Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації недієздатної [PERSON] в психіатричному закладі у примусовому порядку. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO], було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON]. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 12.03.2018 року надано дозвіл на продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному закладі в примусовому порядку на строк 6 місяців. В результаті огляду комісією лікарів-психіатрів зроблений висновок, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, в зв'язку з чим заявник і просить примусово продовжити лікування [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЛПЗ «Валківської психіатричної лікарні» У судовому засіданні представник заявника та опікун підтримали подану заяву про продовження госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Прокурор Прилуцької місцевої прокуратури в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення даної заяви. Вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року [PERSON], [INFO] було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] (а.с.5 ). Згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року надано дозвіл КЛПЗ „Валківська психіатрична лікарня на продовження госпіталізації [PERSON], [INFO] в примусовому порядку на 6 місяців (а.с.4). Згідно Висновку комісії лікарів-психіатрів від 29 серпня 2018 року №88/05-02, [PERSON] перебуває на обліку в КЛПЗ «Валківська психіатрична лікарня» з 2014, має діагноз психічні розлади обумовлені ушкодженням головного мозку (ЧМТ), параноїдний синдром. В даний час страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність, і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність(а.с.2). У відповідності до ст.ст.3,4 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Психіатрична допомога на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з міняльними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно дост.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст.17 вищезгаданого Закону, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особу, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовженнягоспіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричногозакладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не перевищує 6 місяців. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевно хворої відповідало вимогам ст. 5 Конвенції: - необхідно довести стан психічного розладу; - розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; - знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі в примусовому порядку. За таких обставин, оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що у відповідності до ст.ст.14,17 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved