Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, у якій просить суд встановити факти, що трудова книжка колгоспника № 1180 від 24 жовтня 1997 року видана [PERSON] належить [PERSON], що [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON], який народився [INFO] , є чоловіком та дружиною, що [PERSON] , яка народилася [INFO] 1960 року та [PERSON] , який народився [INFO] , є матір`ю та батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON], [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниця в судове засідання не з`явилась, подавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, також подали заяву про розгляд справи без їх представника, проти задоволення заяви не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено трудову книжку колгоспника № 1180 від 24 жовтня 1997 року, свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , [PERSON], [INFO] , VІІІ [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , свідоцтво про народження заявниці [NUMBER] , свідоцтво про укладення шлюбу між заявницею та [PERSON] , зареєстрований 22.04.1980. З досліджених доказів суд приходить до висновку, що трудова книжка колгоспника № 1180 від 24 жовтня 1997 року видана [PERSON] належить [PERSON] , [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON], який народився [INFO] , є чоловіком та дружиною, [PERSON] , яка народилася [INFO] 1960 року та [PERSON] , який народився [INFO] , є матір`ю та батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON], [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, іншим шляхом встановлення зазначених фактів неможливо. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved