Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON], про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачка повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей. Жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідачка з червня 2012 року не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, тривалий період нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дітей, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Представник позивача [PERSON] адвокат Когут О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Від неї поступила письмова заява, в якій просить слухати справу у її відсутності. Представник органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації Бородін М.О. в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачка нехтує своїми батьківськими обов'язками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є бабусею дітей [PERSON] та [PERSON] та проживає разом з ними та позивачем за однією адресою. Відповідачка у 2012 році, зібравши необхідні речі, пішла з дому, залишивши дітей. З того часу не цікавиться дітьми, їхнім навчанням. До старшого внука інколи дзвонить, проте не цікавиться його життям. Не сплачує присуджені до стягнення з неї аліменти на утримання дітей. Дітьми опікується позивач, вона та її чоловік. За час спільного проживання позивача та відповідачки між ними виникали суперечки у зв'язку з тим, що відповідачка зловживала алкогольними напоями. Коли пішла з дому, то молодший внук отримав велику травму. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та перебуває у дружніх стосунках з бабусею дітей [PERSON] Їй відомо, що відповідачка в червні 2012 року поїхала з села і більше не приїжджала. Дуже рідко могла подзвонити до старшого сина, однак до молодшого не дзвонила, у зв'язку з чим він дуже переживав. Дітьми опікується бабуся, дідусь і батько дітей, який їздить по заробітках. Відповідачка за час проживання у сім'ї позивача почала зловживати алкоголем, однак її ніхто з дому не виганяв, до неї всі добре ставилися і ніхто не перешкоджав приїжджати до дітей. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] не заперечує проти позбавлення відповідачки батьківських прав, пояснив, що проживає з батьком, дідусем, бабусею та братом. У 2012 році мати [PERSON] поїхала з дому і більше він її не бачив. Мати не намагалася з ним зустрітися. Раз або два рази в рік мати дзвонить до нього, однак, цікавиться як тато, а про їхнє з братом життя не питає. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. [PERSON] народився [INFO] року в с.Оріховець Підволочиського району Тернопільської області і його батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER], актовий запис № 02, виданому Оріховецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області вказані позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] року в с.Сапогів Борщівського району Тернопільської області і його батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] актовий запис № 02, виданому Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області вказані позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON]. 05 грудня 2012 року рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області шлюб, зареєстрований 06 червня 2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], розірвано. За даними довідок Сапогівської сільської ради від 09.10.2017 року №703 та від 01.11.2017 року №399/02-12, а також акта обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON], складеного комісією Сапогівської сільської ради 09 жовтня 2017 року, позивач [PERSON] проживає з синами [PERSON] та [PERSON], а також з батьками [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] у будинку [PERSON] [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, який і займається їхнім вихованням та забезпечує дітей всім необхідним. Мати дітей [PERSON] з 2012 року з дітьми не проживає, до дітей не навідується, не займається їхнім утриманням та вихованням. Згідно довідки, виданої Сапогівською ЗОШ І-ІІІ ступенів 19 квітня 2017 року №53, [PERSON] є учнем 9 класу, а [PERSON] є учнем 4 класу даної школи. Їхня мати [PERSON] з 2012 року жодного разу у школі не була, дітей не відвідувала, навчанням не цікавилася. Листів у школу не писала і не телефонувала, на масові заходи, які проводяться в школі, не приходила. Все це виконує батько дітей [PERSON] За даними характеристики, виданої Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 09 жовтня 2017 року №36 позивач [PERSON] характеризується з позитивної сторони, спокійно поводить себе в громадських місцях, старанно виконує доручені йому завдання. Борщівська районна державна адміністрація, що діє як орган опіки та піклування у своєму висновку від 22 грудня 2017 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки знайшли своє підтвердження факти, що мати дітей нехтуючи своїми обов'язками, не приділяє достатньої уваги для розвитку дітей, не спілкується з ними в необхідному обсязі для закріплення загальноприйнятих норм моралі, не цікавиться їхнім навчанням та станом здоров'я, не забезпечує доступу до культурних та духовних цінностей, не дбає про матеріальне забезпечення дитячих потреб. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення в інтересах дитини. За роз'ясненнями, що містяться в п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як ухилення від виховання дитини розцінюється лише винна поведінка батьків, свідоме нехтування своїми обов'язками. Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідачка тривалий час, більше 5-ти років, а саме, з червня 2012 року по час розгляду справи судом, не виявляла і не виявляє щодо синів материнського піклування, не турбується про фізичний і духовний розвиток дітей, не виявляє інтересу до забезпечення дітям необхідного харчування, не спілкується з ними та не сприяє дітям в доступі до культурних та інших духовних цінностей, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, і все це в результаті свідомого умисного нехтування своїми обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дітей відповідачку [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її синів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Однак, судом встановлено, що 03 липня 2017 року Борщівським районним судом Тернопільської області прийнято рішення про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання синів: [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 07 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 26 липня 2017 року, Борщівським районним судом Тернопільської області 09 серпня 2017 року видано виконавчий лист. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 164, 165, 166, 180-183 СК України,

Outcome: approved