Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2019 року шлюб розірвано. В період шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2014 року придбано жилий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,2532 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в [ADDRESS] . Дане майно зареєстроване за відповідачем. Позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезаначеного майна, а також припинити право спільної сумісної власності сторін як подружжя на вказаний будинок та земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зазначив, щодійсно вказане майно придбане сторонами спільно в період шлюбу. Проте просив не стягувати з відповідача судові витрати, оскільки позивачем не вжито заходів врегулювання спору до подачі позову до суду. Позивач не заперечував здійснити поділ майна в добровільному порядку. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 18 вересня 1999 року було укладено шлюб, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2019 року розірвано. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 жовтня 2014 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 лютого 2020 року № 200364701, власником житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,2532 га, кадастровий номер 7125186800:01:000:0402, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 14-18). Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка та житловий будинок з надвірними спорудами були придбані сторонами в період шлюбу. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз`яснень викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, надавши оцінку заявленим позовним вимогам, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що представник відповідача визнав позов, а спірний житловий будинок та земельна ділянка, яка знаходиться під ним, було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що в порядку поділу спільного майна подружжя необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та 1/2 частину земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] . Іншу 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та 1/2 частину земельної ділянки залишити у власності відповідача. Відповідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та поділу майна подружжя. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази перейменування в с. Москаленки Чорнобаївського району вулиці Петровського на вулицю Соборна, що впливає на адресу місцезнаходження спірного майна. А тому суд вважає, що спірне нерухоме майно знаходиться в [ADDRESS] , як вказано у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень судового збору. Заперечення представника відповідача з цього приводу суд до уваги не приймає, оскільки вони не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Outcome: approved