Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач 30.07.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, які виїхали у 2007 році за кордон та проживають в Іспанії. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 05 листопада 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву у якому вказала, що починаючи з 2007 року не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та визнає в повному обсязі позовну заяву про взнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, просила проводити розгляд справи за її відсутності. 07 листопада 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, який анлогічний змісту відзиву відповідача [PERSON] щодо визнання позову. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, у відзивах позовні вимоги визнали, просили проводити розгляд справи за їх відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.05.2019 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк. справи 7-8). Згідно довідки №16 від 12.12.2018 р. виданої ОСББ "Комфорт", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 9). Непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] підтверджено актом про не проживання осіб за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] від 23.07.2019 р. складеного сусідами (арк. справи 10) та визнано відповідачами. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинила, покинули житло добровільно на інше постійне місце проживання. Крім того, відповідачі позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 07 листопада 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved