Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, просить суд: визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 17.03.1992 року він зареєстрований на території Семенівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] в 1/2 частині житлового будинку, а проживає з сім`єю за даною адресою з 1996 року. Стверджує, що до [INFO] в даному будинку проживала [PERSON] , яка була власником 1/2 частини вказаного житлового будинку, яка [INFO] померла. До дня смерті [PERSON] він допомагав їй вести господарство. На сьогоднішній день, він з родиною продовжує проживати у вищевказаній частині будинку, добросовісно та безперешкодно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Окрім того, за ним рахується земельна ділянка площею 0,125 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, госпбудівель та споруд та земельна ділянка площею 0,13 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Земельний податок сплачується з 1996 року, заборгованість відсутня. За вказаних вище обставин він і звернувся до суду з даним позовом. 01 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її підготовчого розгляду. 12 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на просив суд їх задовольнити з підстав наведених позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представника позивача, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно позивач зареєстрований на території Семенівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] у 1/2 частині житлового будинку з 17.03.1992 року, а проживає за даною адресою з травня 1996 року, що підтверджується довідкою Семенівської сільської ради № 411 від 30.10.2018 року. /л.с.9/. Вказане також підтверджується актом про проживання від 30.10.2018 року та заявами сусідів /л.с.12-14/. Позивач у своєму позові вказує, що 1/2 частина вказаного будинку належала на праві власності [PERSON] , однак остання згідно свідоцтва про смерть померла 23.08.1995 року. /л.с.8/. У відповідності до довідки № 413, виданої Семенівською сільською радою 30.10.2018 року, за прийняттям спадщини після смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] до Семенівської сільської ради в період з 2010 року по 2018 рік ніхто не звертався. Відомостей про звернення до сільської ради стосовно прийняття спадщини в період з 1995 року по 2010 рік в сільській раді немає. /л.с.10/. З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2018 року на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] . /л.с.16-22/. У відповідності до довідки № 412, виданої Семенівською сільською радою 30.10.2018 року, відповідно до земельно-кадастрової книги Семенівської сільської ради за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,125 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,13 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] . Земельний податок сплачується з 1996 року, заборгованості немає. /л.с.11/ Позивач у своєму позові зазначає, що 1/2 частина спірного житлового будинку є його постійним місцем проживання, вже з 1996 року він охороняє, управляє та зберігає вказаний будинок з прилеглими будівлями та спорудами, несе матеріальні та грошові витрати на їх утримання, стверджує, що існують усі підстави для визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача, що він дійсно відкрито з 1996 року користується будинком та земельною ділянкою, постійно там мешкає, здійснює догляд за житловим будинком. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Враховуючи усе вищевикладене, у судовому засіданні підтверджено факт того, що позивач з 1996 року відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, добросовісність заволодіння підтверджується тим, що хоча позивачу і відомо було про власника будинку, проте станом на момент заволодіння спірним нерухомим майном, його власник помер, а спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні, до сільської ради жоден із спадкоємців не звертався, так само як і Семенівська сільська рада не вчиняла жодних дій для передачі вказаного майна у комунальну власність, тому прийнявши до уваги, що відповідач не заявляє претензій до позивача з приводу безперешкодного володіння ним 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , яким він безперервно користується вже більше двадцяти років, то суд приходить до висновку, що у сенсі розуміння ст. 344 ЦК України за позивачем може бути визнано право власності за набувальною давністю на 1/2 частину даного житлового будинку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved