Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказала що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 липня 1999 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2013року, яке набрало законної сили 05 квітня 2013 року, шлюб між сторонами розірвано. У період шлюбу згідно з біржовою угодою від 25 квітня 2007 року № Г07042502 сторонами був придбаний вантажний автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER] . 26 травня 2007 року вказаний автомобіль було зареєстровано у міжрайонному реєстраційно-екзаменаційному відділі управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області) на ім'я [PERSON] та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. В подальшому [PERSON]. стало відомо, що [PERSON] має намір переоформити автомобіль на іншу особу, у зв'язку із чим останній зняв його з реєстрації в органах МРЕВ, без погодження із позивачем. Даний факт став підставою для звернення [PERSON] до суду із позовом про поділ спільно нажитого майна подружжя. В 2014 році через ФОП [PERSON], шляхом укладення довідки на серії ВІА № 572230, вказаний автомобіль перереєстрований за [PERSON] Позивач в позові посилалася на те, що вказаний автомобіль був проданий у період накладення арешту, без її згоди як співвласниці та просить визнати не дійсним вказаний договір та відмінити реєстрацію права власності на автомобіль на підставі цього договору за [PERSON] В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, зазначили, що при видачі довіреності не було змінено права власності на автомобіль і власником автомобіля продовжував бути відповідач [PERSON] При відчуженні арештованого автомобіля також не було виконано вимог законодавства - не отримано згоду співвласника. Посилання відповідачів на те, що на разі предмет спору - вантажний автомобіль знищений в результаті ДТП не перешкоджає вирішенню спору. Вантажний автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] Автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску був придбаний в період шлюбу і є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] При відчуженні вказаного автомобіля не тільки було порушено права і інтереси співвласника [PERSON], а й вимоги ст.. 238 ЦК України оскільки, вважають, що мала місце зловмисна домовленість між довіреними особами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову посилались а отримання коштів від [PERSON] В момент отримання довіреності та витрату отриманих коштів в інтересах подружжя в період шлюбу. [PERSON] зазначив, що про відчуження ним автомобіля укладенням довідки рахунку йому нічого відомо не було. Ні він ні позивач не приймали участі в цих діях. При наданні довіреності [PERSON] сплатив приблизно 11000- 12000 доларів США. Не міг пояснити за що сплачувались ці кошти. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказав, що отримавши генеральну довіреність строком на 5 років він і його син [PERSON] отримали права не тільки користуватися, а й розпоряджатися вантажним автомобілем марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] та він сплатив при цьому 12000 доларів США [PERSON] Через 4 роки вони з сином вирішили переоформити автомобіль на нього - [PERSON] Для цього було оформлено через ФОП [PERSON] довідку рахунок, при цьому в сплачено в 5% від вартості транспортного засобу, визначену Киїєвом, як податок. Ні один одному ні [PERSON] , при цьому, гроші не сплачувались. Ні [PERSON] ні позивач не були присутні при оформленні довідки-рахунку, Їм і навіть не було відомо про їх дій. Ніякого арешту автомобіля при оформленні довідки-рахунку не було. Вважає, що діяв у відповідності до законодавства. В вересні 2014 року вантажний автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] був фактично знищений в результаті ДТП. Особа, винна у вчиненні ДТП, загинула. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, підтримав пояснені, викладені [PERSON] , вказав, що він з батьком був у нотаріуса коли видавали довіреність і передавали 12000 доларів США. Цю суму вони оговорили з [PERSON] раніше. Вважає, що з моменту передачі грошей власником вантажного автомобіля був батько. Коли строк довіреності закінчувався, він зняв транспортний засіб з обліку та батько зареєстрував його на себе, при цьому сплачувався лише податок. Ні [PERSON] і позивачка не знали і не були присутні коли вони переоформляли автомобіль на батька. Суд дослідив матеріали справи: · Копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013 року ( на а.с. 5 т.1) , згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09.07.1999 року розірваний. · Облікову картку приватного ТЗ ( на а.с. 6 , згідно якої автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER] інформацією на 17.03.2014 року зареєстрований 20.07.2007 року за [PERSON]; · Копія ухвали Вінницького міського суду Вінницької області ( на а.с. 7 т.1) згідно якого відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя; · ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2015 року ( на а.с. 8), згідно якого в забезпечення позову накладено арешт на автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER], належний [PERSON]; · Довідку-рахунок серії ВІА № 572230 від 22.07.2014 року ( на а.с. 9, 95 т.1) ,згідно якого [PERSON] продано автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] за 91218 гр-н; · Договори транспортного експедирування ( на а.с. 81- 86 т.1) та товарно-транспортні накладні ( на а.с. 87- 88 т.1) , згідно яких [PERSON] здійснював перевезення вантажів; · Заява [PERSON] від 25.06.2014 року ( на а.с. 96 т.1) про зняття автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER] 0 реєстрації з відміткою про продаж 22.07.2014 року; · Довіреність ( на а.с. 9 т.19, ) , згідно якої [PERSON] та [PERSON] від імені довіритеря, в його інтересах та у межах чинного законодавства України, , не залежно один від одного мають право продати, обміняти належний довірителю транспортний засіб «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER]; · Постанова державного виконавця від 17.07.2014 року ( на а.с. 100 т.1) про накладення арешту на «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER]; · договір купівлі-продажу земельної ділянки (на а.с. 128- 129 т.1) , згідно якої 14.04.2011 року [PERSON] купив земельну ділянку розміром 0.1000га, розташовану в [ADDRESS]; · облікову картку приватного ТЗ ( на а.с. 130 т.1) , згідно якого 31.10.2012 року проведено реєстрацію придбаного [PERSON] транспортного засобу моделі PEUGEOT EXPERT вантажний рік випуску 2007 кузов [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER]; · Рішення апеляційного суду Вінницької області від 24.06.2014 року ( на а.с. 131 т.1) про розподіл майна між [PERSON] та [PERSON] ; · Ухвалу ВСС України від 20.08.2014 року ( на а.с. 134 т.1) про залишення касаційної ск5арги [PERSON] без задоволення, а рішення апеляційного суду Вінницької області від 24.06.2014 року без змін; · - копію постанови про закриття кримінального провадження ( на а.с. 20-21т.2), згідно якого 24.09.2014 року близько 23 години водій [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись з с. Митків Гайстинського району, під час виїзду з другорядної автодороги на автодорогу сполучення м. Гайсин - М. Умань, не надав перевагу в русі автомобілю МАН, держаний номерний знак [NUMBER], який під керуванням водія [PERSON] рухався головною автодорогою напрямку м. Умань, в наслідок чого допустив зіткнення із вказаним автомобілем. В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ 21099» [PERSON] загинув. · Висновок експерта авто товарознавчого дослідження ( на а.с. 22- 25) ,згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля МАН складає 144215 гр-н 86 коп. Оцінивши докази суд вважає їх належними, допустимим та приймає, Вивчивши докази суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.07.1999 року по 25.03.2013 року. В період шлюбу 20.07.2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску номерний знак [NUMBER] шасі [NUMBER]. , 15 вересня 2010 року [PERSON] видав довіреність на [PERSON] та [PERSON] на належний йому автомобіль марки «MAN 8.163», тип - фургон-С, із правом продавати, одержанням усіх без винятку необхідних документів, розписуватися за власника автомобіля, підписувати правочини тощо (а. с. 74т.1). На підставі вказаної довіреності 01 березня 2013 року [PERSON] укладено договори транспортного експедирування № № 666, 227 (а. с. 75-86 т.1) та, відповідно, отримано товарно-транспортні накладні № № 97679, 98423 від 21 травня 2014 року (а. с. 87-88 т.1). 25 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Державної автомобільної інспекції з відповідною заявою про зняття з обліку для реалізації автомобіля марки «MAN 8.163», 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 97-98 т.1). 22 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Державної автомобільної інспекції з відповідною заявою про вторинну реєстрацію транспортного засобу, придбаного в торговельній організації (а. с. 93- 94 т.1). У же після розірвання шлюбу між сторонами, 22 липня 2014 року ФОП [PERSON] було складено довідку-рахунок на ім'я власника [PERSON] на автомобіль марки «MAN 8.163», 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], із зазначенням вартості автомобіля та правом користування [PERSON] (а. с. 9 т.1). Згідно з повідомленням від 05 серпня 2014 року № 9/10862 на транспортний засіб марки «МАН 8.163», 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. в НА1С ДАІ накладено арешт 22 липня 2014 року, власником зазначено [PERSON] (а. с. 36 т.1). Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій. передбачених договором. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ст. 237 ЦК України). Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Отже за договором доручення повірений не стає власником майна, яке йому довірене, а лише, з урахуванням умов наявної у матеріалах справи довіреності, останній має право на його розпорядження від імені довірителя. Отже на момент оформлення доручення перехід права власності не відбувся. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. З огляду на положення зазначених нормативно-правових актів слід дійти висновку, що довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця, та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Звертаючись з позовом до суду, позивач просила визнати недійсним саме договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 липня 2014 року через фізичну особу-підприємця [PERSON], шляхом укладення довідки-рахунка серії ВІА № 572230 (а. с. 2-4). Вказана довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця, та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу, а позивачем заявлено вимоги саме про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу з підстав, передбачених ст. 65 СК України. Відповідно до ст.. 368 ЦК України ( ч.2,3) спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідачі не надали доказів укладення між подружжям лдоговорів чи інших підстав, що спростовують право спільної сумісної власності на транспортних засіб, який є предметом спору. Згідно ч. 2 ст 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. В судовому засіданні встановлено, що на момент зняття транспортного засобу з реєстрації і оформлення купівлі-продажу шляхом отримання довідки рахунку ні [PERSON] ні [PERSON] не було відомо про вказані дії, та, відповідно, [PERSON] не надавала своєї згоди на здійснення відчуження спільної сумісної власності. Тобто при оформленні договору купівлі-продажу шляхом отримання довідки-рахунку серії ВІА № 572230 від 22.07.2014 року не було дотримано загальних умов, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених ст.. 203 ЦК України. Тому вказаний договір належить визнати не дійсним та в скасувати державну реєстрацію за [PERSON] Згідно п. 8. Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 ( 1371-2009-п ), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух") Оскільки судом встановлено, що при отриманні довідки-рахунку не було дотримано загальних умов, додержання яких є необхідним для чинності правочину купівлі-продажу, передбачених ст.. 203 ЦК України, вказаний правочин є неправомірним і реєстрація, вчинена на його підставі повинна бути скасована. Посилання відповідачів [PERSON] і [PERSON] на знищення транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 24.09.2014 року, не може служити підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того позивач в позові не ставить вимоги про застосування правових наслідків недійсності правочину, а суд , відповідно до ст.. 11 ЦПК України не вправі вийти за рамки визначених позивачем повних вимог. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідачі в на користь позивач належить стягнути понесені позивачем витрати ( в рівних частинах). На підставі викладеного,

Outcome: approved