Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом РАЦС Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, а/з №117; - місце проживання неповнолітньої дитини визначити за відповідачкою; - звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя. У зв'язку з цим, між ними почали виникати непорозуміння, які ставали все частішими та перешкоджають подальшому спільному проживанню. Вже п'ять років вони проживають окремо одне від одного. У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. У своїй заяві просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2008 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №117, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0313517 (а.с.7) [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання, а тому звільняється від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved