Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Лубенської міської ради в особі Органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON], третя особа Дитячий соціально-реабілітаційний Центр «Надія» про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що 01.12.2015 року на обліку Служби у справах дітей виконкому Лубенської міської ради у якості дітей, що опинились у складних життєвих обставинах, перебувають малолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] тривалий час сім'єю не проживають, участі у вихованні, утриманні та навчанні дітей не беруть, життям та їх успіхами не цікавляться. По відношенню до доньки [PERSON] - мати [PERSON] одинока мати. З 21 жовтня по 24 грудня 2015 року діти перебували на утриманні та лікуванні в Лубенському протитуберкульозному обласному санаторії. 24 грудня 2015 року вони були переведені у зв'язку із завершенням терміну перебування до дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія», за заявою матері , в якому знаходяться по теперішній час. За весь час перебування [PERSON] у вищевказаних закладах, його батько - [PERSON], жодного разу не відвідував сина, і взагалі не цікавився ним, [PERSON] його навіть не знає. Згідно повідомлення посольства Грузії , [PERSON] проживає на території Грузії, малолітнього [PERSON] не признає своїм сином та надає згоду на визначення [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дітей у 2016 році відвідувала дітей періодично, іноді у нетверезому стані. Останній раз відвідала дітей 04.06.2017 року, однак, достатньої уваги дітям не приділяла, необхідними речами їх не забезпечувала. Позивач прохає суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Передати Службі у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради як органу опіки та піклування , відповідно до рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради №64 від 28.02.2007 року малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], для подальшого влаштування. Судові витрати прохає покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи Дитячого соціально-реабілітаційний Центру «Надія» в особі [PERSON] також позов підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, на поштові повідомлення про отримання судових повісток не відреагували, проігнорувавши виклик до суду. 23.08.2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, оскільки вважає що маються підстави для проведення заочного розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], 2004 року народження та [PERSON], 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-13), по відношенню до [PERSON] відповідач вважається матір'ю одиначкою. Батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON], громадянин Грузії, однак, як вбачається з повідомлення посольства Грузії, останній заявляє, що ніколи на території України не був, шлюб з гр.[PERSON] не реєстрував, останню не знає, тим паче, малолітню дитину [PERSON], 2006 року народження сином не визнає і не заперечує щодо надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.18). Також зазначає, що у 2002-2003 роках він загубив свій паспорт і цим паспортом, можливо, скористалась невідома йому особа. Згідно матеріалів справи, з 21 жовтня по 24 грудня 2015 року діти перебували в Лубенському протитуберкульозному обласному санаторії, після чого були переведені у зв'язку із завершенням терміну перебування до дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія», де знаходяться і в даний час. Батьки дітей не цікавляться їх розвитком, здоров'ям, потребами, не забезпечують їх матеріально. Батько [PERSON] - [PERSON] взагалі не визнає свого сина, а син не знає свого батька. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6-9). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкуються з ними у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов'язками. Отже, відповідачі свідомо самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, а тому захищаючи права та інтереси малолітніх дітей слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Позивач при подачі до суду матеріалів позовної заяви був звільнений від сплати судових витрат, при таких обставинах судовий збір в розмірі 704,80 гривень слід стягнути з відповідачів на користь держави, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved