Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі по 600 грн., щомісяця, на період його навчання. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який 20 лютого 1998 року досяг повноліття. Однак, не зважаючи на дану обставину, син не має можливості забезпечити себе матеріально, оскільки навчається у державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсон» на денному відділенні. Відповідач коштів на утримання сина не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Судом встановлено, що сторонни є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. В теперішній час він навчається на денному відділені у державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсон», зі строком навчання до 15 лютого 2017 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням цих обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і має можливість платити аліменти на користь сина в розмірі по 600 грн., щомісяця.

Outcome: approved