Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Берегівської міської ради про визначення часток померлих та інших участників у спільному майні. Свої позовні вимоги обгрутовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Комісією по приватизації житла виконавчого комітету Берегівської міської ради народних депутатів 30 листопада 2000 року, зареєстрованого Берегівським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 77, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та членами її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 39,3 кв.м.. [PERSON] , мати позивачки, померла [INFO] , залишивши заповіт згідно якого, спадкоємцем всього належного їй майна являється позивачка [PERSON] .. Однак номатірусом було відмовлено позивачу в оформленні спадщини, оскільки згадана квартира належить померлій та членам сім`ї на праві спільної сумісної власності без визначення часток померлих. Таким чином, іншого способу захистити свої права, окрім судового у нього не має. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить ухвалити рішення з підстав наведених у позові без її участі. Представник відповідача Берегівської міської ради також у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позову. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Комісією по приватизації житла виконавчого комітету Берегівської міської ради народних депутатів 30 листопада 2000 року, зареєстрованого Берегівським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 77, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та членами її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 39,3 кв.м.. Частки співвласників у майні визначені не були. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] належало у рівних частках. Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті якої відкрилась спадщина на майно померлої, а саме на належні частки квартири. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом (ст. 1217 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявний один спадкоємець майна спадкодавця, який має право на отримання спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] у визначеному законом порядку звернулася до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що частка померлого у спадковому майні визначена не була. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачами не порушує їх прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved