Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що з 26 жовтня 2004 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №91. За період шлюбу у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного та виховання їхніх дітей та не цікавиться їх навчанням. Протягом останніх шести місяців 2019 року відповідач ніяких коштів на утримання дітей не надає і ніякого вкладу в їх сімейний бюджет не вносить. Діти постійно потребують матеріальної допомоги і всім необхідним позивач змушена забезпечувати дітей самостійно, одна власних коштів у позивача на утримання дітей не вистачає. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач скористався правом подати відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. на місяць на кожну дитину. Вказує, що на теперішній час він ніде не працює і є інвалідом 3-ї групи. Єдиним джерелом для його існування є допомога по інвалідності. Розмір його пенсії на даний час становить 1347,00 грн. Окрім того, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява, у якій вона позовні вимоги просить задоволити, а справу розглянути без її участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2019 року встановлено, що 26 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №91 (а.с.4) \~ \~ \~ \~З копій свідоцтв про народження дітей Серії [NUMBER] від 29.02.2012 року та Серії [NUMBER] 07 серпня 2013 року встановлено, що батьком дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5) та дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.6) є відповідач - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки, №3538, виданої 13 вересня 2019 року, виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, до складу сім`ї [PERSON] входить: чоловік - [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). \~ \~ \~ \~Згідно акту обстеження матеріально побутових умов від 15 вересня 2019 року [PERSON] проживає зі своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і не бере участі в їх вихованні, хоч і проживає разом із ними. Діти знаходяться на повному утриманні матері [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 вищевказаної статті передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відзиві на позовну заяву, відповідач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 400,00 грн. на кожну дитину щомісяця. Проте, враховуючи вимоги ч.3 ст.181 СК України, виплата аліментів у твердій грошовій сумі, про що просить відповідач не відповідає вимогам Сімейного Кодексу України, оскільки такий вид стягнення аліментів є правом того з батьків, з ким проживають діти. Згідно ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, відповідач своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання своїх малолітніх дітей не надав. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей, тому з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України«Про Державний бюджет Українина 2019рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років має становити не менше ніж 1013,5 грн. . В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано. Відповідачем долучена до матеріалів справи копія пенсійного посвідчення, де зазначено, що він є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію у розмірі 1347,00 грн. (а.с.21). Крім того він вказує, що ніде не працює і єдиним джерелом доходу для нього є допомога, у зв`язку з інвалідністю, а тому розмір аліментів про який просить позивач не буде реалізовано в повному обсязі. Однак, слід зазначити, що відповідач є працездатним і наявність у нього третьої групи інвалідності не позбавляє обов`язку утримувати дітей. Інших доказів, які б унеможливлювали б сплату аліментів відповідачем у повному розмірі ним не надано. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із нею та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей правомірними. Враховуючи, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх дітей в примусовому порядку в розмірі по 1\\3 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved