Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору №VL6АR06470204 від 12.08.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 74931,83 грн, зі сплатою відсотків у розрахунку 9,60% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 11.08.2015 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором застави рухомого майна від 12.08.2008 року, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 217030, 2008 року випуску, типу ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав належним чином свої зобов'язання, станом на 25.07.2013 року його заброгованість перед позивачем становить 37519,76 грн., в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № LVL6АR06470204 від 12.08.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 74931,83 грн, зі сплатою відсотків у розрахунку 9,60% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 11.08.2015 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договором застави рухомого майна від 12.08.2008 року, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 217030, 2008 року випуску, типу ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав належним чином свої зобов'язання, станом на 25.07.2013 року його заброгованість перед позивачем становить 37519,76 грн. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003р. За ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В свою чергу, у відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), а ст. 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави і за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Із контексту ч.ч.1, 4 ст.590 ЦК України видно, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Таким чином, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved