Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки від загальної площі 5,81 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.02.2003 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини надійшла з пропущенням встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила: - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину земельної ділянки від загальної площі 5,81 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.02.2003 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що заява від [PERSON] про прийняття спадщини надійшла 08.11.2017 року та заява про прийняття спадщини від [PERSON] надійшла 06.09.2018 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, а також не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, якою зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти задоволення первісного позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,81 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-109. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 19.05.2003 року [PERSON] померла [INFO] За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 5,81 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту на залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 49788217 від 08.11.2017, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] є: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.02.1965 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 23.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Як було встановлено в судовому засіданні, оригінал державного акта серії Р1 № 492003 наявний у спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] та враховуючи положення інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р. [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача за первісним та зустрічним позов неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісних та зустрічних вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved