Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення вищевказаного факту, обґрунтовуючи підставність вимог заяви з огляду на таке. З лютого 1980 року вона, [PERSON], та [PERSON] почали спільно проживати однією сім'єю як чоловік та дружина та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу. [INFO] року [PERSON], непередбачувано помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона, як дружина має намір успадкувати, проте при зверненні до Липовецької Державної нотаріальної контори, при попередній консультації, їй було відмовлено у оформлені спадщини, з тих підстав, що шлюб між ними як подружжям не зареєстровано, що позбавляє її права реалізувати свої спадкові права. Ураховуючи те, що іншого порядку встановити юридичний факт від якого залежать її майнові права чинним законодавством поміж судового не встановлено, тому просила суд встановити факт проживання її та [PERSON] як чоловіка та дружини в період з лютого 1980 року по день смерті останнього, тобто до [INFO] року. В судове засідання заявник та її представник не з'явились. В заяві, яку заявник адресувала суду, вона зазначила, що вимоги заяви вона підтримує, просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник заінтересованої особи Щасливецької сільської ради Липовецького району в судове засідання також не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. За правилами ч.2 ст.158 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі надано право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Згідно положень ч.2 та 4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.1986 року у справі «Джонсон проти Ірландії», яке є джерелом права в Україні, Поважний суд визначив, що поняття сім'я виходить за межі формальних відносин та встановлених законом угод, тобто не обмежується виключно стосунками, заснованими на шлюбі, і може включати інші «родинні» узи, коли сторони живуть спільно поза браком. Аналізуючи докази подані заявником стосовно встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її, [PERSON], та [PERSON] в період з лютого 1980 року по день смерті останнього - до [INFO] року, то суд вважає такий факт доведеним з огляду на таке. Як убачається із Виписок із погосподарських книг Щасливської сільської ради за період з 1980 року по 1995 роки та з 2011-2015 роки, що засвідчені підписом секретаря Щасливської сільської ради та зареєстровані в реєстрі, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю на території Щасливської сільської ради Липовецького району по [ADDRESS], їх родинні стосунки зазначено: чоловік та дружина. Вказані обставини підтверджуються і довідками, що видані цим же органом місцевого самоврядування від25.06.2014 року за №232, 254. За таких обставин, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами те, що [PERSON] та [PERSON] складали сім'ю, оскільки спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Із прийняттям Сімейного кодексу України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу, а в ЦК - право на спадщину. Оскільки СК набрав чинності з 1 січня 2004 р. і зворотної сили не має, то положення цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. За наведених обставин, суд дійшов до переконання, що заява підлягає до часткового задоволення, так як встановлення факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, оскільки вона має намір реалізувати свої права на спадщину, іншої можливості встановити цей факт вона не має, встановлення даного факту не пов'язано з наступним вирішенням судового спору про право цивільне, а тому суд встановлює факт спільного проживання як жінки та чоловіка [PERSON] та [PERSON] в період з дати набрання чинності СК України, тобто з 01.01.2004 року по день смерті [PERSON] [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: approved