Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач 17 грудня 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Йому на праві приватної власності на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 27 вересня 2012 року належить житловий будинок з надвірними будівлями № 17 по вулиці Гагаріна у селі Південне Нікопольського району Дніпропетровської області. У зазначеному будинку зареєстрована його колишня дружина - [PERSON], шлюб з якою розірваний 14 листопада 2017 року та її син [PERSON]. Відповідачка та її син є зареєстрованими в належному йому будинку, але , з моменту припинення шлюбних відносин, а саме, з січня 2017 року в будинку не проживає, не користується ним , особистих речей відповідачки та її сина в будинку немає, витрати по утриманню будинку не несе. Вирішити спір в добровільному порядку відповідачка відмовляється. Реєстрація відповідача в належному йому будинку позбавляє його права на розпорядження власністю, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд визнати відповідачку та її неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою : будинок № 17 по вулиці Гагаріна у селі Південне Нікопольського району Дніпропетровської області. Ухвалою про відкриття провадження від 23 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачам був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження від 23 січня 2019 року, надісланий відповідачу [PERSON] , як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 31). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Ухвала про відкриття провадження від 23 січня 2019 року, згідно журналу вихідної кореспонденції (а.с. 32), вручена представникові відповідача [PERSON] громади м. Нікополя Дніпропетровської області в особі Нікопольської міської ради 28.01.2019 року. Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направили. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа - Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Нікопольської міської ради отримав копію ухвали про відкриття провадження, пояснення щодо позову в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, заперечень у справі не подав. Суд на підставі\~ст.280 ЦПК України\~розглянув справу заочно Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних\~правовідносин та врегульовані нормами Житлового та\~ Цивільного кодексів України. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею Цивільного кодексу України\~/далі ЦК/ та\~статтею 150 Житлового кодексу України\~/далі\~ЖК/, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Правовою підставою вимог про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення\~статті 391 ЦК, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до частини другої\~статті 89 ЦПК\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 27 вересня 2012 року, яке набуло законної сили 08 жовтня 2012 року, за [PERSON], позивачем по справі , визнано право власності на житловий будинок з надвірними побудовами № 17 по вулиці Гагаріна у селі Південне Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с. 7). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 140031889, час формування - 03 жовтня 2018 року, право приватної власності на житловий будинок з надвірними побудовами № 17 по вулиці Гагаріна у селі Південне Нікопольського району Дніпропетровської області зареєстроване за [PERSON] (а.с. 5-6). У вищезазначеному житловому будинку зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON], шлюб з якою розірваний на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу 14 листопада 2017 року (а.с. 13) та її неповнолітній син [PERSON] (а.с. 10, 14) . Також, за відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 23). Відповідач [PERSON] та її син - [PERSON] в житловому будинку за адресою : будинок № 17 вул. Гагаріна село Південне Нікопольського району Дніпропетровської області не проживає з січня 2017 року, що зафіксовано в акті про обстеження матеріально- побутових умов від 21 серпня 2018 року , посвідченого депутатом сільської ради [PERSON] за свідченням сусідів. \~ \~ \~ \~Отже, відповідач не проживає та не користується спірним житловим приміщенням, не виконує свої зобов'язання по оплаті комунальних послуг, не підтримує приміщення в належному стані. Таким чином, суд вважає доказаним факт, що відповідач з січня 2017 року за місцем своєї реєстрації не проживає без поважних причин та не користується ним, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між ним та колишнім власником житла суду не предявлено. Враховуючи доведеність в судовому засіданні підстав позову [PERSON] та ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а також, враховуючи, що відповідач фактично проживає за іншою адресою, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved