Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягувати аліменти від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 15 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції. За час шлюбу в сторін народилась одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] Дитина на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що дочка [PERSON] потребує особливого догляду, оскільки є інвалідом, у звязку із хворобою, а саме «Двобічною нейросенсорною приглухуватістю ІІІ ст. та затримкою мовного розвитку». Незважаючи на хворобу дитина є активною, навчається в Тернопільській спеціальній загальноосвітній школі інтернаті І-ІІІ ст. Тернопільської обласної ради, у 6 А класі та відвідує дитячо-юнацьку спортивну школу для інвалідів «Інваспорт» в секції з плавання. Позивач [PERSON] є опікуном дочки та отримує допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю, в розмірі 1988,40 грн. щомісячно. Іншого доходу та можливості працювати у позивача немає, оскільки дочка потребує постійного догляду. При цьому, коштів які позивач отримує на дитину не достатньо для задоволення потреб дочки [PERSON] одягом, продуктами харчування, засобами гігієни та медикаментами. Вказує, що відповідач [PERSON] інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, має у власності нерухоме майно, його стан здоровя дозволяє йому працювати та він неофіційно працює за межами України, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. При цьому, відповідач ухиляється\~від покладеного\~на нього\~обовязку по\~утриманні дочки,\~матеріально не\~допомагає та\~не приймає\~участі у\~її вихованні. На підставі наведеного, просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягувати аліменти від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 17.10.2018 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву \~в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття. Зазначив, що позивач не надала жодного докузу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримує дохід, має у власності нерухоме та рухоме майно. Крім того, зазначив, що відповідач [PERSON] на даний час не отримує доходів та не зареєстрований як приватний підприємець. Представник позивача [PERSON] 20.11.2018 року подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач [PERSON] є працездатним, здоровим чоловіком, крім того періодично буває за кордоном де працює неофіційно. Крім того, зазначив, що дитина [PERSON] потребує додаткових кошів для забезпечення нормального розвитку, оскільки є інвалідом. Відвідування секції плавання позитивно впливає на її здоровя та фізичний розвиток. Також, в даному виді спорту дитина має значні досягнення та бере участь у різних змаганнях, виїзди на які потребують значних витрат, які позивач самостійно оплачувати змоги не має, тому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що зазначені у позовній заяві відомості щодо відповідача не відповідають дійсності, оскільки доходів відповідач не отримує, нерухомого майна та транспортних засобів у власності не має. При цьому, позивач не надала жодного докузу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримує дохід, має у власності нерухоме та рухоме майно. Крім того, зазначив, що відповідач [PERSON] на даний час не отримає доходів та не зареєстрований як приватний підприємець. У звязку з тим, що відповідач на даний час не має можливості сплачувати аліменти у розмірі який просить позивач, просить визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 15 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №54. За час шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №002314, видане 01 березня 2005 року Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області. Батьками [PERSON], згідно вищевказаного свідоцтва про народження є сторони по справі. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON], за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №1335, виданою 04.07.2018 року ТОВ «КомЕнерго Тернопіль 3». Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 200 Сімейного кодексу України\~визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В силу вимог\~ст. 182 СК\~суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно довідки №64, виданої 05.07.2018 року Тернопільською спеціальною загальноосвітньою школою інтернатом І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, дитина [PERSON] навчається у 6-А класі Тернопільської спеціальної загальноосвітньою школи інтернатом І-ІІІ ступенів. Як вбачається з медичного висновку №25/1 на дитину інваліда з дитинства віком до 18 років, виданого 10.08.2009 року Монастириська ЦРКЛ, [PERSON], [INFO] хворіє двобічною приглухуватістю ІІІ ст., із затримкою мовного розвитку. Відповідно до довідки №130, виданої 12.07.2018 року Тернопільською комунальною установою Регіональна дитячо-юнацька спортивна школа інвалідів «Інваспорт», [PERSON] дійсно займається в дитячо-юнацькій спортивній школі для інвалідів «Інваспорт» в секції плавання, в ГБП другого року навчання. Згідно посвідчення серії ААБ №130684, виданого Управлінням соціального захисту населення Монастириської РДА 26.04.2010 року, позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю. Наведене підтверджується довідкою №33124 від 16.07.2018 року, виданою Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради. Відповідно до ст.ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є працездатним, за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем, може виконувати обов'язки по утриманню дочки. Твердження представника відповідача про те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON], суд вважає недоведеними, оскільки жодного доказу понесення ним будь-яких витрат на потреби дитини суду не представлено. Щодо посилання представника відповідача на те, що суд має враховувати прожитковий мінімум для дитини при визначенні розміру аліментів, суд оцінює вказані доводи критично, так як даний розмір аліментів є мінімальним та не може забезпечувати гармонійний та всебічний розвиток дитини. Крім того, посилання сторони відповідача на те, що відповідач [PERSON] не має у власності рухомого та нерухомого майна, не є обставиною, яка звільняє відповідача від обовязку щодо належного утримання дитини. Також суд враховує, що згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.01.2019 року, щодо перетинання державного кордону України, [PERSON] в період з 01.01.2018 року по 20.11.2018 року, неодноразово перетинав державний кордон України у різних пунктах пропуску, зокрема: 16.03.2018 року, 25.05.2018 року, 06.06.2018 року, 03.08.2018 року, 27.09.2018 року. Крім того судом встановлено, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань, має працездатний вік, при цьому матеріально дитину не забезпечує. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~стан здоровя\~дитини [PERSON], яка потребує додаткових кошів для забезпечення нормального розвитку, майновий стан відповідача, який за станом здоров'я - є працездатним та періодично буває за кордоном, а також рівність обов'язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, необхідним, не буде порушувати майнові права дитини та буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, виходячи із позовних вимог позивача, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, матеріального становища відповідача, його стану здоровя та стану здоровя дитини, яка потребує додаткових кошів для забезпечення нормального розвитку, оскільки є інвалідом, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~його слід стягнути з відповідача. Таким чином, із відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved