Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.07.2009 року на праві приватної спільної часткової власності належить 73/100 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні зареєстрований, але не проживає син позивача [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження житлових умов від 13.04.2019 року за № 10; Довідкою № 64 від 13.04.2019 року, виданою квартальним комітетом №4 виконавчого комітету Уманської міської ради та Довідкою № 99 від 27.05.2019 року, виданою квартальним комітетом №4 виконавчого комітету Уманської міської ради. Вже тривалий час відповідач проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , проте в добровільному порядку виписатися із належного позивачу будинку він не бажає. Така ситуація створює позивачу певні незручності, оскільки тягне додаткові фінансові витрати, у зв?язку з чим вона звернулася до суду. Ухвалою судді від 22.07.2019 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. Про день та час розгляду справи сторони неодноразово повідомлялися належним чином, в тому числі письмовими повідомленнями та розміщенням оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті. Станом на 30.10.2019 року відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] надійшли заяви, в яких вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати за їх відсутності. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.07.2009 року на праві приватної спільної часткової власності належить 73/100 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що також підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні зареєстрований, але не проживає син позивача [PERSON] , [INFO] . Факт його прописки підтверджується відповідними записами, що містяться в Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження житлових умов від 13.04.2019 року за № 10; Довідкою № 64 від 13.04.2019 року, виданою квартальним комітетом №4 виконавчого комітету Уманської міської ради та Довідкою № 99 від 27.05.2019 року, виданою квартальним комітетом №4 виконавчого комітету Уманської міської ради. Зі слів позивача, вже тривалий час відповідач [PERSON] проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , проте в добровільному порядку виписатися із належного позивачу будинку він не бажає. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені.

Outcome: approved