Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» (далі - ТОВ КУА «Оптимум») на його користь заборгованості за Договором від 28 березня 2019 року про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 4 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. Позовні вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2017 року між позивачем як Покупцем та відповідачем як Продавцем та третьою особою як Забудовником було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. (зареєстрований у реєстрі за №1969). Позивач у повному розмірі оплатив забезпечувальний платіж за вказаним договором у розмірі 1 556 307,04 грн (один мільйон п`ятсот п`ятдесят шість тисяч триста сім гривень чотири копійки) на банківський рахунок відповідача. У зв`язку з тим, що будівництво не проводилось, 28 березня 2019 року позивач та відповідач уклали Договір про розірвання Попереднього договору від 04 жовтня 2017 року (далі - Договір), відповідно до якого відповідач повинен був протягом 40 (сорока) робочих днів, тобто до 28 травня 2019 року, повернути позивачеві забезпечувальний платіж у розмірі 1 556 307,04 грн (один мільйон п`ятсот п`ятдесят шість тисяч триста сім гривень чотири копійки). Вказує, що на дату подання позову відповідач повернув йому лише 150 000 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень), у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 1 406 307,04 грн. (один мільйон чотириста тисяч триста сім гривень чотири копійки), 3% річних у розмірі 5 201,40 грн. (п`ять тисяч двісті одну гривню сорок копійок) та судові витрати у розмірі 9 605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень) судового збору і 9 600 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень) витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Вказану ухвалу оскаржив відповідач ТОВ КУА «Оптимум». Постановою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року - без змін. Від відповідача ТОВ КУА «Оптимум» 26 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти позовних вимог [PERSON] з підстав часткового виконання зобов`язань відповідача перед позивачем. Зазначає, що ТОВ КУА «Оптимум» 17 вересня 2019 року перерахувало на рахунок позивача кошти у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), а тому заявлений позивачем розмір заборгованості не відповідає дійсності. Також заперечив проти орієнтовного розрахунку судових витрат, витрат на оплату правничої допомоги адвоката з мотивів їх нерозумності та необґрунтованості. Від відповідача заперечення на відповідь на відзив не надходило. Від третьої особи ТОВ «Енерджі плюс Україна» пояснень щодо позову та відзиву не надходило. Позивач [PERSON] 05 листопада 2019 року подав відповідь на відзив, у якому підтвердив, що йому було повернуто 100 000 грн. (сто тисяч гривень) 17 вересня 2019 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 306 307,04 грн. (один мільйон триста шість тисяч триста сім гривень чотири копійки), 3% річних у розмірі 5 201,40 грн. (п`ять тисяч двісті одну гривню сорок копійок) та судові витрати у розмірі 9 605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень) судового збору і 9 609 грн. (дев`ять тисяч шістсот дев`ять гривень) витрат на правничу допомогу. Ухвалою Франківського районного суду від 06 березня 2020 року частково задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно ТОВ КУА «Оптимум» у межах ціни позову на суму 1 411 508,44 грн. (один мільйон чотириста одинадцять тисяч п`ятсот вісім гривень сорок чотири копійки). Вказану ухвалу оскаржив відповідач ТОВ КУА «Оптимум». Постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу задоволено, а ухвалу Франківського районного суду від 06 березня 2020 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Франківського районного суду від 31 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання відповідач ТОВ КУА «Оптимум» та третя особа не з`явились, хоч були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача адвокат Найда Ірена Андріївна у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати без її присутності та задоволити позов з урахуванням уточненої грошової суми, вказаної у відповіді на відзив, та покласти на відповідача судові витрати - судовий збір та витрати на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 04 жовтня 2017 року [PERSON] (покупець), ТОВ КУА «Оптимум» (продавець) та ТОВ «Енерджі плюс Україна» (забудовник) уклали Попередній договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. та зареєстрований у реєстрі за №1969. Відповідно до розділу 4 вказаного договору [PERSON] був зобов`язаний сплатити на банківський рахунок ТОВ КУА «Оптимум» забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 1 622 000,00 грн. (один мільйон шістсот двадцять дві тисячі гривень 00 копійок). 28 березня 2019 року позивач та відповідач уклали Договір про розірвання Попереднього договору від 04 жовтня 2017 року (далі - Договір), відповідно до якого ТОВ КУА «Оптимум» як продавець повинно було протягом 40 (сорока) робочих днів повернути [PERSON] як покупцеві забезпечувальний платіж, який був сплачений на момент підписання цього договору згідно п.4.4 Розділу 4 Попереднього договору, у розмірі 1 556 307,04 грн (один мільйон п`ятсот п`ятдесят шість тисяч триста сім гривень чотири копійки) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок покупця . Відповідач у відзиві не заперечив проти загального розміру заборгованості, вказаного позивачем. Разом з тим, відповідно до платіжного доручення №250 від 17 вересня 2019 року ТОВ КУА «Оптимум» перерахувало на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, з чи погодився сам позивач у відповіді на відзив. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до положень ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оскільки позивач заявляв вимогу у розмірі 1 406 307,04 грн. (один мільйон чотириста тисяч триста сім гривень чотири копійки), 3% річних у розмірі 5 201,40 грн. (п`ять тисяч двісті одну гривню сорок копійок), а після відкриття провадження у справі відповідач добровільно повернув позивачеві лише частину заборгованості у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), суд встановлює, що загальний розмір заборгованості становить 1 306 307,04 грн. (один мільйон триста шість тисяч триста сім гривень чотири копійки). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.1 ст.530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з Договору про розірвання Попереднього договору від 04 жовтня 2017 року, що був укладений між сторонами 28 березня 2020 р., строк виконання зобов`язання минув 28 травня 2019 року. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, ТОВ КУА «Оптимум» прострочило виконання зобов`язання перед [PERSON] . Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних із загальної суми заборгованості становить на дату подання позову 5 201,40 грн. (п`ять тисяч двісті одну гривню сорок копійок). Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача ТОВ КУА «Оптимум» слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 9 605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Представником позивача адвокатом Найдою І.А. подано засвідчені копії договору-доручення про надання правової допомоги №01/06-06/19 від 06 червня 2019 року та Додатку №1 до цього договору, укладених між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Бачинський та партнери», з яких вбачається, що загальна вартість правової допомоги сумарно становить 9600 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень). Верховний Суд у постанові КАС ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 роз`яснив, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Суд також звернув увагу, що норма про надання детального опису робіт запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як у межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Водночас відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв окремого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, лише вказував у відзиві, що позивач не довів понесені витрати на професійну правову допомогу (квитанцією про сплату гонорару тощо). Відповідно до висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. При цьому, як викладено у правовій позиції, прийнятій Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. у справі № 826/2689/15, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Outcome: approved