Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що на праві власності йому належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходитися по [ADDRESS]. Власність на вказаний житловий будинок позивач набув в порядку визнання права власності згідно рішення суду. Після набуття права власності позивачу стало відомо, що в ньому зареєстрована стороння особа, який не являється родичем позивача. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Тому позивач просить його позов задовільнити, та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку, що по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом невстановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним на свій розсуд та розпоряджаються ним. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що : З копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.08.2014 року, видно, що за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS].(а.с.6-7) Копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стверджено, що [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. (а.с.9-10) З довідки виданої виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району видно, що [PERSON] в житловому будинку, що по [ADDRESS] не проживає і не проживав. Також видно, що він не перебував із [PERSON] яка померла [INFO] а/з №4 від [INFO] в родинних стосунках.(а.с.11) Свідки [PERSON], та [PERSON] ствердили в судовому засіданні, що їм відомо про те, що відповідач в селі не проживає вже протягом тривалого часу, а в господарстві яке належить позивачу не проживав ніколи . Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що відповідач в будинку за адресою по [ADDRESS] не проживає, доказів на спростування цих обставин ніким не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved