Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Миронівська ТЕС звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням трьох відсотків річних. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг. Однак, в порушення п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач оплату за надані послуги не вносить та станом на 01.09.2013 р. сума заборгованості складає 2488,34 грн. Просили стягнути суму заборгованості в розмірі 2488,34 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 135,39 грн., та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив. У зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно нарахування ЖКГ Миронівської ТЕС, особовий рахунок [NUMBER] по оплаті за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], відкрито на [PERSON] (а.с.5). Відповідно до нарахування ЖКГ Миронівської ТЕС, відповідач має заборгованість за надані послуги станом на 01.09.2013 р. в розмірі 2488,34 грн. (а.с. 5). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Враховуючи, що відповідачем порушуються зазначені норми, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 2488,34 грн. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України підлягають стягненню, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із житлово - комунальних послуг. Виходячи з аналізу норм ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквівалентні в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право від боржника виконання його обов'язку. У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї, тому грошових слід вважати зобов'язання, що складається у тому числі, з правовідношення, в якому права кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу а грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору, або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить існуючий між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки ним установлена ціна договору - вартість наданих житлово-комунальних послуг відповідно до тарифів. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі I книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Враховуючи викладене, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, право виконавця (кредитора) публічного акціонерного товариства " ДТЕК Донецькобленерго" вимагати від замовника (боржника) [PERSON] гроші за надані виконавцем послуги на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок замовника сплатити ці гроші. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку між сторонами існують зобов'язання з надання та отримання послуг і їх оплати, що за своєю правовою природою є грошовим зобов'язанням в розуміння положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, в зв'язку с чим з відповідачів підлягають стягненню 3% річних та інфляційні витрати. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню нарахована сума 3% річних в сумі 135,39 грн., розрахунок 3% річних позивачем приведені. (а.с. 3). В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 114,70 грн. На підставі ст.162 ЖК України, ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 510, 625 ЦК України ст.ст. 13,20,21,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, ст.625 ЦК України та

Outcome: approved