Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач [PERSON] 16.08.2017 року звернулась до суду з позовом до Солмаз Садика, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю посилаючись на те, що 17.10.2013 року між нею та відповідачем по справі, громадянином [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку Солмаз Дестіну Садиківну, [INFO], яка зареєстрована та проживає разом з нею у [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2016 року шлюб між ними розірваний. Зазначила, що під час шлюбу вони деякий час з донькою та чоловіком проживали у Стамбулі. Проте їхнє подружнє життя не склалося, чоловік виявився не готовим до сімейного життя, вчиняв сварки та ображав її на очах у дитини. Вказала, що після їхнього останнього візиту до [PERSON], Солмаз Садик не відпускав їх додому, погрожував забрати доньку та видав заборону на вивіз доньки з [PERSON]. Тому вона побоюється за дії Солмаза Садика щодо вивозу доньки за межі України і тому просить визначити місце проживання малолітньої Дестіни з нею. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, надали до суду витяг про зміну прізвища дитини з «Солмаз» на «Чабан» та нове свідоцтво про народження дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в пресі. Представник третьої особи [PERSON] підтримала позовні вимоги та вважала за доцільне визначити місце проживання дитини разом з позивачем. Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, зобовязані також піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що 17.10.2013 року між громадянкою України [PERSON] та громадянином [PERSON] Солмаз Садиком був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 75. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на Солмаз. Шлюб виявився невдалим і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2016 року його було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку Солмаз Дестіну Садиківну, [INFO]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00018660437 від 09.09.2017 року прізвище дитини змінено з «Солмаз» на «Чабан». Згідно свідоцтва про народження дитини Чабан де стіни Садиківни серії І-СР № 246385 від 05.09.2017 року, [PERSON] являється її матірю, а Солмаз Садик є її батьком. Як встановлено в судовому засіданні позивач з донькою зареєстровані та проживають у [INFO], яка належить [PERSON] матері позивачки на праві власності, що підтверджується довідкою про склад сімї виданою КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради від 17.11.2016 року № 6648. Батько дитини Солмаз Садик є громадянином [PERSON], що підтверджується відміткою в свідоцтві про народження дитини та проживає в [PERSON]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо їх малолітньої дитини при визначенні її місця проживання, суд повинен діяти виключно в інтересах дитини. В матеріалах справи містяться численні позитивні характеристики на позивача, з яких вбачається, що [PERSON] любляча та турботлива мама, комунікабельна, надійна та добра людина з високими моральними цінностями. Крім того, має вищу освіту та позитивну характеристику з місця роботи. Рішенням Служби у справах дітей № 580 від 27.07.2017 року визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої Солмаз Дестіни Садиківни, [INFO] разом з матірю [PERSON]. Суд погоджується з даним висновком, та вважає, що у віці малолітньої Дестіни, [INFO], їй вкрай необхідна материнська турбота, з моменту народження позивач опікується дитиною, що являється звичним для дитини, позбавлення материнської турботи негативно впливає на психологічний стан дитини, що може вплинути на здоровя дитини та розвиток особистості, підвищення тривожності, формування страхів, агресивної поведінки. При цьому визначення місця проживання дитини з матірю не позбавляє батька права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матірю відповідає інтересам дитини, Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням її інтересів. Зі згоди\~\~ позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved