Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі є батьком неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], їхня мати [PERSON] померла [INFO] року. Позивач наполягає, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки стосовно утримання вказаних вище дітей, їхнім вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають у будинку своїх баби та діда, з батьком жодних стосунків не підтримують. 11.04.2018 року до міського голови із заявою звернувся неповнолітній [PERSON] про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав, оскільки їх мати померла, а батько з дітьми не проживає, їх вихованням, утриманням не займається. Враховуючи вказане вище, з метою захисту прав та інтересів дітей позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив позбавити відповідача батьківських прав відносно вказаних дітей та стягнути із нього аліменти на їх утримання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання, а також на підготовчі засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, що стверджується відповідними поштовими повідомленнями, які знаходяться у матеріалах справи, не надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив не подав. Представник третьої особи - служби у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Враховуючи вказане вище, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, на підставі ухвали суду від 02.08.2018 року. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним. Як вбачається із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], який народився 01.03.2002 року, серії [NUMBER] від 17.07.2002 року та свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO] року, серії [NUMBER] від 30.01.2007 року, батьком вказаних дітей зазначений [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Згідно з даними свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 15.08.2017 року) [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України) позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON], захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON]. Із письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сім'я [PERSON] та [PERSON] останні 5 років проживала у постійних сварках, чоловік із сім'єю майже не проживав, мав іншу сім'ю та дитину. Вихованням, утриманням, навчанням дітей [PERSON] та [PERSON] займалася сама мати [PERSON], а після її смерті діти перейшли жити до своїх баби та діда [PERSON] та [PERSON]. Неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків стосовно своїх синів стверджується також довідкою № 57 від 13.03.2018 року, виданою Золотоніською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів № 6, згідно з якою відповідач участі у вихованні та навчанні свого сина [PERSON] не приймає, та довідкою про неучасть батька у вихованні [PERSON], виданою ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» №48 від 12.03.2018 року. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивачем було доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ними від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до його дітей. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON]. не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей [PERSON] та [PERSON], не забезпечує їх необхідним навчанням, медичним доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин суд вважає за доцільне позбавивши батьківських прав відповідача щодо їх дітей, задовольнити позовні вимоги і в частині стягнення аліментів на їх користь. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх доходів з відповідачів, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованим та таким, що буде відповідати інтересам сторін. Враховуючи обставини справи та ставлення відповідача до своїх дітей, та виходячи з принципів розумності та справедливості суд стягує аліменти на їх утримання в заявленому позивачем розмірі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп., так як вимоги носять майновий і немайновий характер (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»), від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved