Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що станом на 30.09.2019 року відповідач має перед нею заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 47695,70 грн., яка утворилася з серпня 2005 року по 30.09.2019р., а тому посилаючись на вимоги ст. 196 СК України, вона просить суд: стягнути з [PERSON] неустойку по заборгованості зі сплати аліментів на її користь на утримання неповнолітнього доньки [PERSON] , [INFO] , у сумі 43088,39 гривень . Ухвалою судді від 27.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 28.01.2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.02.2020 р. на 11-15 год. 22.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач посилаючись на ч.2 ст.196 СК України просив суд зменшити розмір неустойки з урахуванням його матеріального та сімейного стану. Також зазначив, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , мати його дружини- [PERSON] , [INFO] , яка потребує постійного догляду та витрат на лікування ,він має ще сина [PERSON] , [INFO] .Він мешкає в селі, не має роботи, в зв`язку з чим сплатити неустойку за несплачені аліменти не може на підставі скрутного матеріального становища та складних сімейних обставин. 21.02.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі , справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.03.2020 р. на 09-30 год. В судове засідання позивач не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений судо належним чином про розгляд справи шляхом направлення судової повістки про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення 13.03.2020 р. поштового відправлення. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами, Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ч. 8-9 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст. ст.141, 180 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] 06.01.1999 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб (актовий запис № 03). Шлюб між нами розірвано 25.02.2003 року. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 20.06.2003 р і до повноліття дитини, а також у розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання позивача до досягненню дочкою трирічного віку. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2005 р. змінено спосіб сплати аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON] та на утримання позивача у твердій грошовій сумі. На утримання дочки [PERSON] відповідач зобов`язаний сплачувати 167,50 грн. щомісячно, починаючи з 27.10.2004 року, а на утримання позивача по 150 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2005 року, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочку сплати заборгованості по аліментам на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та на утримання позивача до досягненню дитиною трирічного віку, у розмірі 2037,64 грн.. Згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2006 року було збільшено розмір сплати аліментів, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 300 грн. щомісячно, до досягненню дитиною повноліття. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2018 р. змінено спосіб сплати аліментів, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.04.2018 року та до повноліття дитини. Згідно з останнім розрахунком заборгованості державного виконавця від 28 жовтня 2019 року заборгованість відповідача за виконавчим листом №2-1333 від 21.04.2003 року (по стягненню аліментів на утримання неповнолітньої доньки) станом на 30.09.2019 року складає 47695,70 грн..,який відповідачем не оскаржений. За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18. Позивачем до позову надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів , який в повній мірі відповідає позиції Великої Палати Верховного суду викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Оскільки позивачкою пред`явлені вимоги про стягнення пені за період з 01.06.2006 року до 30.09.2019 року, то наданий стороною позивача розрахунок пені є вірним математично, та відповідає порядку нарахування пені, який визначено Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 року. Згідно розрахунку наданого стороною позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за цей період складає 43088,3 грн. яка підлягає стягненню з відповідача, розмір якої не перевищує розміру основного боргу. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості сплати пені за прострочення сплати аліментів із -за матеріального та сімейного стану. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не здійснював в належному розмірі виплат по аліментам, поважних обставин, які б свідчили про незалежні від нього причини, не встановлено. [PERSON] був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем до суду не надано. [PERSON] не довів, що він не має можливості утримувати свою доньку. Посилання відповідача, як на підставу зменшення розміру пені за прострочення аліментів, перебування на його утриманні матері його дружини- [PERSON] , [INFO] , яка потребує постійного догляду та витрат на лікування та сина [PERSON] , [INFO] , суд находить безпідставним, оскільки [PERSON] , [INFO] є пенсіонером та отримує державне соціальне забезпечення, а [PERSON] є повнолітньою особою. Відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими може бути зменшений розмір неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved