Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований на ім'я [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Матроськорї сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 141 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.08.2014 року за № 896. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2001 року, виданого виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.12.2014 року за № 39177492, згідно якого, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.03.1954 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.1963 року, виданого Бросківським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.08.2014 року за № 896, тобто вважається такою що прийняла спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 УРСР 1963 року. В свою чергу [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2006 року, виданого виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], який вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не оформила своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39177423 від 15.12.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.1963 року, виданого Бросківським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, після смерті [PERSON] у передбачений строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 09.12.2006 року за № 1760, тобто вважаться таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved