Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви покликається на те, що [INFO] у віці 84 роки померла матір заявника [PERSON] , яка на дату смерті була зареєстрована і постійно проживала у [ADDRESS] , після смерті якої відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно із яким усе майно, що належить їй а підставі особистої власності заповіла своєму сину [PERSON] (заявнику по справі). Спадщину після її смерті (за законом) даний син прийняв, оскільки на дату смерті матері постійно проживав із нею у тому ж житловому будинку по [ADDRESS] , а також окрім цього протягом визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку подав приватному нотаріусу Березнівського районного нотаріального округу Трембіцькому В.Я. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Окрім заявника на момент своєї смерті [PERSON] мала ще чотирьох спадкоємців першого ступеня споріднення: сина [PERSON] і три дочки - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - які однак жодних дій до прийняття спадщини протягом визначеного строку не вчинили і по даний час на дану спадщину не претендують. При цьому водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України - «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її». На даний час, реалізуючи правомочності спадкоємця, закріплені у ст.ст. 1296-1297 ЦК України заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус повідомив його про наявність ряду перешкод для оформлення спадщини після смерті матері і батька - у вигляді недоведеності його родинних стосунків із батьками внаслідок неправильності записів його прізвища у його паспорті, що відрізняється від прізвища у свідоцтві про народження, а також таку ж невідповідність прізвища у правовстановлюючому документі, виданому на ім`я матері. Так, згідно Свідоцтва про народження заявника [PERSON] - серії [NUMBER] , виданому Малинським сільбюро ЗАГС 18 червня 1966 року - його матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] . Його прізвищем, відповідно, було вірно зазначено як « [PERSON] ». Тим не менш, згідно виданого заявнику 02.12.98 року Березнівським РВ УМВС України у Рівненській області паспорту серії [NUMBER] - його прізвищем із невідомих причин зазначено «[PERSON]». Внаслідок наведеного паспорт як основний документ, що посвідчує особу громадянина України - суперечить записам його Свідоцтва про народження і нівелює можливість у встановленому порядку довести його родинні стосунки із обома батьками. Окрім цього, аналогічна невідповідність прізвища померлої спадкодавиці [PERSON] виявлена і у належному спадкодавцю правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, виданому Малинською сільською радою 31 січня 2003 року - згідно із яким власником житлового будинку у [ADDRESS] знову зазначено [PERSON] ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 28 грудня 2020 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Представник заявника адвокат Боротюк О.О. в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просить провести розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника, вимоги підтримує повністю. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, подали до суду заяву в якій просять справу розглядати без їх участі . Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. [INFO] у віці 84 роки померла [PERSON] , яка на дату смерті була зареєстрована і постійно проживала у [ADDRESS] , після смерті якої відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 05 лютого 1990 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно із яким усе майно, що належить їй а підставі особистої власності заповіла своєму сину [PERSON] . Спадщину після її смерті (за законом) даний син прийняв, оскільки на дату смерті матері постійно проживав із нею у тому ж житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконкомом Малинської сільської ради № 689 від 14.04.2016року , також окрім цього протягом визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку подав приватному нотаріусу Березнівського районного нотаріального округу Трембіцькому В.Я. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Так, згідно Свідоцтва про народження заявника [PERSON] - серії [NUMBER] , виданому Малинським сільбюро ЗАГС 18 червня 1966 року - його матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] . Його прізвищем, відповідно, було вірно зазначено як « [PERSON] ». Тим не менш, згідно виданого заявнику 02.12.98 року Березнівським РВ УМВС України у Рівненській області паспорту серії [NUMBER] - його прізвищем із невідомих причин зазначено «[PERSON]». Внаслідок наведеного паспорт як основний документ, що посвідчує особу громадянина України - суперечить записам його Свідоцтва про народження і нівелює можливість у встановленому порядку довести його родинні стосунки із обома батьками. Окрім цього, аналогічна невідповідність прізвища померлої спадкодавиці [PERSON] виявлена і у належному спадкодавцю правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, виданому Малинською сільською радою 31 січня 2003 року - згідно із яким власником житлового будинку у [ADDRESS] знову зазначено [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] із його матір`ю [PERSON] підтверджується самим виданим свідоцтвом, де окрім розбіжності у близькоспорідненому прізвищі усі інші відомості щодо батьків співпадають - зокрема в частині збігу їх імен і по-батькові. Факт належності спадкодавиці [PERSON] Свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, виданому Малинською сільською радою 31 січня 2003 року саме матері заявника підтверджується фактом - що державним реєстратором КП «Березнівське райБТІ» проведено державну реєстрацію права власності на вірні анкетні дані матері, а також фактом видачі уповноваженими органами оригіналу документу саме спадкодавиці. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що розбіжності у написанні по-батькові заявниці в архівних довідках унеможливлює призначення їй пенсійних виплат. У відповідності до статті 76 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З врахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи заявника і має підстави для задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved