Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.12.2013 р. між нею та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р22.232.70494, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 68696, 00 грн. на поточні потреби, кредит був наданий строком на 60 місяців. Крім того, 19.06.2014 року між сторонами було укладено ще один кредитний договір № Р20.232.70686 , відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 29902, 00 гривень на поточні потреби, кредит був наданий строком на 60 місяців. В подальшому, внаслідок погіршення фінансового становища позивача, про що вона повідомила банк, її борг було реструктуризовано, про що 16.06.2015 року за обома кредитними договорами укладено новий об'єднаний кредитний договір №V01.188.36958. 18 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 466, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» та стягнути з [PERSON] на підставі Кредитного договору № V01.188.36958 від 16 червня 2015 року заборгованість у розмірі 122686 грн.21 коп. Позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса [PERSON] від 18.07.2016 р. таким, що не підлягає виконанню, оскільки він винесений без дотримань вимог закону. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Ідея Банк» проти позову заперечував, мотивуючи тим, що виконавчий напис нотаріуса від 18.07.2016 р. вчинено нотаріусом [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON]. в судове засідання не з'явився,був належним чином повідомлений, направив до суду письмові заперечення на позов та копію нотаріальної справи щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису від 18.07.2016 р. № 466. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 17.12.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р22.232.70494, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 68696, 00 грн. на поточні потреби, строком на 60 місяців. 19.06.2014 року між сторонами було укладено ще один кредитний договір № Р20.232.70686, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 29902, 00 гривень на поточні потреби, строком на 60 місяців. В подальшому, внаслідок погіршення фінансового становища позивача, про що вона повідомила банк, її борг було реструктуризовано, про що 16.06.2015 року за обома кредитними договорами укладено новий об'єднаний кредитний договір №V01.188.36958. Даний факт сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні встановлено, що за заявою ПАТ «Ідея Банк» 18 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON].було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 466, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея Банк» та стягнути з [PERSON] на підставі Кредитного договору № V01.188.36958 від 16 червня 2015 року заборгованість у розмірі 122686 грн.21 коп., за період з 16.11.2015 року по 25.05.2016 року. Даний факт стронами не заперечується та підтверджується копією нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 18.07.2016 р. № 466. При вирішенні спору суд виходив з наступного. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України \\далі Порядок\\, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296\\5. Пунктом 2.3 Глави 16 Розділу 11 Порядку, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов'язання та \\ або\\ умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. За змістом п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку та ст.87 Закону України «Про нотаріат» заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються : а\\ оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно ; б\\ документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Як зазначено в листі ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року, належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (Закон N 996-XIV) Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», в редакції що діяла на час винесення оскаржуваного виконавчого напису, передбачено, що пiдставою для бухгалтерського облiку господарських операцiй є первиннi документи, якi фiксують факти здiйснення господарських операцiй. Первиннi документи повиннi бути складенi пiд час здiйснення господарської операцiї, а якщо це неможливо - безпосередньо пiсля її закiнчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на пiдставi первинних документiв можуть складатися зведенi облiковi документи. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виконавчі написи вчиняються нотаріусом незалежно від місцезнаходження боржника або стягувача. Відповідно до п.13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992 р. «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. З наведеного вище слідує, що в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у вчиненні виконавчого напису. Оглянувши представлені сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що при вчиненні виконавчого напису № 466 від 18.07.2016 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] допустив порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, для одержання виконавчого напису ПАТ «Ідея Банк» подало приватному нотаріусу [PERSON] наступний пакет документів : копію кредитного договору № V01.188.36958 від 16 червня 2015 року, заяву про вчинення виконавчого напису від 29.06.2016 року, довідку про ненадходження платежів від 29.06.2016 року, вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань від 25.05.2016 року, довідку - розрахунок заборгованості станом на 25.05.2016 року, довідку - розрахунок заборгованості станом на 29.06.2016 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором № V01.188.36958 від 16 червня 2015 року , виписку / особовий рахунок. Суд вважає, що всупереч вказаним вище вимогам закону ПАТ «Ідея Банк» не надав приватному нотаріусу [PERSON] документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивачки [PERSON] та встановлюють прострочення нею виконання зобов'язань. Документ під назвою «Довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] від 29.06.2016» представляє собою коротку довідку про залишок заборгованості за кредитом та відсотками, з якої ніяк неможливо встановити початок виникнення прострочення платежів, динаміку утворення заборгованості, перевірити заявлений товариством розмір заборгованості та визначити початок перебігу позовної давності. Крім того, розмір загальної заборгованості вказаний у довідці не відповідає розміру задоволений вимог вказаному в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Так, в довідці-розрахунку вказана заборгованість позивачки перед банком станом на 29.06.2016 року в розмірі 127350,06 грн., а згідно виконавчого напису нотаріуса від 18.07.2016 року розмір заборгованості становить 122686,21 грн. Більш того, розмір заборгованості вказаний в заяві банка про вчинення виконавчого запису становить 121386,21 грн., що не відповідає а ні довідці-розрахунку заборгованості, наданої банком на підтвердження безспірності заборгованості, а ні виконавчому напису нотаріуса від 18.07.2016 року, вчиненому на підставі цієї заяви. Отже, суд прийшов до висновку, що при вчиненні 18.07.2016 р. виконавчого напису № 466 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Мінюсту України № 296\\5 від 22.02.2012 р. Так, нотаріус не перевірив, що ПАТ «Ідея Банк» не надав йому документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань, що визначено п.1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 ; не перевірив безспірність заявленої товариством заборгованості, оскільки як вказано вище, заява про вчинення виконавчого напису, довідка-розрахунок заборгованості та сам виконавчий напис містять в собі різні розміри заборгованості позивачки перед банком. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved