Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги обґрунтовуєтим, що у 2000 році після закінчення Тарутинського ПТУ №4 позивач був прийнятий на роботу у СВК «Серпневе» в якості електрогазозварника, і будучи працівником цього сільгосппідприємства був призначений до лав Збройних сил України для проходження строкової військової служби. Згідно з протоколом № 2 загальних зборів СВК «Серпневе» від 29.12.2000 року [PERSON] був включений до Списку громадян на отримання земельного пая у розмірі 6,59 га пашні із земель запасу на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, як новоприйнятий на роботу в СВК «Серпневе». [PERSON] зазначив, що в протоколі №2 загальних зборів СВК «Серпневе» від 29.12.2000 року до Списку громадян на отримання земельного пая у розмірі 6,59 га пашні із земель запасу на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, включений [PERSON] замість вірного [PERSON]. 25.04.2018 року [PERSON] звернувся до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області із заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо передачі в приватну власність земельної частки (паю) на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, відповідно до протоколу загальних зборів СВК «Серпневе» № 2 від 29.12.2000 року, але отримав відмову з роз’ясненням щодо звернення за захистом своїх прав в судовому порядку. Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися з вказаним позовом. Ухвалою суду від 06.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою від 04.12.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, до суду надано клопотання про визнання позовних вимог та прохання розглядати справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання не з’явився, до суду надано заяву про визнання позовних вимог та прохання розглядати справу за відсутності третьої особи. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши позивача та його представника, які позов підтримали у повному обсязі, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що позивач народився 28 вересня 1982 року в селище Тарутине Одеської області, що підтверджується копією паспорта (а.с. 8). Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. На виконання Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 КСП «Тарутинський» 14.03.1996 року було проведені загальні збори працівників. Згідно з протоколом № 14 від 14.03.1996 року КСП «Тарутинський» було прийнято рішення про те, що всім працівникам підприємства і всім пенсіонерам, які раніше працювали на підприємстві встановити пай на землю в розмірі 6,59 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 20.12.1997 року № 34 КСП «Тарутинський» було передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 4378,3 га землі в межах згідно з планом, що посвідчувалось Державним актом на право колективної власності на землю серії ОД -23 № 27 виданого13 квітня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії ОД -23 № 27 з невід’ємним додатком № 1 до якого є список громадян – членів СПК «Тарутинський», які мають право на земельну частку (пай). Як вбачається зі списку громадян – членів КСП «Серпеве» позивач був включений до цього списку. Відповідно до протоколу №2загальних зборів СВК "Серпневе" від 29.12.2000 року до Списку громадян на отримання земельного пая у розмірі 6,59 га пашні із земель запасу на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, включений [PERSON] замість вірного [PERSON]. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 19.07.2000 року прийнятий на посаду електрогазозварника в СВК «Серпневе». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] які працювали в СПК «Серпневе», підтвердили, що у 2000 році після закінчення Тарутинського ПТУ №4 позивач був прийнятий на роботу у СВК «Серпневе» в якості електрогазозварника, і будучи працівником цього сільгосппідприємства був призначений до лав Збройних сил України для проходження строкової військової служби. Згідно з протоколом № 2 загальних зборів СВК «Серпневе» від 29.12.2000 року [PERSON] був включений до Списку громадян на отримання земельного пая у розмірі 6,59 га пашні із земель запасу на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області як новоприйнятий на роботу в СВК «Серпневе». Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.4 роз'яснив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами безпосередньо заінтерисованих у цому осіб. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов’язків цивільного характеру. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожному членові підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку (пай). Отже, будучи членом КСП «Тарутинський» на момент розпаювання колективних земель позивач набув право на земельну частку (пай) КСП «Тарутинський», розташований на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час, однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю позивач був його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в рішенні від 27 серпня 2014 року по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом відновлення порушеного його права на отримання земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності СВК «Серпневе» розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї часки в натурі (на місцевості), відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95. Крім того, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині встановлення факту, що має юридичне значення є доведені, підтвержені матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved