Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення способу виховання дитини. Свій позов мотивує тим, що перебував з відповідачам [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. 18.05.2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду на користь відповідача з нього стягнуто аліменти на утримання сина. Під час проваджень за вищевказаними позовами між сторонами була досягнута домовленість щодо місця проживання дитини, оскільки у [PERSON] є власна квртира. Між ними також було домовлено, що він, як батько, не буде мати обмежень у відвідуванні, спілкуванні, у вихованні та матеріальному забезпечені сина, крім тієї суми, яка визначена в рішенні суду. Однак, після набрання рішеннями суду законної сили, позиція відповідача змінилася. [PERSON] безпідставно не враховуючи його баждання і бажання дитини, перешкоджає в спілкуванні з сином. Покликаючись на те, що дії відповідача у чиненні перешкод у спілкуванні з дитиною порушують його права як батька, просить суд зобов'язати [PERSON]усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити [PERSON] способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: - зустрічі з сином не менше два рази на тиждень за місцем його перебування, проживання та навчання, тривалістю не менше трьох годин; - можливість два рази на місяць протягом трьох діб відвідин з сином його бабусі [PERSON], 1953 року народження та прабабусі [PERSON], 1933 року народження у м. Сокаль, що на території Львівської області; - перебування разом з сином на відпочинку не менше 14 днів кожного року в період літніх канікул; - необмежений час спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; - в день побачення він має право забирати сина зі школи. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав із підстав зазначених у заяві. Просив суд позов задовольнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони з 12.08.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 27.03.2017 року розірвано (а.с.5). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що на сьогоднішній день подружжя проживає окремо і перебуває в неприязних відносинах. Про дане свідчать взаємні обвинувачення, звернення в Службу у справах дітей Луцької міської ради (а.с. 8). Згідно з положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування із нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно з вимогами чинного законодавства (зокрема, ч.1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування") органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність, зокрема, із захисту особистих прав дітей. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, мають обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з сином, суд приходить до висновку, про можливість визначити [PERSON], батькові дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. На підставі ст.ст.153, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved