Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Криворізька місцева прокуратура № 1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради та Комунальне підприємство "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Дніпропетровської обласної ради звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову вказано те, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.01.2018 року у справі № 211/4633/17 [PERSON] визнано виним у предявленому обвинуваченні у відповідності до ст. 121 ч.1 КК України, яке полягає успричиненні умисних тяжких тілесних ушкодженнях потерпілому [PERSON] , та призначено покарання. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] , перебував на лікуванні КЗ «Криворізькій міській клінічній лікарні №2» ДОР» та на його лікування витрачено 7383,09 гривень, які прокурор просить стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної ради. Ухвалою суду від 25.06.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання прокурор Загородній А.В. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити . Представники Комунального закладу «Криворізької міської клінічної лікарні № 2» ДОР» м. Кривий Ріг та Дніпропетровської обласної ради в інтересах яких подано позов керівником Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області не зявилися, заяв не надходило. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.01.2018 року у справі № 211/4633/17 [PERSON] визнано виним у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ст. 121 ч.1 КК України, яке полягає у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкодженнях потерпілому [PERSON] , та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі , згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК УКраїни.(а.с.12-13). Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у торакальному відділенні КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні № 2» ДОР» з 25.08.2017 року по 18.09.2017 року тобто 25 ліжко-днів та на його лікування витрачено 7383,08 гривень, що підтверджується довідкою-калькуляцією № 46 від 18.06.2019 року виданою КЗ «Криворізькою міською клінічною лікарнею № 2» ДОР» (а.с. 9). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань відшкодування шкоди завданої злочином. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілої від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач дійсно вчинив злочин внаслідок якого потерпілому [PERSON] , який перебував на лікуванні у КЗ «Криворізькій міській клінічній лікарні № 2» ДОР», що підтверджується матеріалами справи тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги керівника Криворізькоїмісцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області задовольнити та стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 7383, 08 грн. на користь Дніпропетровської обласної ради. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved