Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. В обгрунтування позову з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог зазначила, що вона проживала в шлюбі з відповідачем з 28.08.1987 року по 26.12.2018 р. У шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти вже повнолітні. Однак, молодший син навчається у Львівському державному університеті ім. І.Франка на економічному факультеті за спеціальністю "Маркетолог". Стипендії не отримує. В зв`язку з тим, що він навчається на денній формі навчання він не має змоги самостійно заробляти. тому повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ні в чому їй не допомагає. Відповідач є здоровим та працездатним, а тому може сплачувати аліменти. Враховуючи наведене, просиь суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] на її користь в розмірі 1500 грн. щомісяця та до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала, не заперечила відносно прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлений. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1987 року і шлюб, відповідно до рішення Золочівського районного суду від 26.12.2018 р. було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 29 від 15.01.2019р, виданої Львівським національним університетом, [PERSON] навчається в даному університеті на другому курсі денної форми навчання економічного факультету. Закінчує навчання 30.06.2021 р. Як вбачається довідки Личаківської райадміністрації № 105 від 16.01.2019 року [PERSON] проживає разом із сином - [PERSON] . Згідност. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане аліментне зобов`язання це правовідносини, підставою виникнення яких є сукупність таких юридичних фактів, як: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку 23 років; 3) потреба дочки, сина у зв`язку з навчанням в матеріальній допомозі; 4) можливість батьків подавати матеріальну допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Якщо відсутня хоч би одна з умов, встановлених ч.1ст.199 СК України, то аліментне зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Крім того, як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно дост. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння статті 199 СК України відповідач, який є батьком [PERSON] , який навчається у Львівському національному університеті, має обов`язок сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання до досягнення ним 23-х річного віку, за умови, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги матеріальне становище платника аліментів та стягувача аліментів, враховуючи, що дитина продовжує навчанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання підлягають задоволенню, оскільки відповідач, який неодноразово будучи повідомленим про час та місце розгляду справи не повідомив причини своєї неявки, відзив на позовну заяву не подав, а відтак суд вважає, що відповідач здатен надавати майнову допомогу повнолітньому сину. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved