Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації в особі ліквідаційної комісії про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 01 жовтня 2014 року по 11 січня 2020 року позивач працював в Управлінні освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації на посаді водія. 11 січня 2020 року відповідно до наказу №563-к та на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, згідно з розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 06.09.2019 р. №3-о «Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА» позивача було звільнено з посади водія. Але всупереч положенням ст.116 КЗпП України Управлінням освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області виплата всіх належних сум при звільненні не була здійснена. Дії відповідача позивач вважає незаконними та такими, що суперечать принципам правової держави, Конституції та законам України та вказує, що згідно розрахункового листа сформованого 24.03. 2020 року йому було нараховано 6412,29 грн та належить до виплати 5097,78 грн, що включає в себе заробітну плату за 6 робочих днів та вихідну допомогу. Однак, при звільненні і на даний час, належні позивачу кошти відповідачем не були виплачені. Одночасно позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при його звільненні, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 248,57 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів за кожен робочий день по день фактичного розрахунку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, надав розрахунок середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та просив суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації, в особі ліквідаційної комісії будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 280, 281, 283 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що з 01 жовтня 2014 року по 11 січня 2020 року позивач працював в Управлінні освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації на посаді водія, що стверджується записами в трудовій книжці позивача серії [NUMBER] . Займана посада на день звільнення - водій Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА. 11 січня 2020 року відповідно до наказу №563-к та на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, згідно з розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 06.09.2019 р. №3-о «Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА» позивача було звільнено з посади водія. Згідно розрахункового листа за січень 2020 p., заборгованість перед позивачем на кінець місяця складає 6412,29 грн, належить до виплати 5097,78 грн, що включає в себе заробітну плату за 6 робочих днів та вихідну допомогу при звільненні. Однак, при звільненні відповідачем - Управлінням освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА не були здійснені належні позивачу виплати, що підтверджується випискою за картковим рахунком клієнта [PERSON] за період з 01.11.2019 по 28.02.2020 АТ "Альфабанк". Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача 11.01.2020 p., відповідачем не здійснено виплату належних позивачу коштів, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. За таких обставин суд приймає рішення про задоволення позову, вирішує стягнути з відповідача - Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА суму 6 412,29 (шість тисяч чотириста дванадцять гривень 29 копійок), що складається із невиплаченої заробітної плати в сумі 1192,29 гр. та вихідної допомоги в сумі 5220,00 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. За останні два місяці, що передували звільненню позивача з роботи йому була нарахована заробітна плата за листопад 2019 р. - 4173,00 гривень, за грудень 2019 р. - 6267,00 гривень, що підтверджується розрахунковими листами за листопад-грудень 2019 р. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку при звільненні, відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. Як зазначено вище, відповідно до розрахункових листів за листопад-грудень 2019 р. заробітна плата позивача за останні два місяці (листопад, грудень 2019 року) становила: за листопад 2019 р. - 4173,00 гривень, за грудень 2019 р. - 6267,00 гривень, Загальна кількість відпрацьованих позивачем робочих днів за листопад (21), грудень (21) 2019 р. складає разом - 42 робочі дні. Відтак, середньоденний заробіток складає з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів: (4173+6267 ) / 42 = 248,58 грн за 1 робочий день. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становитиме 95202,31 грн ( 248,58 грн/день х 383 дні (12.01.2020 року наступний робочий день від дня звільнення - 23.07.2021 року день постановлення рішення). Дана сума підлягає стягненню на користь позивача. Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 p., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до Правової позиції ВСУ від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1395цс16, в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи докази у справі, суд приймає рішення про задоволення позову. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 954 грн. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць у розмірі 5 220 грн ((4173 грн +6267 грн ) / 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved