Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON]В звернувся до суду з позовом до [PERSON] державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, Територіального сервісного центру №6141 регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області про скасування постанови та зобовязання вчинити дії про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та звільнення майна з під арешту. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, Київським районним судом м. Донецьк 16.11.2001 року видано виконавчий лист про стягнення з нього [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходу, однак не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття. Даний виконавчий лист перебував на виконанні відділу ДВС Соломянського управління юстиції у м. Києві. 24.12.2012 року державним виконавцем даного відділу [PERSON] винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне йому майно. Одночасно 24.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На даний час його син [PERSON] є повнолітнім. З метою погашення заборгованості по аліментах він 14.12.2001 року подарував [PERSON] квартиру №32, що знаходиться по вул. Політбійців,20 в м. Донецьку. Жодних майнових претензій по сплаті аліментів [PERSON] та [PERSON] до нього не мають. На даний час в нього виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, а саме транспортним засобом, однак в Територіальному сервісному центрі №6141 регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області йому повідомили про наявність арешту накладеного на все його майно постановою державного виконавця від 24.12.2012 року. Зважаючи, що син досяг повноліття, манових претензій до нього по сплаті аліментів не має, виконавче провадження було закінчене, просить скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження винесену 24.12.2012 року державним виконавцем Цапенко С.М. відділу ДВС Соломянського управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження №24466572. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представники відповідачів [PERSON] державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, Територіального сервісного центру №6141 регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області в судове засіданні не зявилися з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подали, хоча про день та час слухання справи повідомлялися судом належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) Судом встановлено, що 24.12.2012 року державним виконавцем Цапенко С.М. відділу ДВС Соломянського управління юстиції у м. Києві винесено постанова ВП №24466572 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Вказана постанова винесена в ході здійснення виконавчого провадження ВП №24466572 з примусового виконання виконавчого листа виданого 16.11.2001 року Київським районним судом м. Донецьк про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходу, однак не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття. 24.12.2012 року державним виконавцем Цапенко С.М. відділу ДВС Соломянського управління юстиції у м. Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 24466572 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]. Як вбачається з договору дарування посвідченого 14.12.2001 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №7499, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру №32, що знаходиться по вул. Політбійців,20 в м. Донецьку. Жоднимх майнових претензій по сплаті аліментів [PERSON] та [PERSON] до нього не мають. Відповідно до листа від 10.02.2016 року, [PERSON] не має жодних претензій матеріального характеру до [PERSON]. Як встановлено судом, виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] було закінчене, [PERSON] досяг повноліття та майнових претензій до [PERSON] не має, однак державним виконавцем не скасовано постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2012 року. У відповідності до п. 7.21. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Статтею 38 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1. ст. 321 ЦК України). Відтак аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини які зумовили накладання арешту на майно боржника, на даний час відсутні, тому дана постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження порушує права позивача [PERSON] як власника майна.

Outcome: approved