Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON]. як батько з дітьми не спілкується, не проявляє до дітей батьківської турботи, не цікавиться ними та не відвідує їх, не турбується про фізичний та духовний розвиток синів, не надає матеріальної допомоги на їхнє виховання. Вказує, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, повністю відмовився від дітей, їх матеріального утримання. З 2011 року, після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, про дітей турбується і дбає лише позивач, за весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився життям та успіхами дітей, не запропонував свою допомогу. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дітей, змусило її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що на даний час проживає з іншим чоловіком. Діти перебувають на повному її утриманні а відповідач на протязі понад 6 років не цікавиться життям дітей, н7е спілкується з ними, жодної допомоги на їх утримання не надає, хоча рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання дітей. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів на даний час становить понад 60 тис. грн., що також підтверджує байдуже ставлення відповідача як батька до долі своїх дітей.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав без обґрунтування таких заперечень. Вказує, що пояснення позивача не відповідають дійсності. Він надає посильну допомогу на утримання дітей. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] відповідатиме інтересам останніх. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши висновок Служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони в період з 2002 року по 2011 рік перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали однією сім'єю. За період спільного життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] Згідно копій свідоцтв про народження відповідач записаний батьком дітей. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що з 2011 року сторони припинили проживати однією сім'єю. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] 10 березня 2011 року шлюб між ними було розірвано та діти залишилися проживати з матір'ю. Відповідно до пояснень позивача, наданих в позовній заяві так і в ході судового розгляду справи - відповідач будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, їхнім вихованням не займається. Дій направлених на участь у вихованні своїх дітей не вчиняв. Допомоги на їх утримання не надає та відповідно до розрахунку заборгованості, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі понад 60 тис. грн.. Відповідно до характеристик з місця навчання дітей, встановлено, що батько успіхами дітей та їх навчанням не цікавиться, особою яка займається навчанням та вихованням дітей є їхня мати [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок погрози фізичної розправи, позивач зверталася до органів національної поліції для вжиття заходів реагування відносно відповідача, який на її вимогу про необхідність сплати заборгованості з аліментів погрожував їй фізичною розправою. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його можна застосовувати тоді, коли це викликано необхідністю. Відповідно до пояснень позивача на протязі тривалого часу батько [PERSON] та [PERSON], не відвідує їх, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, не допомагає позивачеві матеріально та повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Як вбачається з Висновку № 302/09-207/02/29 від 23.06.2017 р. Органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації [PERSON]. доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій на налагодження стосунків з дітьми, намаганні брати участь у їхньому вихованні та утриманні. Останній не звертався до служби у справах дітей Генічеської РДА з метою визначення його участі, як батька у вихованні дітей; ним не вжито заходів щодо утримання синів; відсутні докази, що підтверджували б його намагання домовитися з позивачем про спілкування з синами. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матеріалами справи підтверджена винна поведінка [PERSON], щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Доводи відповідача, з приводу невідповідності обставин викладених позивачем, повністю спростовано в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, судом враховується, що станом на дату винесення рішення набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав утримувати дитину» від 17.05.2016 року, а тому згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено судом, рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03.06.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON] та сина [PERSON] в частці від його доходу по 1/3 частині від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.05.2009 року та до досягнення дітьми повноліття. З огляду на те, що рішенням суду від 03.06.2009 року вирішено питання з приводу стягнення аліментів на утримання дітей, суд вважає що відсутні обставини, визначені ст.. 166 ч.3 СК України, щодо одночасного прийняття рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі визначеному Законом. На підставі викладеного

Outcome: approved