Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 серпня 2006 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 984. Від даного шлюбу у них народилось 3 дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. З 2011 року відповідач залишився на постійне місце проживання в США. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 984 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилось 3 дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує до стягнення понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved