Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Орган опіки і піклування звернувся до суду із позовом, в якому просив постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], стягнути з відповідача на користь малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача просила суд позов задоволити, Пояснила, що відповідач має двох дітей. Один син знаходиться в будинку дитини, другий - на утриманні матері відповідача. Відповідач взагалі не піклується про дітей. Меншу дитину в будинку дитини відвідав всього один раз в лютому 2015 року, другу дитину виховує та утримує мати відповідача. Де фактично в даний час проживає відповідач, невідомо. Він з»являвся на засідання комісії з питання позбавлення його батьківських прав, обіцяв змінити ставлення до дитини, проте нічого не робив. Супровід сім»ї, зокрема бесіди з позивачем, також не дали результатів. Діти не мають від батька матеріальної та моральної підтримки. Відповідач в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві до суду позовні вимоги визнав, через представника органу опіки та піклування просив справу розглянути без його участі. Прокурор вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав не підлягає до задоволення, оскільки відповідач страждає на душевну хворобу, хоч він і не створив необхідних умов для утримання і виховання дітей. Представник третьої особи - Рождественської сільської ради вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки цим питанням вони займались тривалий час, зокрема були засідання комісії, на яких вирішувалось питання про ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків. З одного доку відповідач ішов на контакт, з іншого боку йому все було байдуже, він ні на що не реагував, все обіцяв і нічого не виконував. Тому було вирішено за доцільне позбавити його батьківських прав. Третя особа [PERSON] пояснила, що в неї на утриманні знаходиться [PERSON] Дитина проживає в неї з 2012 року, батько знаходиться в м.Черкаси, чим займається невідомо, дитину відвідує рідко, матеріально практично не допомагає, останній раз приїжджав 2 місяці назад, дав дитині 20 грн. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, третьої особи - [PERSON], думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає що позов в частині вимоги про позбавлення батьківських прав не підлягає до задоволення, а позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO], а [PERSON] [INFO]. Згідно копій свідоцтв про народження дітей їх батьком є відповідач по справі. В даний час [PERSON] перебуває в комунальному закладі - Черкаському обласному спеціалізованому Будинку дитини Черкаської обласної ради. [PERSON] проживає з бабою [PERSON], яка виявила бажання взяти дитину до себе і фактично піклується про дитину. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей стверджується висновком Органу опіки та піклування, з якого вбачається, що відповідач не створив належних умов для утримання та виховання малолітніх дітей. Малолітнього сина [PERSON] в будинку дитини відвідав лише один раз, наміру забрати дитину не висловлював. Малолітнього [PERSON] не забезпечує матеріально, відвідує рідко, батьківської уваги і турботи не проявляє. Факт ухилення від вихо вання дітей також підтверджується актами обстеження умов проживання сім»ї [PERSON] від 20 листопада 2014 року, від 29 січня 2015 року, від 27 лютого 2015 року, від 29 травня 2015 року, де зафіксовано відсутність відповідача за місцем проживання та те, що [PERSON] вихованням і утриманням своїх дітей не займається. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON] Рождественської сільської ради та характеристики [PERSON], останній вихованням неповнолітнього сина [PERSON] не займається і коштів на його утримання не виділяє. Відповідно розпорядження Канівської райдержадміністрації від 28.12.2012 року [PERSON] 01.05.2012 року як дитину, яка залишилась без піклування батьків, тимчасово влаштовано до Черкаського обласного спеціалізованого Будинку дитини Черкаської обласної ради на утримання держави. З акта вказаного закладу від 16.03.2015 року встановлено, що з 04.01.2013 року за період перебування [PERSON] в установі, батько відвідав дитину один раз 16.02.2015 року і не висловив наміру забрати дитину. У зв"язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав обгрунтовані, проте вони не можуть бути задоволені судом, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач страждає на психічне захворювання (душевну хворобу) та перебуває на обліку в лікаря - психіатра. Згідно довідки Драбівської ЦРЛ, [PERSON] перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом розлади особистості по типу психоорганічного синдрому астенічний варіант з помірно вираженим і різко вираженим когнітивним зниженням внаслідок перенесеної тяжкої черепно-мозкової травми. Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Проте, вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення, оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов»язків і дітей фактично не утримує. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved