Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], треті особи головне управління державної міграційної служби у Львівській області в особі Сокальського районного відділу ДМСУ у Львівській області та Волсвинська сільська рада про визнання особи такою, що втаратила право на користування жилим приміщенням з наступних підстав : позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Даний будинок був набутий шляхом успадкування, після смерті батька [PERSON] [INFO] році. На даний час відповідно до записів домової книги, акту обстеження крім членів сім'ї позивача, в її житловому будинку зареєстрований [PERSON] [INFO]. Відповідач не проживає в даному будинку вже більше шести років, а саме з 2010 року він забрав всі свої особисті речі і переїхав на постійне місце проживання за іншою адресою. Більше 6-ти років відповідач не появляється по місцю своєї реєстрації. Про те, що [PERSON] [INFO], вже більше 6-ти років не проживає за даною адресою, свідчить акт обстеження фактичного проживання. На сьогоднішній день позивач являється власником даного житлового будинку і має на меті проживати в своєму помешканні. Відповідач тривалий період часу проживає за іншою адресою, а саме в [ADDRESS], самостійно знятися з реєстрації у житловому будинку позивача не бажає, тому позивач змушена звернутись до суду з вимогою усунути їй перешкоду у користуванні своїм особистим майном. В судове засідання позивачка не прибула, однак подала заяву, що позов підтримала у повному обсязі та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, однак належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. За таких обставин, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним мають право на користування цим житлом, але втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інші не встановлені домовленістю між ним та власником житла або закон. Аналогічно, втрата права на проживання в житлі, користування ним у зв'язку з тимчасовою відсутністю в ньому регламентується ст.71, 72 ЖК України, яка може бути застосована відповідно до ст. 8 ЦК України. Згідно ст. 7 ч.1 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, в тому числі на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України. Відповідно до Акту про фактичне місце не проживання виданого виконавчим комітетом Волсвинською сільською радою від 05 .12.2016 року , вказано що [PERSON] не проживає за даною адресою. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2002 року гр.[PERSON] який помер [INFO] року заповів своє майно гр.[PERSON]. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.09.2010 року виданого КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" вбачається , що власником житлового будинку в [ADDRESS] являється [PERSON]. На підставі вищенаведеного та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved