Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) [PERSON] звернулася до суду із заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог посилається на те, що в [PERSON]наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що він потребує стаціонарного обстеження та лікування. Згоду [PERSON] на обстеження та лікування отримати неможливо, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що громадянин [PERSON]згоди на госпіталізацію не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування, не вживає їжі та нічого не пє, став агресивним, що може нанести суттєву шкоду його здоровю. Обстеження [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. З цих підстав просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди підтримав. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є повністю здоровим. Не їсть, оскільки продукти можуть бути отруєні. Просив відмовити у задоволенні заяви про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Законний представник [PERSON] його мати [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки її син перестав пити ліки, необхідні йому для підтримання нормального психічного стану, у звязку із чим його стан погіршився. [PERSON] перестав їсти, пити, не спить. Коли він приймає ліки, то почуває себе добре, а тому на даний час йому необхідно пройти обстеження в умовах стаціонару. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], 20 листопада 2016 року поступив на стаціонарне обстеження та лікування у друге психіатричне відділення ТОККПНЛ, та був госпіталізований черговим психіатром з приводу діагнозу - хронічний маячний розлад, стійкий параноїдний синдром. З цих підстав гр. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії [PERSON], доц. кафедри психіатрії ТДМУ [PERSON], завідувача відділенням [PERSON], та лікуючого лікаря [PERSON] Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, пацієнт [PERSON], [INFO], поступив 20 листопада 2016 року на стаціонарне обстеження та лікування в 2 психіатричне відділення ТОККПНЛ та був госпіталізований черговим психіатром з приводу діагнозу хронічний маячний розлад, стійкий параноїдний синдром. Із анамнезу встановлено, що [PERSON] змінився в своєму психічному стані близько 3-х років тому, коли почали відмічатись неадекватності в його поведінці та висловлюваннях: перестав користуватись мобільним телефоном, вважаючи, що за ним слідкують правоохоронні органи, підозріло відносився до своїх сусідів. Стверджував, що в його будинку, а особливо в його кімнаті встановлені "жучки" для підслуховування; сам до себе говорив пошепки, усамітнювався, був задуманим, поглинутим в свої хворобливі відчуття, переживання. В подальшому почав відмовлятись від прийому їжі, мотивуючи це тим, що все отруєне і навіть посуда з якої він їсть. Був дратівливим, легко збудливим, агресивним, конфліктним в стосунках із рідними, стверджував, що вони не правильно, упереджено до нього відносяться, перестав вночі спати. З приводу даного захворювання тричі стаціонарно лікувався в умовах ТОККПНЛ. Остання виписка червень-серпень 2016р. Лікувався в стаціонарі в примусовому порядку без його згоди за рішенням суду по причині його відмови від прийому їжі, пиття. В плані лікування після виписки із стаціонару нетривало приймав антипсихотичні препарати, в останні тижні взагалі відмовився від прийому ліків, що спричинило його погіршення психічного стану і призвело до повторної госпіталізації в ТОККПНЛ на протязі останнього тижня практично не їсть, не пє, не реагує на прохання, звернення до нього рідних, озлоблюється, дратівливий, конфліктний, агресивний по відношенню до мами, задуманий, внутрішньо напружений, порушений нічний сон. На час огляду пацієнт був у свідомості. Пацієнт в стані вираженого психомоторного збудження неспокійний, озлоблений, голосно кричить, лається на адресу матері, медичного персоналу. Мова і висловлювання значно прискорені, легко відволікається, не слухає, не реагує на прохання, зауваження, звернення до нього медичного персоналу, не задоволений госпіталізацією, звинувачує рідних в упередженому відношенні до нього. Орієнтований в повному обємі. Наявні порушення в сфері мислення, по-маячному трактує свої стосунки із рідними, окремі свої вчинки, ситуації та події зі свого життя. На аргументи, логічні доводи та пояснення лікаря реагує неадекватно, зі злобою, вираженою збудливістю, дратівливістю, агресивним налаштуванням до навколишніх. Пацієнт в стані вираженої внутрішньої напруги, неспокою, із озлобленістю, негативізмом, виражено зниженим фоном настрою. Інструкції персоналу не виконує. Опирається огляду, не дає можливості забрати аналізи на дослідження, здійснювати йому необхідні обстеження. Критика до свого стану хвороблива. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про прийняття [PERSON] на обстеження та лікування згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved