Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса №17220 вчиненого 01.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що дізналась про наявність у неї боргу перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» з постанови приватного виконавця Табінського О.В. про звернення стягнення на заробітну плату по виконавчому провадженню №64450218 від 19.02.2021 року, яка надійшла за місцем роботи позивача у лютому 2021 року. Зазначена постанова приватного виконавця винесена на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. №17220 від 01.02.2021 року. Заперечуючи правовідносини з ТОВ «Росвен Інвест Україна», та оспорюючи заборгованість, позивач, вказує на безпідставність виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 56). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірені матеріали, на підставі яких вчинений виконавчий напис ( а.с.57-58). В порядку забезпечення позову, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2021 року, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №17220 від 01.02.2021 року (а.с.52-54) Ухвала про витребування доказів від 17.03.2021 року не виконана приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.. За даними Міністерства юстиції України, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №8679 від 26.12.2011 року на ім`я Горая О.С. анульоване наказом МЮУ №727/5 від 24.02.2021 року, діяльність приватного нотаріуса Горая О.С. припинена з 25.02.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без участі позивача та її представника. Відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна»» не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис №17220 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», заборгованості розмірі 21848,50 грн за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року (а.с.90). Підставою для здійснення виконавчого напису є заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Росвен Інвест Україна», до якого перейшли права стягувача ПАТ «Дельта Банк», за кредитними договором №006-28120-290611від 29.06.2011 року. Як встановлено судом, 29.06.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір №006-28120-290611за яким, банк надав клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 5000 грн. (а.с.92-94) 17.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №64450218 про стягнення заборгованості на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.13), а 19.02.2021 року постановою того ж приватного виконавця, було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи [PERSON] . При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником щодо суми боргу, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Відтак, станом на 01.02.2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис. Доказів зворотнього не надано. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Оскільки приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №17220 від 01.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Росвен Інвест Україна», заборгованості в сумі 21848,50 грн. за кредитним договором №006-28120-290611від 29.06.2011 року, після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, та позивач заперечує розмір боргу по цьому кредитному договору, а у відповідності до норм ч.3 ст.12, ч.1 ст.81, ст.83 ЦПК України доказів протилежного відповідач та третя особа суду не надали, то, суд вважає, що виконавчий напис №17220 від 01.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна" коштів виконанню не підлягає. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року, виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Враховуючи позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 січня 2018 року справа № 310/9293/15, провадження № 61-154 Верховний Суд, зазначив: «Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком можуть бути підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В постанові Верховного суду від 14.08.2019 року справа № 569/8884/17, зазначено, що з урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Отже, під час розгляду справи знайшов підтвердження факт, що відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна», не надав приватному нотаріусу Горай О.С. необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача та матеріали справи не містять доказів направлення і вручення позивачу вимоги про стягнення заборгованості. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ « Росвен Інвест Україна», або ж виконати їх, що, також, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачкою, що унеможливило з її боку подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Дані про наявність правовідносин між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "Росвен Інвест Україна», щодо відступлення права вимоги кредитними договором №006-28120-290611 від 29.06.2011 року, боржником за яким є [PERSON] , у суду також відсутні. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим у справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З урахуванням положення ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір за подання позову немайнового характеру, в розмірі 908,00 грн, та за подання заяви про забезпечення позову, в розмірі 454 грн. Тому з відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню витрати понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 1362,00 грн (908,00 грн. + 454,00 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: approved