Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що відповідачка по справі [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Так, на теперішній час сторони розірвали подружні відносини, проживають окремо, при цьому відповідачка ніяким чином не цікавиться життям дітей, не надає жодних коштів на їх утримання, не дбає про духовний світ та інтелектуальний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Прокурор прокуратури Калинівського району Шиманська В.В., яка вступила до розгляду справи згідно письмової заяви, що відповідає вимогам ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 36), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до даних дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про дату розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Урядовий кур'єр», випуск №18 від 30.01.2013 року (а.с. 45). Згідно п. 1 ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. За вказаних обставин суд на підставі ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Варчук В.В., який діє на підставі довіреності (а.с. 38), в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачем, підтримав, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали по справі в їх сукупності, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтв про народження останніх (а.с. 9-10) записано [PERSON] та [PERSON]. 16.10.2007 року шлюб сторін розірвано (а.с. 8). Мати дітей [PERSON] зневажливим чином ставиться до своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON], так, не здійснює догляд за ними, не займається їх вихованням та матеріальним утриманням, не дбає про духовний світ та не спілкується з дітьми. Має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.04.2012 р. становить 13675,80 грн. (згідно довідки-розрахунку (а.с. 20). Внаслідок цього неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із батьком [PERSON] в будинку його матері [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 23.09.2013 р. (а.с. ), в даних документах вказано, що діти проживають із батьком та бабусею, останні відповідально ставляться до їх виховання, у сільській громаді сім'я характеризується позитивними якостями. Згідно характеристик з місця навчання дітей, також підтверджено той факт, що вихованням останніх займаються бабуся та батько (а.с. ). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що мати дітей [PERSON] залишила дітей, не дбає про них, вихованням та утриманням останніх займається батько та бабуся, протягом останніх 5-6 років не навідувалась до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При винесені рішення суд керується п.2 ч.1 ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При винесені рішення суд керується ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідно до якої один з батьків може бути позбавлений батьківських прав на дитину, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні й адміністративні заходи. На підставі ч.1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved