Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що їхнє сімейне життя не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON], про що свідчить укладений між ними договір від 15.11.2015 року. Заявники просять розірвати укладений між ними шлюб. В судовому засіданні заявник [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі за викладених у заяві обстаивн і підстав. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи із наступного. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України та п. 4 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] заявники не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, в сім'ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, примирення між подружжям неможливе, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування заявників у шлюбі суперечить їх інтересам. Майнових суперечок заявники не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.109 ЦПК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Як вбачається із встановлених обставин справи, між заявниками 15.11.2015 року укладено договір про участь у вихованні їх малолітньої дитини та сплату батьком дитини аліментів на її утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Рокитнянського районнго нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. за реєстровим № 1355, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до умов цього договору у разі розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з матірю [PERSON], при цьому батько зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1000.00 грн., а також має право безперешкодно бачитися з сином та брати участь у його вихованні у передбаченому умовами зазначеного договорору порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент ухвалення рішення судом, сплинув строк, передбачений ч.4 ст.109 СК України, на протязі якого заявники заяву про розірвання шлюбу не відкликали. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 235 ЦК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити після розірвання шлюбу прізвище. Заявник [PERSON] виявила бажання змінити після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Відповідно до ст. 235 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved