Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] помер 27.03.2017 року в м. Армянськ Автономної Республіки Крим Україна. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що вона є матірю дитини [PERSON], який 27.03.2016 р. помер в м. Армянськ. Оскільки, факт смерті батька її дитини підтверджується довідкою медичного закладу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, отримати свідоцтво про його смерть вона на має можливості, в зв»язку з чим змушена звернутися до суду з даною завою. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання свого представника не направила, натомість надіслала заяву в якій просить справу розглянути без їхньої участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Судом встановлено слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. У відповідності до ч.ч. 2, 3\~ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Армянськ Автономної Республіки Крим помер [PERSON], [INFO], що підтверджено медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 010940, виданим ГБУЗ РК ЦМЛ м. Армянськ. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~\~державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть. Відповідно до ст. 4 \~Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~\~органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~ державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 VI, передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внутрішнього переміщення осіб» \~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачен і Конституцією\~та законами України.\~\~Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON], підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, іншого порядку для вирішення зазначеної ситуації Законодавством України не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved