Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позовні вимоги тим, що народився в селі Замок Жовківського району Львівської області. В селі Думичі Погариської сільської ради проживали його батьки : мама, [PERSON], яка померла 12.06.1998 року; батько, [PERSON], який помер 25.09.2005 року. Батько, як член колективного сільськогосподарського підприємства мав право на земельну частку (пай) в розмірі 0.66 та. на території с. Думичі Погариської сільської ради Жовківського району. Погариська сільська рада, на території якої знаходиться земельна ділянка у порядку, який тоді був визначений, видав на батька [PERSON] сертифікат серії ЛВ № 154368 відповідно діючого на той час зразка Львівської області земельну ділянку розміром 0,66 га в умовно - кадастрових гектарах. 8 серпня 1995 року Президент України видав Указ № 720 / 95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям." В п. 5 вищезгаданого Указу зазначено, що видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією . Крім цього Указом Президента України (п. 8) зобов"язано Кабінет Міністрів України затвердити форму Сертифіката на право на земельну частку (пай) і Книгу реєстрації сертифікатів . Кабінет Міністрів України своєю постановою № 801 від 12 жовтня 1995 року затвердив єдину форму сертифіката, а також і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай). Зразок Сертифіката і Книга їх реєстрації дійсні і на даний час. На виконання Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року голова [PERSON] РДА 22 травня 2001 року прийняв розпорядження № 352 у відповідності до якого його батькові, [PERSON], жителю села Думичі належить право на земельну частку (пай) розміром 0,66 умовних кадастрових гектарів вартість якої становить 12 799,29 грн. Після цього батькові необхідно було отримати в [PERSON] РДА Сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного зразка для України, хоча фактично РДА організовувала видачу таких Сертифікатів по сільських радах. Чому він не отримав Сертифіката нового зразка позивачу невідомо. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого відноситься право на земельну частку (пай). Використати своє право на спадщину позивач не має можливості, тому, що у відсутній не те, що Державний акт на право власності на землю, а й Сертифікат на право власності на земельну частку (пай), зразка встановленого Кабміном України. Державна нотаріальна контора на видачу Свідоцтва про право на спадщину на земельний пай відмовила із за відсутності Сертифікату встановленого зразка. Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак [PERSON] районною державною адміністрацією надіслано лист про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності їх представника. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак Погариською сільською радою надіслано лист про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності їх представника. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтва про смерть серії I-СГ № 026069, вбачається, що [PERSON], помер 25.09.2005 року. З копії свідоцтва про смерть серії I-СГ № 080580, вбачається, що [PERSON], померла 12.06.1998 року. З копії свідоцтва про народження серії I-СГ № 409416, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З копії заповіту посвідченого секретарем виконкому [PERSON] від 21.09.2005 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження : все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він по закону матиме право заповів [PERSON]. З копії сертифікату серії ЛВ № 154368 виданого Погариською сільською радою, вбачається, що такий видано на імя [PERSON]. В сертифікаті зазначено, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,66 га без контурного визначення зовнішніх меж та місцевості. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або коллективного господарства. З копії витягу із реєстру спадкових справ вбачається, що в нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 109/2015. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути предявлено для оформлення спадщини сертифіката на ім'я батька нового зразка, а тому її позовні вимоги слід задоволити в судовому порядку. Суд також враховує те, що відповідач [PERSON] РДА не заперечує проти визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved