Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявник просить встановити факт смерті свого чоловіка - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Луганськ. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась на те, що отримати свідоцтво про смерть чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] у м. Луганськ у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть чоловіка сталася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті згідно законодавства України. [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Підтримує свої вимоги та просить її заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживав у м.\~Луганськ, Луганської області і був чоловіком заявника, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10.09.1988 року актовий запис № 958, видане Луганським міським відділенням РАГС . Місце реєстрації заявника [PERSON]: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта. Згідно копії довідки № 6332525101 від 26.04.2018 року заявник взята на облік за адресою: [ADDRESS] як внутрішньо переміщена особа. На даний час вказана вище територія - м. Луганськ є тимчасово окупованою та непідконтрольна українській владі. Як вбачається з копії довідки про причину смерті № 1579 від 09.12.2017 року, яке видане Бюро судово-медичної експертизи Луганської області, [PERSON] помер [INFO] через гострий трансмуральний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка серця. Що підтверджується також копією свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], запис акту смерті № 1328, яке видано 13.12.2017 року у м. Луганськ. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть чоловіка в установленому законом порядку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що зареєструвати факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Луганськ, у Відділі Державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові заявник не в змозі, оскільки видане незаконним органом свідоцтво про смерть не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків на території України. Встановлення факту смерті чоловіка має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. На підставі наведеного, суд приймає в якості доказу надане заявником довідку про причини смерті № 1579 від 09.12.2017 року, яке видане Бюро судово-медичної експертизи Луганської області, та свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], запис акту смерті № 1328, яке видано 13.12.2017 року м. Луганськ, та у сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON]. на тимчасово окупованій території України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved