Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд звернути стягнення за Іпотечним договором від 27.09.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером №3058, на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002р., реєстраційний №8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11.04.2002р. №2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за №11-8-24362 від 27.04.2002р.; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу; за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги Позивача за Договором позики від 27.09.2010р. в сумі 525433,65 грн.; виселити відповідачів з іпотечного майна, також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у справі. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 27.09.2010 року між ним - [PERSON], та відповідачами - громадянами України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером №3056, згідно якого позивач передав відповідачам в позику валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21000 доларів США з умовою повернення цих коштів частинами (з розстроченням) та кінцевим строком повернення 27 червня 2013 року. Однак, до 22 серпня 2012 року відповідачі повернули позивачу всього лише 2800 доларів США замість належних до повернення 14350 доларів США. Відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання і порушили порядок розрахунків за Договором позики. У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики. За результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики Фрунзенським районним судом м. Харкова було прийнято рішення, яким позов було задоволено частково та стягнуто солідарно з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 235742 грн. 45 коп., що еквівалентно 18200 доларів США; проценти за період користування у розмірі 47109 грн. 63 коп., що еквівалентно 3637 доларів США; три проценти річних -6839 грн.12 коп., що еквівалентно 528 доларів США; неустойку в розмірі 235742,45 грн., та судовий збір з кожного в розмірі 1147 грн. Таким чином, згідно вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, за укладеним Договором позики з відповідачів на користь позивача стягнуто кошти в сумі 525433 грн. 65 коп. З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 27.09.2010р. позивачем із відповідачами 27.09.2010р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером №3058. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002р., реєстраційний №8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11.04.2002р. №2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за №11-8-24362 від 27.04.2002р. 05 січня 2015 року від імені позивача відповідачам засобами поштового зв'язку рекомендованою кореспонденцією та цінним листом з оголошеною вартістю була направлена письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором. Таким чином, на думку позивача, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання відповідачами зобов'язань за Договором позики, позивач набув права звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором позики. У судове засідання представник позивача за довіреністю не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд постановити по справі заочне рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були попереджені заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 27.09.2010 року між позивачем - [PERSON], та відповідачами - громадянами України [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером №3056, згідно якого позивач передав відповідачам в позику валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21000 доларів США з умовою повернення цих коштів частинами (з розстроченням) та кінцевим строком повернення 27 червня 2013 року. Однак, до 22 серпня 2012 року відповідачі повернули позивачу всього лише 2800 доларів США замість належних до повернення 14350 доларів США. Відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання і порушили порядок розрахунків за Договором позики. У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики. За результатами розгляду цивільної справи №645/4168/726/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики Фрунзенським районним судом м. Харкова 14 жовтня 2014 року було прийнято рішення, яким позов було задоволено частково і стягнуто солідарно з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 235742 грн. 45 коп., що еквівалентно 18200 доларів США; проценти за період користування у розмірі 47109 грн. 63 коп., що еквівалентно 3637 доларів США; три проценти річних -6839 грн.12 коп., що еквівалентно 528 доларів США; неустойку в розмірі 235742,45 грн., та судовий збір з кожного в розмірі 1147 грн. Таким чином, згідно вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, за укладеним Договором позики з відповідачів на користь позивача стягнуто кошти в сумі 525433 грн. 65 коп. З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 27.09.2010р. позивачем із відповідачами 27.09.2010р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером №3058. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002р., реєстраційний №8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11.04.2002р. №2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за №11-8-24362 від 27.04.2002р. Згідно Ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року про закриття провадження у зв'язку зі смертю позивача по справі №645/4168/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа- приватний нотаріус ХМНО Карташова С.І. про визнання договору позики та Іпотечного договору недійнсими, яка була долучена представником позивача до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплатити послугу тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений Договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до ч.2 ст.590 ЦКУ заставодержатель набуває право звернення на стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦКУ іпотекою є застава нерухомого майна. Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами Іпотечного договору, а саме, п.9, передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем у разі прострочення Іпотекодавцем сплати боргу більш ніж на п'ять днів за Договором позики, в забезпечення якої укладається цей договір. Підписанням Іпотечного договору відповідачі погодилися, що у разі настання зазначених підстав Іпотекодержатель (Позивач) звертає стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст.7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлю основне зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку», ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає початкову ціну для його подальшої реалізації. Згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком, наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.2, ч.3 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок у встановлений або інший погоджений строк сторонами добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 05 січня 2015 року від імені позивача відповідачам засобами поштового зв'язку рекомендованою кореспонденцією та цінним листом з оголошеною вартістю була направлена письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором. У зв'язку з належним направленням позивачем вимоги про добровільне звільнення іпотечного майна, відповідачі є належним чином повідомлені позивачем про необхідність виселитись з квартири, що є предметом іпотеки, протягом 30-денного терміну. З огляду на викладені вище обставини та письмові докази, якими вони підтверджуються, в порядку ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки примусовому виселенню з предмета іпотеки підлягають відповідачі. Згідно ч.1 ст.41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, у зв'язку з непогашенням Відповідачами заборгованості за Договором позики, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки та позовна вимога щодо виселення відповідачів з предмету іпотеки підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви суд стягує з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved