Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач - голова Недригайлівської РДА Панченко С.М., як представник органу опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану та проживаючу за адресою [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1059 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2018 року призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] . Вважаючи, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, у тому, що вона: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не допомагає матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина; недостатньо піклується про нього, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для його нормального духовного та інтелектуального розвитку. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибула, але подала заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Третя особа, опікун малолітнього [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не прибула, але направила заяву про проведення розгляду справи без її участі, позицію представника позивача щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у відповідності до ч.6 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно (а.с.10). Зі слів матері, відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України, батьком дитини записаний [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00022753483 від 30.05.2019 на [PERSON] , наданим Сумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Відповідно до довідки виконкому Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 08.07.2019 № 1-66, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] , 1983 року народження, і малолітньою донькою [PERSON] , 2017 року народження. Власником даного житлового будинку є [PERSON] , яка проживає в с. Деркачівка (а.с. 18). Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 21 грудня 2018 року (справа №582/1010/18 провадження № 2/582/357/18) [PERSON] була призначена опікуном над малолітнім [PERSON] без позбавлення батьківських прав матері дитини [PERSON] . Із довідки № 26 від 10.05.2019 та характеристики наданої КУ СМР - Сумською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 ім. Героя України О.Аніщенка, вбачається, що [PERSON] є учнем 5 класу вказаної школи, навчається у цій школі з першого класу, дитина ввічлива, урівноважена, чемна, має середній рівень знань, догляд за дитиною здійснює опікун [PERSON] , мати у вихованні сина участі не приймає (а.с.13,17). Із довідки КНП СМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» вбачається, що дитина перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря і лікаря-ортопеда, наглядається регулярно, на амбулаторні прийоми дитина приходить у супроводі опікуна [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до довідки Сумського міського єдиного інформаційно-розрахункового центру № 348/13032019-30121899, малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). З висновку Недригайлівської районної державної адміністрації від 31.10.2019 вих. № 01-22/549 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, саме в інтересах малолітньої дитини, та з акту обстеження умов проживання [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживає у с. Великі Будки , Недригайлівського району Сумської області, у належному їй цегляному будинку з пічним опаленням. На даний час умови для проживання малолітнього [PERSON] в сім`ї матері не створені. Ч. 3 ст. 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язку її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тим майнових прав, пов`язаних з батьківством, які б вона могла мати у разу своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина: [PERSON] , хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, виходячи винятково з інтересів дитини, суд приходить до висновку, про наявність фактів ухилення відповідача від свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, та вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 193 Сімейного Кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дітей, влаштованих до державного або комунального закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 3 ст. 193 Сімейного Кодексу України). Відповідачка непрацює, є особою працездатного віку, має можливість працювати та отримувати дохід, а тому позовні вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання сина підлягають задоволенню. З урахуванням усіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1059 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Кошти для сплати аліментів перераховувати на рахунок [PERSON] , відкритий законним представником дитини по місцю його постійного перебування. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved