Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів. Просить суд розірвати договір на виготовлення корпусних меблів № 23, укладений 12 червня 2013 року між нею та [PERSON] та стягнути з [PERSON] сплачену передплату у розмірі 30 000,00 грн. та пеню за невиконання договору у розмірі 32 850,00 грн. Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим що 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на виготовлення корпусних меблів № 23, відповідно до п. 1.1. якого , підрядник зобов'язався виконати роботу по виконанню корпусних меблів за розмірами замовника. Разом з договором позивачка та відповідач склали ескізи меблів та зробили розрахунки необхідних деталей для виготовлення меблів. Відповідно до п. 3.1. договору № 23 від 12 червня 2013 року, відповідач був зобов'язаний виконати свої зобов'язання з виготовлення корпусних меблів протягом 2 місяців з моменту оплати позивачкою вартості матеріалів та інших витрат, необхідних для початку робіт. Доставка меблів здійснюється з 4 по 10 серпня 2013 року. Пунктом 2.1. договору № 23 від 12 червня 2013 року визначена загальна вартість робіт у розмірі: 39 000,00 грн. Цим же пунктом договору встановлено обов'язок позивачки здійснити передплату у розмірі: 30 000,00 грн., який був виконаний належним чином 12 червня 2013 року. Під час укладення договору [PERSON] передала [PERSON] 30 000,00 грн. В порушення положень п. п. 3.1. договору [PERSON] станом на 02 березня 2015 року не надав [PERSON] послуги з виготовлення, доставки та монтажу корпусних меблів. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виконати належним чином умови договору № 23, однак всі її звернення відповідач ігнорує. Відповідач також відмовляється повернути отримані від позивачки в якості передплати 30 000 грн. Таким чином, станом на 05 червня 2015 року [PERSON] не виконав умови договору № 23 від 12 червня 2013 року: не виготовив корпусні меблі та не здійснив їх доставку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в останній також зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день та час судового засідання, причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який у заяві не заперечував про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на виготовлення корпусних меблів № 23, відповідно до п. 1.1. якого , підрядник зобов'язався виконати роботу по виконанню корпусних меблів за розмірами замовника (а.с. 5-6) Разом з договором [PERSON] та [PERSON] склали ескізи меблів та зробили розрахунки необхідних деталей для виготовлення меблів (а.с. 7-9). Відповідно до п. 3.1. договору № 23 від 12 червня 2013 року, відповідач був зобов'язаний виконати свої зобов'язання з виготовлення корпусних меблів протягом 2 місяців з моменту оплати позивачкою вартості матеріалів та інших витрат, необхідних для початку робіт. Доставка меблів здійснюється з 4 по 10 серпня 2013 року. Пунктом 2.1. договору № 23 від 12 червня 2013 року визначена загальна вартість робіт у розмірі: 39 000,00 грн. Цим же пунктом договору встановлено обов'язок позивачки здійснити передплату у розмірі: 30 000,00 грн., який був виконаний належним чином 12 червня 2013 року. Під час укладення договору [PERSON] передала [PERSON] 30 000,00 грн. В порушення положень п. п. 3.1. договору [PERSON] станом на 02 березня 2015 року не надав [PERSON] послуги з виготовлення, доставки та монтажу корпусних меблів. Таким чином, станом на 05 червня 2015 року [PERSON] не виконав умови договору № 23 від 12 червня 2013 року: не виготовив корпусні меблі та не здійснив їх доставку. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені права споживачів. Так, зокрема, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно із ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Невиконання відповідачем з його вини умов договору № 23 від 12 червня 2013 року відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», є підставою для розірвання цього договору. Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа має повернути майно і тоді, коли підстава, на підставі якого воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. На підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 1212 Цивільного кодексу України вважаю, що правовим наслідком розірвання договору № 23 від 12 червня 2013 року є обов'язок Відповідача повернути позивачу 30 000,00 грн., які сплатив позивач у якості передоплати. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 0,3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Вартість робіт з виготовлення меблів становить 30 000,00 грн., строк прострочення складає: 365 днів, а тому розмір пені складає 32 850,00 грн., виходячи із наступного розрахунку: 30 000 х 0,003 х 365 = 32 850,00 грн.. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, на основі зв'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, окрім того, враховуючи що стороною відповідача заперечень надано не було, доказів зворотного в судове засідання не представлено, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved