Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 05 квітня 2017 року між ними розірваний, та є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 20.10.2016 року він забрав дітей у відповідачки, оскільки житло, яке вона орендувала, було в непридатному для життя стані, тому надав їй час для приведення помешкання в порядок. Однак з часом діти стали мешкати разом з ним та знаходилися на його утриманні, відповідачка в листопаді 2016 року та квітні 2017 року приходила до них, однак більше не відвідувала. Останнього разу вона прийшла з представником служби у справах дітей з намаганням встановити графік відвідувань, на що він не заперечував, забрала дітей до нового помешкання, однак наступного дня привезла їх назад, пообіцявши дітям, що скоро повернеться. Своїми діями вона шкодить психологічному здоров'ю дітей, оскільки пообіцявши прийти, так і повернулася до теперішнього часу. Життям дітей вона не цікавиться, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, діти перебувають цілком на його утриманні та вихованні, тому вважає, що відповідачка не має жодного бажання займатися своїми дітьми та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 12.12.2017 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, відповідач належним чином повідомлена про дату слухання справи в судове засідання не з'явилася, відзиву на позов не подала, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували з 24 вересня 2011 року в зареєстрованому шлюбі (а.с.15 - копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Довгинціського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року між ними розірваний (а.с.16 - копія рішення), та є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13,14 - копії свідоцтв про народження). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов'язків надано письмові докази. Так, згідно характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №90, мати дітей [PERSON] не цікавиться їх життям, навчанням, не спілкується з класними керівниками, не бере участі у вихованні дітей, не відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] намагається створити всі умови для навчання та виховання дітей, приходить до школи, цікавиться навчанням дітей, відвідує батьківські збори, прислухається до порад вчителів (а.с.18,19 - копії характеристик). Діти проживають разом з батьком (а.с. 31 - копія довідки). Як вбачається з повідомлень виконкому Довгинцівської районної в місті ради, з [PERSON] неодноразово проводилися в 2014-2015 р.р. профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов'язків, підвищення виховного потенціалу та формування навичок усвідомленого батьківства, а також приведення житлових умов в належний стан та покращення стану утримання малолітніх дітей. 01.07.2014 р. сім'ю [PERSON] постановлено на облік сімей, які опинились в складних життєвих обставинах (а.с.21-29 - копії листів, акту обстеження житлово-побутових умов від 12.05.2016 р.). До адміністративної чи кримінальної відповідальності, за даними Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, [PERSON] не притягувався. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 24.04.2018 р. №8/22-845 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачки від виховання своїх дітей, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, не турбується про їх духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, вони покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved