Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Державної інспекції сільського Господарства в Закарпатській області про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2007 році позивач зібрав саморобний однооений тракторний причіп, ідентифікаційний номер [NUMBER], та з цього ж року почав використовувати в особистому селянському господарстві для перевезення сільськогосподарської продукції. Згодом позивач звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області по Ужгородському району по питанню реєстрації причепа. Причіп не був взятий на облік, оскільки у встановленому порядку не були надані документи, які б підтверджували правомірність його придбання. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач фактично добросовісно володіє саморобним одноосним тракторним причепом з 2007 року, останній просить визнати за ним право власності на нього. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Державної інспекції сільського Господарства в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 25.12.2013 року № 1298, виданої виконавчим комітетом Ратівецької сільської ради, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] дійсно має в користуванні трактор з 2007 року, марки МТЗ-82 та причіп одноосний. Згідно наявних в матеріалах справи заяви-підтвердження від 03.02.2014 р. завірену головою виконавчого комітету Ратівецької сільської ради, [PERSON] та [PERSON], які є мешканками с. Ратівці, Ужгородського району та односільчани-сусіди позивача, стверджують, що дійсно [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] користується саморобним одноосним тракторним причепом для власних потреб. Згідно звіту ПП [PERSON] про оцінку транспортного засобу №2014-01-29-01 складеного 29 січня 2014 року ринкова вартість причіпа саморобного тракторного на дату оцінки складає 710 гривень. Згідно довідки № 05/304 від 24.01.2014 року виданої Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області, [PERSON] дійсно має в користуванні саморобний тракторний причіп, зібраний в 2007 році, ідентифікаційний номер (присвоєний) [NUMBER], та який представив на огляд головному спеціалісту відділу технічного нагляду, документів на підтвердження правомірності придбання не представив. Вище зазначений тракторний причіп на обліку і в розшуку не перебуває. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що з 2007 року позивач [PERSON] користується та розпоряджається саморобним одноосним тракторним причепом для власних потреб, та являється фактичним власником його. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 4 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено - усі механічні транспортні засоби підлягають відомчій реєстрації та обліку, порядок яких установлюється: для тракторів, самохідних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів незалежно від форм власності, що підлягають експлуатації на вулично- дорожній мережі загального користування - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики. Відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.09 року, реєстрація причепу тракторного повинна проводитись інспекцією державного технічного нагляду з видачею реєстраційних документів та державних номерних знаків, присвоєння ідентифікаційного номеру на причеп з метою забезпечення єдиного обліку транспортних засобів, контролю за відповідністю їх номерів, конструкцій та технічного стану діючим в Україні правилам, нормативам і стандартам. Згідно ст. 4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 року, реєстрація транспортного засобу (причепу) проводиться на підставі заяви власника та документів, які посвідчують особу, правомірність придбання машини, відповідність конструкції машини технічним вимогам, тощо. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved