Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється матірю відповідача. 03.11.2016 року після огляду медико-соціальною експертною комісією Дрогобицької міжрайонної МСЕК їй встановлена 1 (перша) «А» група інвалідності довічно внаслідок загального захворювання. Внаслідок захворювання вона не здатна здійснювати будь-які активні дії, тобто пересуватися, ходити, тощо. Відповідач проживає за однією з нею адресою, але у різних кімнатах. Жодної участі в утриманні квартири відповідач не приймає, хоча є приватним підприємцем і займається ремонтом побутової техніки. З часу її захворювання відповідач нею не інтересується, жодної допомоги від нього вона не має. Пенсія в неї мінімальна, і не вистачає на покриття щомісячних комунальних платежів, придбання ліків, продуктів харчування. Крім відповідача в їх квартирі проживає ще її донька [PERSON], але її пенсії та доньчиної заробітної плати не вистарчає на покриття всіх необхідних витрат. Представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання матері підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється матірю відповідача [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про народження [PERSON] серії І-АВ №489580. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №365233, [PERSON] присвоєно І групу інвалідності. Відповідно до висновку про умови та характер праці остання потребує постійного стороннього догляду. Як вбачається з матеріалів позовувідповідач проживає за однією з адресою з позивачем, але у різних кімнатах. Жодної участі в утриманні квартири відповідач не приймає. З часу її захворювання відповідач нею не інтересується, жодної допомоги від нього вона не має. Пенсія в неї мінімальна, і не вистачає на покриття щомісячних комунальних платежів, придбання ліків, продуктів харчування. Відповідно до ч.1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Відповідно до\~ст. 205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При вирішенні спору суд бере до уваги те, що сам факт непрацездатності матері не зумовлює у сина обов'язку надання їй утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати стороною матеріальну допомогу. Свідчення такої потреби є отримання матір'ю доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік»\~встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить 1247 грн. 00 коп. Згідно довідки виданої Дрогобицьким об'єднаним управлінням ПФУ від 30.03.2017 року за №1033/4 встановлено, що [PERSON], як пенсіонер за віком за період з вересня 2016 року по березень 2017 отримала пенсію у розмірі 10053,30 гривень. Тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Враховуючи те, що позивач являється непрацездатною, згідно висновку лікаря потребує постійного стороннього догляду, розмір її пенсії наближений до прожиткового мінімуму, суд вважає, що позивач являється такою, що потребує матеріальної допомоги, а тому беручи до уваги невиконання відповідачем свого обовязку щодо утримання непрацездатної матері, особи яка потребує матеріальної допомоги, приходить до висновку що слід зобовязати [PERSON]виплачувати аліменти на користь своєї матері [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2017 року. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі по 640,0 грн.

Outcome: approved