Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, в обґрунтування якого зазначив, що 13.07.2004 року в судовому порядку розлучився з відповідачкою по справі. Після розлучення донька [PERSON], [INFO] залишилася з матір'ю в смт. Новоайдар. До 06.03.2014 року [PERSON] мешкала з матір'ю, а батько забирав її на вихідні до с. Гречишкине за місцем свого мешкання. 06.03.2014 року позивач відвіз дитину до Новоайдарського РТМО, де їй зробили операцію. З цього моменту до теперішнього часу дитина мешкає у позивача в с. Гречишкине. Відповідачка не працює, не відвідує свою доньку, мешкає з чоловіком, який звільнився з місць позбавлення волі та витрачає аліментні платежі не за призначенням. За наведених обставин, позивач вважає, що його донька повинна проживати саме з ним, оскільки це відповідає інтересам дитини, яка бажає проживати саме з позивачем. В добровільному порядку відповідачка не згодна на те, щоб [PERSON] проживала з [PERSON], в зв'язку із чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні просить суд задовольнити подолані вимоги в повному обсязі, зазначивши про те, що дане рішення буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, свідків, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, відповідно до фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 лютого 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції, актовий запис № 4 (а.с. 7), від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2001 року, зареєстрованого та виданого Новоайдарським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 51 (а.с. 6), яка на момент розгляду справи в суді проживає з [PERSON] За актом про обстеження умов проживання від 03.02.2014 року встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], для останньої відведено окрему кімнату з ліжком, столом, стільцем. За результатом обстеження запропоновано [PERSON] створити належні умови для виховання та навчання [PERSON] (а.с. 8). За актом про обстеження умов проживання б/н, б/д встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дитина - [PERSON] почуває себе захищеною, спілкується з усіма членами сім'ї, батько [PERSON] переймається загальними потребами дитини та станом її здоров'я. За результатом проведено бесіду з [PERSON] щодо необхідності участі обох батьків у вихованні дитини (а.с. 9). За розпорядженням голови Новоайдарської РДА від 27.03.2014 року № 129 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] (а.с. 10). За довідкою Гречишкинської сільської Ради від 25.03.2014 року № 169 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). За листом ВДВС Новоайдарського РУЮ від 24.03.2014 року № 920 встановлено, що за виконавчим листом від 22.12.2004 року № 2-1118 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], платежі надходять систематично та в повному обсязі (а.с. 12). Свідок [PERSON] суду зазначив про те, що є класним керівником [PERSON], зазначив про те, що у вихованні дитині приймають участь і батько і мати, охарактеризував мати, як емоційну та скандальну особу, оскільки та дозволяє собі кричати на вулиці на нього щодо образ її дитини однокласниками. Однак, вказав про те, що мати періодично приймає участь, але не систематично, основна відповідальність лежить на батькові. Свідок [PERSON] суду зазначила про те, що знає дитину майже з першого класу школи, діагностувала дитину на психічний стан, за результатом всі показники в межах норми. Свідок [PERSON] суду показав, що знає дитину протягом останніх п'яти років. Вважає, що дитину краще залишити з батьком, оскільки він повністю займається її вихованням та утриманням, проте як мати є скандальною особою, та, зі слів дитини чув, як вона бажає жити з батьком. Свідок [PERSON] повідомила про те, що з кінця грудня 2013 року дитина [PERSON] змінилася, проявляє агресію до своєї матері, в школі змінила свою поведінку, виявляє бажання жити зі своїм батьком. Свідок [PERSON] суду показала, що знає [PERSON] з самого дитинства, проживають по - сусідству, зазначила про те, що батько позитивно впливає на дитину, тоді як мати ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1 класу спілкується з [PERSON] та її сім'єю, зазначила про значний вклад батька та бабусі у виховання дитини, проте вказала, що мати постійно уникає питань виховання дитини. Свідок [PERSON] суду зазначила про те, що з моменту народження [PERSON] перебувала на утриманні батька [PERSON], зазначила, що [PERSON] аліментні платежі витрачає не за призначенням, постійно у дитини забирає грошові кошти, також зазначила про те, що була свідком, коли матір негативно відносилася до своєї дитини. 18 лютого 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було вирішено роз'яснити [PERSON] про те, що згідно чинного законодавства батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей та розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] на черговому засіданні комісії /а. с. 51/. 24 березня 2014 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини № 5/2 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання її батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зобов'язано гр. [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкування з малолітньою [PERSON] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суд. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Відповідно до ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом не встановлено документально підтверджуючих доказів по справі, а також в судовому засіданні ознаку зловживання спиртними напоями чи аморальної поведінки [PERSON], що може зашкодити розвиткові малолітньої дитини - [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має належні умови для забезпечення потреб малолітньої дитини [PERSON], також має житлову площу у спільній частковій власності з [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 "Декларації прав дитини", яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом було враховано волевиявлення [PERSON] щодо її місця проживання. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, виходячи з наведеного, з'ясувавши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті та на підставі даних доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що [PERSON] виявляє велику увагу до дитини - малолітньої [PERSON] і турботу про неї, суд разом з цим вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за місцем його проживання. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved