Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до відповідачів [PERSON], [PERSON] з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди , посилаючись на наступні обставини. 05.02.2014 року о 22 год. 40 хв. на перетині просп. Тичини - вул. Дніпровська Набережна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого були пошкодженні транспортні засоби. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. В результаті даної ДТП позивачу нанесена матеріальна шкода, яка відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного експертом ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» від 10.09.2014р., становить 29 250,23 грн. На проведення огляду пошкодженого транспортного засобу відповідачі не з»явилися, хоча обидва були належним чином повідомлені про час та місце його проведення, ухилившись і від виплати будь-якого належного позивачу відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, а моральну шкоду в розмірі 2000, 00 грн. позивач просить стягнути з винної у ДТП особи - відповідача-2 - [PERSON] Судові витрати позивач просить відшкодувати на його користь з відповідачів відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували, зазначивши, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надали, письмових заперечень до суду також не направили. Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час та місце судових засідань повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, є належним чином повідомленими про час та місце судових засідань, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач - [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власником автомобіля «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року встановлено, що [PERSON] 05.02.2014 року о 21 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER] по просп. П.Тичини - вул. Дніпровська Набережна, в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» д/н [NUMBER], за кермом якого був водій [PERSON], що призвело до пошкодження автомобілів та заподіяно матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 6). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається із Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] № 3122/4 від 10.09.2014 р., вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 29 250,23 грн. (а.с. 12-19). На виклик відповідачів для проведення огляду пошкодженого автомобіля позивача відповідачі не з'явилися, що підтверджується належними доказами (а.с. 36, 37). Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо солідарного стягнення матеріальної шкоди з відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну позивача джерелом підвищеної небезпеки останній, звичайно, мав переживання, душевні страждання, був змушений звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати, за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду, що тягло за собою, принаймні, моральні втрати. Саме пошкодження автомобіля призвело, безперечно, до змін в організації життя позивача, і вимагало від них додаткових зусиль для відновлення звичайного ритму і укладу життя. Порушення прав позивача і зміна режиму життя має між собою причинний зв'язок. Розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду суд вважає прийнятним, оскільки він відповідає принципам розумності та справедливості, тому вимога про стягнення з відповідача-2 [PERSON], як з винної особи, моральної шкоди також підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, фактично понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 462,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках, оскільки солідарного стягнення судових витрат чинний ЦПК України не передбачає. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved