Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: розірвати шлюб укладений з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 02 червня 1984 року. Станом на сьогоднішній день вони не мають спільних дітей. Вже декілька років відносини між нею і відповідачем стали поступового погіршуватися. Погіршення взаємовідносин, як на її думку, сталося з їхньої обопільної вини. Вони часто сваряться, переважно на побутовому грунті. Ці сварки виникають як з її ініціативи, так з ініціативи відповідача. Вони з чоловіком не можуть обговорити різні сімейні моменти і нужди. На всі її спроби отримати відповіді на ті чи інші питання він відповідає приблизно так: "воно тобі треба". Тобто все що турбує її його не цікавить, а її в свою чергу перестало цікавити все що стосується відповідача. Після того як вона намагається бути наполегливою у спілкуванні, то він як правило стає агресивним і вони переходять в розмови на підвищених тонах, не рідко ображають один одного. Байдужість відповідача проявляється у всьому, що стосується сім'ї і він просто відсторонився від неї повністю і намагається вести себе так начебто її і немає в його житті. Із-за їхніх частих сварок вона знаходиться в напрузі, яка не дає їй спокійно жити. Вона вирішила, що їхній шлюб необхідно розірвати. Сам відповідач нічого не робить для того, щоб зберегти їхній шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], дівоче прізвище - [PERSON], та [PERSON], зареєстрували шлюб у Рогозівській сільській раді Бориспільського району Київської області 02 червня 1984 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 12 (а.с.7) Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2014 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved