Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано 11 грудня 2007 року. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини надає мізерну і рідко, має на утриманні двох неповнолітніх дітей у другому шлюбі, а тому просить стягнути з нього в її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені нею в позовній заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просить стягнути з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 300 грн щомісячно. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 грудня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 11 грудня 2007 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 01 вересня 2004 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 27 січня 2014 року, позивач разом із сином [PERSON] проживають у будинку матері [PERSON] Крім того, із довідки, виданої Підволочиською селищною радою 27 січня 2014 року № 187 встановлено, що з 30 вересня 2013 року по даний час [PERSON] не працює. Відповідач після розірвання шлюбу в добровільному порядку кошти на утримання дитини надає не регулярно. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоч не має постійного місця роботи. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, слід задовольнити шляхом стягнення із відповідача в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved