overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 07.09.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 960. \~ \~ \~ \~Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 01.11.2017 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство.\~Просить залишити прізвище після розірвання шлюбу "Воробйова", дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із нею, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій з позовом погодився та просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти того, що фактично шлюбні стосунки припинені з 01.11.2017 року, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 07.09.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 960. Дошлюбне прізвище позивача - Голубцова. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/ Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з позивачкою. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та сварки. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишається проживати із позивачем, що було добровільно вирішено сторонами, питання її утримання теж вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Воробйова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 10.06.2014 року виконкомом Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис № 02. Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через різні погляди на виконання сімейних обов'язків, вирішення поточних проблем та постійні суперечки, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2017 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Просить залишити прізвище після розірвання шлюбу " [PERSON] ", дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із нею, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій з позовом погодився та просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти того, що фактично шлюбні стосунки припинені з серпня 2017 року, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10.06.2014 року виконкомом Дідовецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис № 02. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з позивачкою. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер через різні погляди на виконання сімейних обов'язків, вирішення поточних проблем та постійні суперечки. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишається проживати із позивачем, що було добровільно вирішено сторонами, питання її утримання теж вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 25.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 329. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказувала, що на теперішній час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2018 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Просить залишити прізвище після розірвання шлюбу "[PERSON]", дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із нею, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій з позовом погодився та просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти того, що фактично шлюбні стосунки припинені з січня 2018 року, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 25.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 329. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з позивачкою. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність любові та поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишається проживати із позивачем, що було добровільно вирішено сторонами, питання її утримання теж вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 01.11.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей та спільного майна не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала відсутність взаєморозуміння, що призвели до розпаду сім`ї, втрати почуття любові та поваги між ними. Вважає, що строк для примирення не потрібний, просила шлюб розірвати, прізвище залишити - [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її присутності, на позові наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнав. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав. 01.11.2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис за № 334, - що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2020 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Також, відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач визнав позов. Оскільки суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбних відносин між сторонами, шлюб між ними підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що [INFO], помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], на яке вона є спадкоємицею за законом. ЇЇ мати - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на дане домоволодіння, вона не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на це нерухоме майно. Просить суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, в порядку спадкування за законом. Сторони подали заяви, де позивачка [PERSON] підтримала позов, а представник відповідача - Орлицької сільської ради Кобеляцького району - позов визнав, прохали розглянути справу в їх відсутність (а.с.20-21). Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO], помер [PERSON], після смерті якого, згідно технічного паспорту та довідки Орлицької сільської ради Кобеляцького району, значиться житловий будинок [ADDRESS], 1972 року побудови (а.с.8, 12-14). Позивач [PERSON] у визначений законом термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння їй було відмовлено нотаріусом, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане спадкове майно (а.с.16). [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились в момент його смерті. Враховуючи, що спадкове домоволодіння знаходиться в сільській місцевості - [ADDRESS], житловий будинок 1972 року побудови (а.с. 8) і відповідно до чинного на той час законодавства не підлягало державній реєстрації, то вважається, що спадкодавець [PERSON], за життя, набув право власності на дане спадкове майно (роз"яснення ВССУ, лист від 16.05.2013 року). Оскільки позивачка [PERSON], внаслідок відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове майно та відсутності правовстановлюючого документа відносно нього, не може оформити спадщину, належність цього майна померлому [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником особового рахунку зазначеної квартири. 25.09.2013 року з відповідачем розірвала шлюб, і він не проживає в даній квартирі з 28 травня 2014 року без поважних причин, не цікавиться квартирою та не бере участі в оплаті комунальних послуг. Представник позивача в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду 22.05.2015 року надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання також не з»явився, через канцелярію суду 19.05.2015 року надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, від поданого ним 15.05.2015 року зустрічного позову відмовляється. Зазначив також, що 07.05.2015 року він добровільно знявся з реєстрації з спірної квартири [ADDRESS], про що надав копію паспорту. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Окрім позивача, в даній квартирі зареєстровані: син [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON], також проживають, але не зареєстровані: донька [PERSON] та внук [PERSON].( а.с.8). У 1982 році позивач та інші члени його сім"ї на підставі ордера, виписаного на ім'я [PERSON] вселились в дану квартиру. (а.с.9,10). 25.09.2013 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено, що відповідач з 28 травня 2014 року залишив квартиру [ADDRESS], та не проживає в ній. З вказаного часу жодного разу відповідач не з"являвся в даній квартирі, не проживав, квартирою не цікавився та не брав участі в оплаті комунальних послуг. Поважні причини відсутності відповідача [PERSON] в квартирі за місцем своєї реєстрації в суді не встановлені. Як вбачається з наданої копії паспорту, відповідач [PERSON] 07.05.2015 року знятий з реєстрації місця проживання в [ADDRESS] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживав в спірній квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців, а тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, вказавши, що вона являється власником квартири по вул. Героїв УПА буд.51/кв.47 в м. Сокаль Львівської області. Разом із нею за даною адресою також зареєстрована її родичка [PERSON], яка з 2010 року виїхала за межі країни. З даного моменту відомості про неї відсутні, а для захисту свого права власності позивачка звернулася із позовною заявою до суду та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачка не прибула, проте надала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, будучи належним чином повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик до суду та повідомлено наслідки його неявки в газеті "Високий замок" №80 від 19.07.2016 року. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надано. За таких обставин, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно оглянутого в судовому засіданні реєстраційного посвідчення №006696 серії БТІ встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу 21.06.2001р. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України. Згідно довідки №003 від 12.01.2016р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - сестра. За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Та згідно акту про фактичне місце проживання від 27.04.2016р. виданого Сокальською міською радою та підписане депутатами міської ради та сусідами, відомо, що у вище вказаній квартирі по вул. Героїв УПА 51/47 у м. Сокаль зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте [PERSON] не проживає за даною адресою, що дає можливим суду визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що в серпні 2013 року відповідач [PERSON] приїхала на вантажному автомобілі до її домоволодіння за адресою : с. Васьковичі, вул. Польова, буд. 16, Коростенського району Житомирської області, та запропонувала продати корову запевнивши, що після його реалізації розрахується в повному обсязі, привезе кошти в сумі 3725 грн. 00 коп., проте в подальшому з нею так і не розрахувалась, а ні корови , а ні обіцяні кошти не повернула. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, надіслала заяву, в якій просить позовні вимоги задоволити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , надала заяву про слухання справи без її участі, проти позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] в серпні 2013 року заволоділа майном [PERSON] в шахрайський спосіб та завдала їй матеріальної шкоди на суму 3725 грн.00 коп. За даним фактом була порушена кримінальна справа і вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2015 року [PERSON] була визнана винною за ч.2 ст.190 КК України і відбуває покарання в Житомирській УВП №8. До даного часу [PERSON] матеріальну шкоду позивачу не відшкодувала. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи ,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини. Оскільки сума спричиненої матеріальної шкоди не оспорюється відповідачкою, вина доведена вироком суду, то суд стягує її на користь позивачки. За правилами ст.88ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд стягує з відповідачки судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що в серпні 2013 року відповідач [PERSON] приїхала на вантажному автомобілі до її домоволодіння за адресою : с. Васьковичі вул. Савківська, буд. 137, Коростенського району Житомирської області, та запропонувала продати бичка запевнивши, що після його реалізації розрахується в повному обсязі, привезе кошти в сумі 4946 грн. 00 коп.,. Однак, в подальшому з нею так і не розрахувалась, а ні бичка , а ні обіцяні кошти не повернула. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явивилась, надіслала заяву, в якій просить позовні вимоги задоволити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , надала заяву про слухання справи без її участі, проти позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що в серпні 2013 року [PERSON] заволоділа майном [PERSON] в шахрайський спосіб та завдала їй матеріальної шкоди на суму 4946 грн.00 коп. По даному факту була порушена кримінальна справа і вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 травня 2015 року [PERSON] була визнана винною за ч.2 ст.190 КК України і в даний час відбуває покарання в Житомирській УВП №8. До даного часу [PERSON] матеріальну\~ шкоду позивачу не відшкодувала. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи ,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини. \~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки сума спричиненої матеріальної шкоди не оспорюється відповідачкою, вина доведена вироком суду, то суд стягує її на користь позивачки. \~\~\~\~\~ За правилами ст.88ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору,він стягується\~ з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд стягує з відповідачки судовий збір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved