Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він прошивав прибиральником в Об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське», розташоване за адресою: 08130. Київська область. Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Печерська 2, 4, 6, з листопада 2014 року по 20 лютого 2017 року. Звільнився з роботи за згодою сторін. Під час його знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 20833,90 грн. Підтвердженням факту визнання заборгованості є довідка при доходи, яка видана позивача боржником від 22 лютого 2017 року. З серпня 2016 року по січень 2017 року заробітна плата з карткового рахунку позивача без його відома була кудись переведена і йому не виплачена. Невідомо, хто з керівництва ОСББ «Брест-Литовське» без відома позивача і його імені написали заяву на переведення його заробітної плати па картковий рахунок іншої особи в зв'язку з втратою заробітної картки. Також була написана заява від імені позивача, в якій чомусь нарахували і виплатили 4000 гривень (чотири тисячі гривень) у зв'язку з необхідністю підготовки дітей до школи. Цих заяв позивач не писав і не підписував і зарплатну картку не втрачав. Той факт, що позивач дійсно не отримав заробітну плату з серпня 2016 по січень 2017 року включно підтверджується випискою з карткового рахунку «ПриватБанку» від 21.02.2017 року. На сьогодні заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена і становить 22 833.90 грн. (двадцять тисяч вісімсот тридцяті, три гривні 90 копійок). Період затримки виплати становить 361 робочих днів (з 01 березня 2017 року по 13 серпня 2018 року включно). Тому позивач просив стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське», на його користь заборгованість по заробітній платі 20833,90 грн.; стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення; стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 4404,22 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Представник відповідача проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з листопада 2014 року по 20 лютого 2017 року працював прибиральником в Об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське», та був звільнений за згодою сторін. Згідно довідки виданої ОСББ «Брест-Литовське» від 22.02.2017 року, вбачається що позивачу за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становить 20 833,90 грн. Факт нарахування позивачу заробітної плати також підтверджується довідкою ПФУ від 22.02.2017. Згідно виписки по картковому рахунку позивача, відритому у ПАТ КБ "Приватбанк" № TGAK-UCNU-PTME-FTK0 від 21.02.2017, вбачається що нарахована заробітна плата не надходила на рахунок [PERSON] Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач надав копію заяви [PERSON] від 30 вересня 2016 р., якою він просить заробітну плату за вересень 2016 року зарахувати на картку [PERSON] [NUMBER]. Відповідач визначає, що на підставі заяви [PERSON] від 30 вересня 2016 р. на картковий рахунок [NUMBER] була перерахована заробітна плата за вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року та січень 2017 року, в той час як відповідно до даної заяви позивач надавав дозвіл на перерахування заробітної плати лише на за вересень 2016 року. У судовому засіданні позивач пояснив, що зазначена вище заява була написана невідомою йому особою від його імені та він не визнає написання даної заяви. За вимогами статей 21 та 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. У частині третій статті 15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України). З наведеного вище, суд приходить до висновку що у відповідача перед позивачем існує заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі у сумі 20 833 грн 90 коп., що підтверджується відповідними довідками та випискою по рахунку позивача. Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що заробітна плата була виплачена позивачу у повному обсязі, оскільки не надано належних та допустимих доказів того, що заява від 30.09.2016 дійсно була написана позивачем. Крім того, в даній заяві зазначено про виплату заробітної плати на рахунок іншої особи лише за вересень 2016, в той же час позивач нараховував на нього заробітну плату і після вересня 2016 року. Також в силу ст. 117 КЗпП України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення в розмірі 86 637 грн 05 коп. Згідно Закону України від 19.10.2000 р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, на користь позивача також підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 4404 грн 22 коп. Стаття 76 ЦПК України передбачає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Згідно п. 2 ч 1 ст.430 суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах сплати суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст. 47, 116, 117 України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та

Outcome: approved