Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач 21.10.2015 року звернувся до суду з позовною заявою та просив встановити факт прийняття його батьком [PERSON], померлим [INFO] спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], в порядку ст.. 549 ЦК України в редакції 1963 року; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 50,1 кв.м., житловою - 23,0 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д, Е,М, навісу Г, З, вбиральні Ж, погребу К, Л, водо колонки І, вимощення ІІ, воріт № 1, огорожі №2, 1/2 частка якого за життя належала [PERSON], померлій [INFO] на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2062, а 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2061 після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на домоволодіння з господарськими спорудами, яке розташоване за адресою [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіт не складав, тому вказане домоволодіння має спадкуватися за законом. При зверненні позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] державним нотаріусом Деркач Я.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS], оскільки у спадкоємця [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], крім того спадкове майно не було зареєстровано згідно законодавства, яке діяло на момент оформлення права власності та через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Позивач вказував, що після смерті матері його батька [PERSON] - [PERSON], померлої [INFO], його батько проживав за адресою [ADDRESS], підтримував будинок у належності стані, здійснював ремонт проводив у будинок воду, сплачував податки, сплачував платежі за світло, газ, воду та інші комунальні платежі, вирощував овочі, фрукти, тобто фактично у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР вступив в управління вказаним домоволодінням. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с.68). Представник відповідача - Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.53). Представники третіх осіб - Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області та Управління Держгеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надали заяви про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.54,55,67). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 08.01.2015 року (а.с.7) та свідоцтвом про народження позивача від 10.11.1999 року серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 15.04.1978 року (а.с.8) та свідоцтвом про народження [PERSON] - батька позивача від 19.12.2000 року серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. 1/2 частка вказаного житлового будинку з господарськими спорудами належала [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2062, а 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2061 після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с.13,14). В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1978 році, то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно листа завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 12.11.2015 року та інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 12.11.2015 року [PERSON], померла [INFO] за життя заповіти не складала, до нотаріальної контори з заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після її смерті ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа не заводилась (а.с.41-45). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті матері [PERSON] її син та батько позивача [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS], підтримував будинок у належності стані, здійснював ремонт проводив у будинок воду, сплачував податки, сплачував платежі за світло, газ, воду та інші комунальні платежі, вирощував овочі, фрукти, про що вказував позивач та що вбачається з акту депутату Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Голубенко Т.М. від 21.11.2015 року, витягу з погосподарської книги № 10 за адресою [ADDRESS] (а.с.60, 70-71). Крім того вище вказані обставини підтвердили і допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Тобто, на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року батько позивача [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При зверненні позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] державним нотаріусом Деркач Я.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS], оскільки у спадкоємця [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], крім того спадкове майно не було зареєстровано згідно законодавства, яке діяло на момент оформлення права власності та через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно (а.с.6). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 цього ж кодексу в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно листа завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 12.11.2015 року та інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 12.11.2015 року [PERSON], померлий [INFO] за життя заповіти не складав, 23.06.2015 року до нотаріальної контори звернувся син померлого [PERSON], окрім нього більше ніхто до нотаріальної контори з заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заведена спадкова справа № 57609111, № у нотаріуса 360/2015 (а.с.46-50). Таким чином, за відсутності заповіту спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] за законом є позивач - [PERSON], як син спадкодавця (а.с.12,). Спірний житловий будинок з господарськими спорудами згідно до відомостей КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 23.11.2015 року в державних органах зареєстрований не був, відомості про вказаний об'єкт нерухомого майна відсутні (а.с.51). Отже вказане домоволодіння не зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року, яка діяла на той час, реєстрація будинків в сільській місцевості не проводилась. Ведення житлового фонду в сільській місцевості регулювалось вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 112/5. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції РСР 31.10.1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Крім того, виникнення права власності на будинки, споруди до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не залежало від державної реєстрації. З довідки Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області наявні відомості про власника [PERSON] житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Як видно із технічного паспорту на домоволодіння за адресою: по [ADDRESS], домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 50,1 кв.м., житловою - 23,0 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д, Е, М, навісу Г, З, вбиральні Ж, погребу К, Л, водо колонки І, вимощення ІІ, воріт № 1, огорожі №2, рік побудови будинку та літньої кухні Б, вбиральні Ж 1947 рік, інших споруд 1960 рік (а.с.17-21). Отже, довідка Вільненської сільської ради, свідоцтва на право власності на 1/2частку в спільному майні подружжя від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2062 на ім'я [PERSON], та на 1/2 частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1975 року виданого нотаріусом Четвертої Криворізької Державної нотаріальної контори Черняєвою А.М., реєстровий номер 2061 на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] підтверджує право власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 50,1 кв.м., житловою - 23,0 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д, Е, М, навісу Г, З, вбиральні Ж, погребу К, Л, водо колонки І, вимощення ІІ, воріт № 1, огорожі №2, яке успадкував на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року батько позивача [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, ч. 5 ст. 1268 ЦК України відповідно до якої прийняття спадщини вважається належним спадкоємцю з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття [PERSON], померлим [INFO] спадщини яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], а саме - домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS]; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 50,1 кв.м., житловою - 23,0 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д, Е, М, навісу Г, З, вбиральні Ж, погребу К, Л, водо колонки І, вимощення ІІ, воріт № 1, огорожі №2, вартістю станом на 02.09.2015 року 160685,00 грн. (а.с.21), яке розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 0,22 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.69).

Outcome: approved