Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики у сумі 73400, 00 грн. Вказав, що факт отримання грошових коштів відповідачкою [PERSON] підтверджено письмовими розписками, а саме розпискою [PERSON] без зазначення дати про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 4000,00 грн.; розпискою [PERSON] без зазначення дати про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 500,00 грн.; розпискою [PERSON] від 03.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 20.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 26.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 29.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 10.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 10.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розпискою [PERSON] від 21.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 21900,00 грн. Вказав, що 14 листопада 2014 року ним було направлено відповідачці письмову вимогу про повернення коштів, яка нею була залишена без розгляду і станом на момент пред'явлення позову грошові кошти відповідачкою не повернуто, тому просить позов задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат. В письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 12 грудня 2014 року, позивач [PERSON] вказав, що в період квітня-травня 2012 року перебував з [PERSON] в товариських відносинах і підстав сумніватися у її добросовісності у нього не було. За період з квітня 2012 року по травень 2012 року [PERSON] отримала в нього грошові кошти в сумі 73 400,00 грн., які були передані їй готівкою з оформленням відповідних розписок та обіцянкою повернути вказані грошові кошти до 01 липня 2012 року, проте станом на момент розгляду справи даних коштів [PERSON] не повернуто. 19 грудня 2014 року від представника позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності посвідченої секретарем виконкому Бичківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 03.06.2014 року та зареєстрованої в реєстрі за №337, до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з 73 400,00 грн. до 63 400,00 грн. відповідно до оригіналів письмових розписок, долучених до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась повторно. Про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, вважає, що вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно письмових розписок, складених відповідачкою [PERSON] та долучених до матеріалів справи, позивач [PERSON] неодноразово позичав відповідачці [PERSON] грошові кошти. Так, згідно: розписки [PERSON] без зазначення дати про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 4000,00 грн.; розпискою [PERSON] без зазначення дати про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 500,00 грн.; розписки [PERSON] від 03.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.; розписки [PERSON] від 20.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000,00 грн.; розписки [PERSON] від 26.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 6000,00 грн.; розписки [PERSON] від 29.04.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розписки [PERSON] від 10.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розписки [PERSON] від 10.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000,00 грн.; розписки [PERSON] від 21.05.2012 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 21900,00 грн., відповідачка [PERSON] отримала від [PERSON] 63 400,00 грн. грошових коштів. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як вбачається з ч.2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до вимог ст. 1049 Цивільного Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач надав копію вимоги від 14.11.2014 року, адресованої відповідачці, в якій просив її повернути надані грошові кошти згідно розписок у сумі 73400 грн. Вказана вимога була направлена відповідачці цінним листом 14.11.2014 року. Отже, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору позики. Відповідачка у встановлений строк не повернула суму позики, що свідчить про невиконання нею умов договору. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Згідно ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Представником позивача долучені до матеріалів справи оригінали розписок відповідачки [PERSON], що свідчить про невиконання відповідачем зобовязання по поверненні коштів. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором позики перед позивачем [PERSON] не виконала та борг не повернула, про що свідчать оригінали розписок, які знаходилися у позивача як кредитора. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів сплати заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення боргу підлягають до задоволення, як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані належними та допустимими доказами відповідачкою, яка в судове засідання не з"явилася, заперечень проти позову не подала. З огляду на вищенаведене та беручи до уваги, що право позивача порушене і підлягає захисту, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача суму боргу що складає 63 400,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідачки підлягають понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,545,610,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved