Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені та в інтересах якої діє представник Ведющенко В.В., звернулись із позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], посилається на те, що [INFO] року у неї з відповідачем народилася донька [PERSON], спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим будь-яке спілкування та стосунки із ним припинились. З часу припинення спілкування та фактичних стосунків відповідач більше 5 років не цікавиться дитиною, не піклується її фізичним та духовним розвитком, її навчанням і підготовкою до самостійного життя, не забезпечує їй необхідним харчуванням, медичним доглядом і її лікуванням, взагалі не спілкується з дитиною, не створює умов для отримання нею освіти, з 2012 року не бачився із дитиною і не телефонував їй. Позивач самостійно дбає про дитину, утримує та виховує її, тому з метою захисту прав та інтересів дитини позивачка змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивачки Ведющенко В.В. в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, поштове відправлення повернулося до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Представник служби у справах дітей Новоукраїнської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Згідно світлокопії паспорту, позивач [PERSON], [INFO], уродженка м.Новоукраїнка Кіровоградської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки, виданої головою ОСББ "Соколи -Зелений Гай" від 16.08.2016 року [PERSON], 1990 року народження, 1977 року та [PERSON], 2010 року народження проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки-розрахунку, виданої відділом державної виконавчої служби Новоукраїнського РУЮ від 12.07.2017 року, заборгованість по аліментах гр..[PERSON], станом на 01.07.2017 року становить 30449,63 грн. (а.с.11). Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що з листопада 2016 року [PERSON] проживає разом з дитиною та співмешканцем [PERSON] в квартирі матері співмешканця, де створені належні умови для проживання, в дитини є окрема кімната, житлові умови проживання задовільні, батько [PERSON] за цей час не з'являвся, вихованням та розвитком дитини не цікавився (а.с.9). Позивачка з відповідачем спільно проживали в шлюбі з 2010 по 2012 рік. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приймає участь у її вихованні, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Тривалий час, тобто протягом 5 років не має постійного спілкування із донькою, не цікавиться її життям, розвитком і вихованням. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, доказів зміни своєї поведінки відносно своєї дитини не надав, із заявами до Служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкуванні з донькою не звертався. Дана обставина переконує суд, що відповідач байдуже ставиться до своїх батьківських прав та обов'язків, не вживає будь-яких заходів для встановлення стійких контактів із донькою задля її виховання та спілкування з нею. Враховуючи наведені докази ухилення відповідача від виховання та спілкування із донькою, із метою забезпечення найкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо своєї доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальну допомогу на її утримання, не відвідує її, таке невиконання батьківських обов'язків відбувається протягом тривалого часу, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. Також судом не встановлено фактів перешкоджання відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських прав чи обов'язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для застосування найсуворішого заходу впливу - позбавлення батьківських прав. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що він має право на поновлення батьківських прав після відповідної зміни свого ставлення до дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача за подачу позову про позбавлення батьківських прав судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved