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області з питанням щодо отримання паспорту, однак йому було відмовлено(а.с.21), мотивуючи тим, що у матері відсутня реєстрація місця проживання на території Петрівського району станом на 24.08.1991 року та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім передбачених ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року(із змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Розглядаючи аналогічну справу, Верховний Суд зробив відповідний висновок, що тлумачення ст.315 ЦПК України(в старій редакції ст.256 ЦПК) перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпними і в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України(постанова Верховного Суду від 22.08.2018 року, справа №363/217/17-ц, провадження №61-15154св18). У відповідності з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України заявниці та її сина [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України заявниці та її сина [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року тягне юридичні наслідки, а саме: дає змогу сину заявниці отримати паспорт громадянина України, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», ч.2 ст.315 ЦПК України та

Outcome: approved