Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.07.2000, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне, спільне життя, на сам спосіб життя, та особливо на ведення спільного господарства, на розподіл сімейного бюджету, на виховання дітей, та навіть на їх лікування. Сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Шлюб існує формально і тільки тому, що сторони мають одне спільне місце проживання. Вважає збереження сім`ї неможливим, просить не вживати заходів для примирення. Позивачем\~ [PERSON] також заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини\~ сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов обґрунтований тим, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини надавати не буде. Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] залишиться проживати разом з матір`ю. Відповідач служить в Інституті підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України, отримує грошове забезпечення, аліменти нікому не платить та зобов`язаний утримувати дитину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив, що проти позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони\~ [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.07.2000 згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 09.02.2016 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. (а.с 4) Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (паспорт № [NUMBER] , а.с. 5), та малолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). (а.с. 8) Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, наполягають на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. Спір про поділ майна сторони вирішуватимуть пізніше. Статтею 51\~Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст. 53 СК України). Відповідно дост.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~110\~СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї. За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачем\~ [PERSON] також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини\~ сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно\~ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст.\~180,\~181,\~182 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі\~за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про\~Державний бюджет\~України на\~2021\~рік" встановлено розмір прожиткового мінімумудля\~дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. За вимогами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи надані позивачем докази, відсутність заперечень [PERSON] щодо сплати аліментів, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] \~урозмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За вимогами ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved