Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач 16.06.2011 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, заявою від 25.09.13 року уточнив позовну заяву, та обґрунтовував свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі державного акту № 236 серії ІІДП № 097089. 15.12.06 року між позивачем та ТОВ «АТД «Дніпровський» був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Апостолівському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16.07.2008 року. Крім того між сторонами укладено додаткову угоду від 25.11.09 року до договору оренди землі № 47 від 15 грудня 2006 року, що зареєстрована в Апостолівському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» 13 серпня 2010 року за кадастровим номером № 041011701474. Вважає даний договір та додаткову угоду недійсними, оскільки договір не містить таких істотних умов як умови збереження стану об'єкту оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки орендодавцю, існуючих обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність стороні, що є підставою для визнання договору недійсним. Крім того, відповідач незаконно без правових підстав користувався земельною ділянкою з 2006 до 2008 року. Просив визнати договір та додаткову угоду недійсними відповідно до закону, скасувати їх державну реєстрацію та зобов'язати повернути земельну ділянку. Представником відповідача надано заперечення проти позову, згідно яких просили в позові відмовити як в безпідставному, необґрунтованому, такому що ґрунтується на припущеннях, по суті правочинів вони укладені щодо тієї самої земельної ділянки, додатковою угодою змінено розмір орендної плати, строк дії договору, відповідач її підписував, розумів, що отримує орендну плату у більшому розмірі, тому своїми діями схвалив додаткову угоду. Договором передбачені всі істотні умови договору оренди землі, які визначені ст.. 15 ЗУ «Про оренду землі», у редакції від 20.12.05 року, яка була чинною на момент укладення. Ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» доповнено абз. 12 ЗУ від 16.09.08 року. Згідно Конституції України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі. Крім того, на час звернення до суду сплинув строк позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним первісного договору. Відсутність у договорі визначення сторони, яка несе ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди не є безумовною підставою для визнання його недійсним, оскільки врегульовано ст.. 11 ЗУ «Про оренду землі». Стосовно умов збереження об'єкту оренди окрім визначення п.4.1.6 договору, врегульовано ст.. 24 ЗУ «Про оренду землі». Тобто законом та договором передбачено права орендодавців щодо всіх істотних умов договору. Використання відповідачем земельної ділянки після підписання договору та до здійснення його державної реєстрації є правомірним, на що зазначено увагу у Висновку ВСУ від 01.07.13 року. Доказів вчинення обману при підписанні додаткової угоди позивачем не наведено. Просили відмовити в позові та застосувати позовну давність. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача просила відмовити в позові з підстав, вказаних у запереченнях. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 6,864 га , яка розташована на території Апостолівської міської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим Апостолівською міською радою 07 липня 2001 року. 15.12.2006 року позивачем та «АТД «Дніпровський» підписано договір оренди землі, відповідно до яких позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне володіння, користування належну позивачеві земельну ділянку, площею 6,864 га. Вказаний договір оренди містить умови щодо об'єкту оренди, строку дії договору, орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату, зобов'язання сторін, припинення дії договору та розірвання договору, форс-мажорні обставини, порядок вирішення спорів, заключні положення, юридичні адреси та реквізити сторін. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 15.12.06 року сторони здійснили прийом-передачу землі. Договір № 93 від 15.12.06 року зареєстровано в Апостолівському відділі ДРФ ДП "ЦДЗК" 16 липня 2008 року за № 040811700508. 25.11.09 року сторони підписали додаткову угоду до договору оренди землі, помилково зазначивши № 47, замість вірного № 93, від 15 грудня 2006 року, що зареєстрована в Апостолівському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» 13 серпня 2010 року за кадастровим номером № 041011701474. У вказаному договорі оренди землі від 15.12.06 року та в додатковій угоді від 25.11.09 року не вказані умови збереження стану об'єкта оренди, умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, що відповідно до абз.6,9,10,11 та 12 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (зі змінами) № 161-ХІУ є істотними умовами договору оренди землі. При вирішенні спору, що виник між сторонами суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (зі змінами) № 161-ХІУ істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи ту обставину, що в оспорюваному позивачем договорі оренди землі відсутні істотні умови, передбачені у ч.1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», зокрема умови збереження стану об'єкта оренди, умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 15 грудня 2006 року, укладений між позивачем та ТОВ «АТД «Дніпровський», додаткова угода до договору від 25.11.09 року підлягає визнанню недійсним за правилами ч.2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те що на момент підписання договору діяла інша редакція статті 15 ЗУ «Про оренду землі» не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки вказані вимоги щодо істотних умов договору діяли на час укладення додаткової угоди. На час звернення до суду не сплинув строк позовної давності, оскільки вимога про визнання правочину недійсним може бути пред'явлена лише щодо укладеного правочину, договір оренди землі є укладеним з моменту державної реєстрації, отже строк давності щодо вимоги про визнання правочину недійсним починає спливати з моменту державної реєстрації і позивач строк давності не пропустив. Оскільки оспорюваний договір оренди землі є недійсним, у відповідності до вимог ч.1 ст.216 ЦК України державна реєстрація вищевказаного договору оренди підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягають поверненню позивачу у придатному для використання стані.

Outcome: approved