Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач 24.05.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Починаючи з жовтня 2014 року позивач проживає окремо від відповідача, але дитина залишилась проживати разом з нею. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, аліменти на її утримання не сплачує. Позивач має намір зареєструвати доньку за адресою свого проживання, але позбавлена можливості це здійснити, оскільки відповідач поїхав до Росії та такої згоди не надає. Просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] за адресою: м. Гірник, вул. Пушкіна, 12-3. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Селидівської міської ради у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО №322330, виданого виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області, актовий запис №17. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 553602, виданого 20.12.2013 року виконкомом Гірницької міської ради м.Селидове Донецької області. Згідно частини 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, а за ч.2 цієї статті місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (Згідно Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів п.24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. Згідно довідки, виданої ОСББ «Топольок» м.Гірник» №9 від 30.04.2017 року, [PERSON] проживає за адресою: м. Гірник, бул.[PERSON], 23/5, разом із донькою [PERSON], [INFO]. Також, даний факт підтверджується актом обстеження житлових умов №349 від 28.04.2017 року, складеного депутатом Гірницької міської ради. Як вбачається із вказаного акту, чоловік [PERSON] за вказаною адресою не проживає з жовтня 2016 року, участь у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до висновку Орану опіки та піклування Селидівської міської ради № 17 року від 26.06.2017 р. про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] враховуючи інтереси дитини, відповідно до ст..ст. 19, 160, 161 СК України, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON]. Дослідивши в сукупності надані суду докази, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини разом з її матірю буде відповідати її інтересам, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При розподілу судових витрат між сторонами, суд враховує те, що позивач не бажала стягувати сплачений нею судовий збір з відповідача.

Outcome: approved