Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15 липня 2008 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Боржником було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 31 липня 2015 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 41650,25 грн., а саме: - 11329,08 грн. - заборгованість за кредитом, - 22712,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 7608,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Від цієї суми віднімається сума у розмірі 21948,83 грн., яка була задоволена рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з відповідача [PERSON] на користь позивача , різниця становить - 19701,42 грн. а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 985,07 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість до стягнення становить 21 186,49 грн. В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині тіла кредиту, заявлені банком штрафи та пеню не визнала. Вказує,що на даний час з її заробітної плати стягуються кошти на погашення заборгованості,ав неї на руках хвора мати та троє дітей,відповідно вона не в змозі сплачувати такі кошти. Просить застосувати до неї ст.551 ЦК України зменшивши неустойку. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши письмове клопотання представника позивача, приходить до наступних висновків. Відповідно до укладеного договору №б/н від 15 липня 2008 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Боржником-відповідачкою було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 31 липня 2015 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 41650,25 грн., а саме: - 11329,08 грн. - заборгованість за кредитом, - 22712,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 7608,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Як вбачається з матеріалів справи, щодо відповідачки Коломийським міськрайонним судом вже двічі розглядались справи про стягнення заборгованості, а саме заочним рішенням від 29 березня 2011 року , справа №2-682/11, з відповідачки було стягнуто заборгованість в сумі 21948,83 грн. В подальшому рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2012 року , справа №0909/1411/2012 , з відповідачки було стягнуто заборгованість в сумі 18389,95 грн. Обидва рішення суду набрали законної сили, не були оскаржені. За таких обставин від суми даного позову слід відняти кошти у розмірі 21948,83 грн., які були задоволені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2011 року, справа №2-682/11, з відповідачки [PERSON] на користь позивача , різниця становить - 19701,42 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 985,07 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість до стягнення становить 21 186,49 грн. У відповідності до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Отже, якщо позивач для підтвердження розміру заборгованості надав суду відповідні розрахунки , а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався. Щодо клопотання відповідачки про застосування до неї ст.551 ЦК України, то суд зазначає наступне. Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та штрафи - фіксовану та процентну складові, які не є неустойкою в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved