Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року. На обґрунтування позову вказав, що він є студентом першого курсу факультету історії та права Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені В.Винниченка денної комерційної форми навчання. Відповідач є його батьком. Матір позивача не може повністю забезпечити його повноцінне життя та навчання, а тому він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання з батька. Позивач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суд не подав. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 09.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Куйбишевської с/ради Бобринецького району Кіровоградської області 02.01.2003 року /а.с.5/. Згідно довідки № 421/2020 від 15.09.2020 року, виданої Центральноукраїнським державним педагогічним університетом імені В.Винниченка [PERSON] є студентом 1 курсу факультету історії та права Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені В.Винниченка денної комерційної форми навчання. Термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року(а.с.6). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначав, що він потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись на те, що коштів матері недостатньо. Таким чином, встановивши, що [PERSON] продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав суду доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти, а відтак суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів мають бути задоволені в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення повнолітнім навчання, а саме до 30.06.2024 року , починаючи стягнення з 27.11.2020 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved