Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач 03.08.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , уточнивши свої вимоги заявою від 15.03.2018 року, просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , у відповідності до судової експертизі; зобов`язати відповідачів не перешкоджати позивачу у користуванні квартирою; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що інші співвласники квартири, а саме відповідачі не пускають [PERSON] до квартири, чим перешкоджають користуванню позивача 1/3 частиною квартирою, що йому належить на праві власності. Справа надійшла до провадження судді Тарасова А.В. та ухвалою якого від 16.08.2017 року провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 18.10.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. На підставі розпорядження керівника апарату суду №175/18 від 17.01.2018 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою від 18.01.2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання на 08.02.2018 року. Підготовче засідання призначене на 08.02.2019 року було відкладено на 23.02.2018 року, у зв`язку з наданням часу для підготовки відзиву та клопотань. До суду 15.02.2018 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. У підготовчому засіданні 23.02.2018 року представник позивача просив надати час для підготовки відзиву на зустрічну позовну заяву, розгляд справи було відкладено до 16.03.2018 року. Ухвалою суду від 23.02.2018 року зустрічна позовна заява прийнята до свого провадження та об`єднана зі справою №522/14355/17. У підготовчому засіданні 16.03.2018 року прийнята заява позивача про збільшення позовних вимог від 15.03.2018 року, у справі оголошено перерву до 19.04.2019 року. У підготовчому засіданні 19.04.2018 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 22.05.2018 року. Відповідачі подали до суду клопотання про відмову від зустрічного позову. У судовому засіданні 22.05.2018 року судом була прийнята відмова від зустрічного позову, заслухано пояснення експерта Дзінька А.І. та оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 10.07.2018 року. У судовому засіданні 10.07.2018 року представник відповідачів вказував на те, що висновок експерта не повний, тому необхідно провести експертизу повторно, позивач вказав на необхідність порадитися з адвокатом з приводу розподілу квартири, оголошено перерву до 16.07.2018 року. У судовому засіданні 16.07.2019 року було повторно викликано судового експерта Дзінька А.І. для надання додаткових пояснень, оголошено перерву до 19.07.2018 року. У судовому засіданні 19.07.2018 року експерт Дзінько А.В. вказав на необхідність надання часу для проведення додаткового розрахунку та пояснень, клопотання було задоволено, наступне засідання призначене на 28.08.2018 року. Розгляд справи у судовому засіданні 28.08.2018 року було відкладено на 02.10.2018 року, у зв`язку з подання клопотання представника відповідачів про відкладення. У судовому засіванні 02.10.2018 року було оголошено перерву до 04.10.2018 року. Ухвалою суду від 04.10.2019 року по справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення експертизи доручено судовому експерту Рапачу К.В., провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 30.10.2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2019 року. У судовому засіданні 27.11.2019 року [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та надані висновки експертів, прийшов висновку про задоволенні позовних вимог [PERSON] , з огляду на наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/3 частини), [PERSON] (1/9 частина) та [PERSON] (4/9 та 1/9 частини), що підтверджується інформаційною довідкою №93480458 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.7-8). Підстава виникнення права власності у [PERSON] є рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-3278/10 від 18.06.2010 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (т.1 а.с.9). З технічного паспорту на квартиру, виданого КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» вбачається, що квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, 1 кімната площею 10,2 кв.м., 2 кімната площею 20,2 кв.м. 3 кімната площею 21,6 кв.м. (т.1 а.с.10-11). Згідно Акту комісії Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» від 11.10.2017 року квартира складається з 4 кімнат та потребує ремонту (т.1 а.с.39). Згідно висновку про технічний стан, експлуатаційній придатності приміщення квартири [ADDRESS] складі [ADDRESS] експерта приватного підприємства «Дельта-Консалтинг» для забезпечення нормальної експлуатації приміщень необхідно провести комплекс робіт, що включає ремонт покрівлі, посилення та укріплення несущих стін, влаштування окремого слою стін за сторони дворового фасаду, закладення тріщин, заміна інженерних комунікацій, заміна зовнішніх водостоків (т.1 а.с.40-48). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної злісності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2. ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, право [PERSON] користуватися належному йому майном є непорушним та інші співвласники не мають права чинити перешкоди у користуванні майном. Щодо порядку користування квартирою, варто відзначити наступне. Висновком судового експерта Дзінька Анатолія Івановича №847/2018 будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 03.03.2018 року встановлено один варіант порядку користування приміщенням квартири [ADDRESS] , а саме: - в користування співвласника з часткою 1/3 передається житлова кімната «2», площею 24,2 кв.м., разом житловою площею 24,2 кв.м.; - в користування співвласників з часткою 2/3 передається житлова кімната «1», площею 20,7 кв.м., житлова кімната «3», площею 10,2 кв.м.. житлова кімната «4», площею 9,1 кв.м., разом житловою площею 40,0 кв.м.; - приміщення: 5 кухня, площею 12,2 кв.м., 6 туалет, площею 2,0 кв.м., 7 коридор, площею 7,0 кв.м., залишаються в загальному користуванні всіх співвласників. Даний варіант можливий лише при демонтажі дверного блоку та муруванні дверного прорізу між житловими кімнатами «1», площею 20,7 кв.м. та «2», площею 24,2 кв.м. (т.1 а.с.107-115). Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що висновок експерта складений на підставі наданих документів, без візуального огляду приміщення. Судовий експерт [PERSON] письмовими поясненнями вказав, що запропонований варіант порядку користування квартирою здійснений, виходячи з найбільше доцільного користування квартирою. Додатково повідомив, що існують альтернативні варіанти порядку користування приміщенням квартири, які можуть бути запропоновані в результаті проведення додаткового дослідження. Альтернативні варіанти порядку користування, запропоновані без відступу від ідеальних частко співвласників, можливі при умові проведення будівельних робіт з переплануванню та реконструкції квартири (т.1 а.с.222). У зв`язку з тим, що висновок експерта був неповний, про що відзначив сам експерт вказуючи про існування альтернативного порядку користування приміщенням квартири, суд призначив додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено [PERSON] (т.1 а.с.236-237). [PERSON] повідомленням №05/19 про неможливість надання висновку за матеріалами справи №522/14355/17 роз`яснив, що експерт двічі направляв клопотання про забезпечення доступу до об`єкту дослідження, втім 18.06.2019 року та 20.08.2019 року доступ до об`єкта дослідження не було забезпечено (т.2 а.с.5-6). Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачі, які мешкають в спірній квартирі не забезпечили доступ експерта до об`єкту дослідження, тобто квартири [ADDRESS] , втім відповідачі сплатили вартість додаткової експертного дослідження, про що зазначено в повідомленні судового експерта Рапача К.В. Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Таким чином, враховуючи наявність єдиного варіанта порядку користування спірною квартирою, зважаючи на те, що альтернативні порядки користування спірною квартирою передбачають перепланування та реконструкцію, зважаючи на те, що додаткове експертне дослідження не було проведене з вини відповідачів, та зважаючи на інші досліджені судом докази та обставини, суд дійшов висновку, що запропонований варіант порядку користування квартирою судовим експертом [PERSON] І. є такими, що забезпечує права та інтереси всіх співвласників. Частинам 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Отже, враховуючи обставини справи, досліджені докази, суд дійшов висновку, що в користування [PERSON] передається житлова кімната «2», площею 24,2 м.кв.; в користування [PERSON] та [PERSON] передається житлова кімната «1», площею 20,7 м.кв., житлова кімната «3», площею 10,2 м.кв., житлова кімната «4», площею 9,1 м.кв., разом житловою площею 40,0 м.кв. приміщення: 5 кухня, площею 12,2 м.кв. , 6 туалет, площею 2,0 м.кв., 7 коридор, площею 7,0 м.кв., залишається в загальному користуванні всіх співвласників. При цьому, суд відзначає, що приписка експерта про демонтаж дверного прорізу, не є вартісною роботою, та існування варіанту такого порядку користування квартирою може бути виконане навіть при закритих дверях, між кімнатами позивача та відповідачів, на ключ. Щодо витрат про правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. [PERSON] уклав з [PERSON] договір про надання правової допомоги від 25.07.2017 року (т.1 а.с.12). Адвокатом Селюковим П.В. видано ордер серії ОД №241804 (т.1 а.с.13-14). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідачем не спростована співмірність послуг адвоката зі складністю проведеної ним роботи. З огляду на вищевикладене, витрати на правову допомогу понесені позивачем у розмірі 25\~000 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved