Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй правовстановлюючого документу, у якому ім`я особи « [PERSON] » не збігається з її іменем « [PERSON] », зазначеному у паспорті громадянки України. Зокрема, просить встановити факт належності їй архівної довідки Комунальної установи «Мостиський районний трудовий архів» Мостиської районної ради Львівської області №ч-102 від 17.11.2020р., де невірно вказане її ім`я « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Стверджує, що у зв`язку з вказаними розбіжностями позбавлена можливості оформити пенсію. Представником заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано «відзив» на заяву [PERSON] , згідно якого такиц просив суд відмовити у задоволенні заяви з огляду на те, що заявницею не наведено жодних причин неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, як цього вимагає ст.318 ЦПК України, та встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Представником заявника [PERSON] - адвокатом Сталевич Г.О. подано відповідь (пояснення) на відзив, де вказала, що не погоджуються із запереченнями, які викладенні у відзиві на заяву, оскільки заявниця [PERSON] не має можливості отримати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення в позасудовому порядку, оскільки хлібокомбінат Мостиської райспоживспілки припинив свою діяльність та встановлення даного факту не пов`язане із подальшим вирішенням будь-якого спору про право. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, інтереси такої представлено адвокатом Сталевич Г.О., котра в судовому засіданні підтримала заявлені заявницею вимоги та просила суд такі задовольнити. Заінтересована особа - Мостиський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, одна представник такого в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 03.12.2020р. відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заслухавши пояснення учасників справи, свідка [PERSON] та дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до наступного висновку. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно архівної довідки Комунальної установи «Мостиський районний трудовий архів» Мостиської районної ради Львівської області №ч-102 від 17.11.2020р., виданої заявниці [PERSON] , - у такій зазначено розміри нарахованої заробітної плати (заробітна плата подана в карбованцях) [PERSON] в хлібокомбінаті Мостиської райспоживспілки м.Мостиська Львівської області, яка складена на підставі архівних документів (книг нарахування заробітної плати в хлібокомбінаті Мостиської райспоживспілки місто Мостиська Львівської області за 1981-1984р.р.). Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області від 05.01.1962 року, заявник зазначена як [PERSON] , [INFO] . 15.10.1988 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області від 15.10.1988року. У паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданого Мостиським РВ УМВС України в Львівській області 28.06.1996 року, заявник зазначена як [PERSON] . Згідно оглянутої в судовому засіданні копії трудової книжки [NUMBER] , така вперше заповнена 20.09.1979р., видана [PERSON] , [INFO] . Будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що дана архівна довідка належить саме заявниці [PERSON] , дошлюбне прізвище якої [PERSON] , оскільки на підприємстві (хлібокомбінаті Мостиської райспоживспілки) іншого працівника на прізвище [PERSON] за період роботи 1981-1984р.р. не було. Відтак судом встановлено, що ім`я заявника, зазначене як " [PERSON] " у архівній довідці Комунальної установи «Мостиський районний трудовий архів» Мостиської районної ради Львівської області №ч-102 від 17.11.2020р., не збігається з її іменем, зазначеним в паспорті та інших правовстановлюючих документах. Інформацію в книгах нарахування заробітної плати в хлібокомбінаті Мостиської райспоживспілки місто Мостиська Львівської області за 1981-1984р.р. не можливо будь-яким шляхом виправити чи внести зміни до них, оскільки організації (підприємства), що їх видавали немає (в стані припинення) і такі передали вказані документи до архіву на зберігання, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в стані припинення, 19.03.2019, номер запису: 14021110023000133, підстава: рішення щодо припинення). Між сторонами виникли правовідносини зі встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документа, який регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ч.2 ст.293 ЦПК України визначено перелік справ, що підлягають розгляду в порядку окремого провадження, серед яких, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 стаття 315 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, зазначено, що при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц . Встановлені обставини не викликають у суду сумніву щодо належності заявнику вищевказаної архівної довідки, а тому суд вважає доведеним факт належності [PERSON] відповідного правовстановлюючого документу. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту належності заявнику [PERSON] архівної довідки має юридичне значення, від якого залежить виникнення права заявника на отримання пенсії. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Заперечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо права заявника на призначення пенсії із врахуванням даних, що містяться у правовстановлюючих документах, про встановлення факту належності яких просила [PERSON] у даному випадку не можуть бути підставою для відмови у задоволені заяви. При цьому, саме по собі посилання представника заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України. Вказані висновки суду також зазначено і у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. по справі №555/1492/19. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, оскільки встановлення юридичного факту - належності зазначеного вище правовстановлюючого документу заявнику - [PERSON] має значення для реалізації нею права на оформлення пенсії, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту ніж як у судовому, а тому, враховуючи те, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження даного факту та підтверджено показаннями свідка в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved