Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про оголошення померлим його батька [PERSON], уродженця [INFO], на підтвердження чого вказав,що у лютому 2005 року його батько виїхав з с.Мала Побіянка, де проживав, і з того часу жодних відомостей про його місце перебування у нього немає. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 11 травня 2011 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. З того часу минуло більше трьох років, однак ніяких відомостей про його місце перебування не надійшло. На даний час бажає оформити спадщину, яка залишилась після смерті батька, а тому звертається до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дунаєвецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та надані заявником докази, заслухавши пояснення заявника та свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився у 1995 році, його батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2011 року батька заявника [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 08 лютого 2005 року, що підтверджується копією відповідного рішення. Із довідки Дунаєвецької міської ради Хмельницької області від 18.09.2017 року, виданої на підставі погосподарської книги по с.Мала Побіянка Дунаєвецького району Хмельницької області №1 за 2011-2015 роки, видно, що [PERSON], [INFO], вибув з с.Мала Побіянка у 2005 році, на даний час місце його перебування не встановлено. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 22.09.2017 року, виданого на підставі проведеної перевірки по первинних актових записах від 27 квітня 2008 року по 27 квітня 2014 року та по поновлених актових записах з 28 квітня 2011 року по 31 серпня 2017 року, актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], відсутній. Згідно довідки Дунаєвецької міської ради Хмельницької області від 18.09.2017 року свідоцтво про смерть [PERSON] не видавалось. Відповідно до повідомлення Дунаєвецького відділу поліції від 15.11.2017 року місце перебування [PERSON] проведеними розшуковими заходами встановити не вдалося. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є бабусею заявника, та пояснила суду, що в 2005 році її син [PERSON] поїхав з села і з того часу зник безвісти. З цього приводу вона зверталася в органи поліції, де їй дали висновок, що місце знаходження [PERSON] не встановлено, на підставі чого його було визнано безвісно відсутнім. Протягом наступних років неодноразово зверталася в органи поліції з приводу зникнення її сина, однак безрезультатно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що добре знає заявника та його сім'ю, а також підтвердив той факт, що батько заявника [PERSON] з 2005 року за місцем свого проживання не з'являвся, ніяких відомостей про місце його перебування немає. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути з'ясовано для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою. Так в судовому засіданні встановлено, що метою оголошення [PERSON] померлим є необхідність оформлення заявником спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про визнання його батька [PERSON] померлим слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved