Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON], 14.07.1984 р.н, яка мешкає в смт. Слобідка Кодимського району Одеської області, звернулась 14.11.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2016 року і до повноліття [PERSON], тобто до 30 травня 2029 року, а з 30 травня 2029 року в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON], тобто до 18 березня 2032 року. Підставою цьому зазначала те, що сімейні стосунки з відповідачем фактично припинились, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На цей час Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. В ході розгляду справи позивачка підтримала позов у повному обсязі. Додатково пояснила, що жовтня 2016 року фактично припиненні сімейні стосунки з відповідачем. До цього разом проживали однією сімєю в смт.Слобідка Кодимького району Одеської області. Зараз вона проживає окремо від відповідача з дітьми. Останній матеріально дітей не підтримує, тому змушена звернутись в суд з цим позовом. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю. Підставою відмови у позові зазначав, що сумнівається, що є батьком дітей. Крім цього несе витрати на сплату кредитів узятих у шлюбі. На цей час він звільнився з роботи. Тому просив відмовити у позові повністю. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи сторони побувають у зареєстрованому шлбі з Вони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження де їх батьками записано відповідачів у справі. Факт того, що діти утримуються позивачкою сторонами визнається. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень, а на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Тому, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дітей, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі визначеному у позові. Доводи відповідача, що він можливо не є батьком дітей судом не сприймаються, оскільки належних доказів цьому ним не представлено. Також наявність кредитних зобвязань сторін не звільняє від сплати аліментів на дітей. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 14.11.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Також позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак, позивачкою не надано суду розрахунку наданої їй правової допомоги. При таких обставинах витрати повязані із оплатою правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved