Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

І. Суть спору Позивач 05.01.2021 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 17.04.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який виконкомом Радовичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 1. Зазначає, що за час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що з січня 2020 року він з відповідачкою не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Підставою для звернення до суду із даним позовом про розірвання шлюбу є відсутність з відповідачкою спільних інтересів, наявність різних поглядів на вирішення сімейних проблем, відсутність любові, взаєморозуміння та спільних життєвих інтересів. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, адже шлюб існує формально. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив суд справу розглянути без його участі, шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася; подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, одночасно зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та дала згоду на повернення позивачу половини його витрат на оплату судового збору. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 04.02.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 17.04.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Радовичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 1. За час шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6) та копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 7). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, з січня 2020 року сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. Відповідачка позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїхрішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та дитини, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу Україниє всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно зст. 112 Сімейного кодексу Україниє всі підстави для його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] . VII. Розподіл судових витрат між сторонами За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, згідно квитанції позивачем [PERSON] було сплачено 840,80 грн. судового збору. У зв`язку із повним задоволенням позову [PERSON] , визнанням позову відповідачкою [PERSON] , суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved