Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 серпня 2014 року звернулась з названим позовом до суду, в якому вказала, що [INFO] року помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,359 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 068605. Позивач просить суд встановити факт належності державного акту серії ІІІ-КВ № 068605 [PERSON], який помер [INFO] року та визнати право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі до суду не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] 21 грудня 1990 року склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,359 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,109 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які в сукупності становлять земельну ділянку площею 0,359 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 068605. Після смерті [PERSON], спадкоємцями за заповітом є позивач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], відповідач [PERSON]. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки є розбіжності у прізвищі спадкодавця, зазначеного у державному акті на спадкову земельну ділянку, а саме, прізвище зазначено «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]», відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. В судовому засіданні факт того, що державний акт на спадкову земельну ділянку дійсно належав громадянину [PERSON], стверджується поясненнями представника позивача та дослідженими в судовому засіданні доказами. Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що покійний [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно був власником державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 068605, який видано на ім'я [PERSON]. Приватний нотаріус [PERSON] надав до суду спадкову справу після померлого [INFO] року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадкову земельну ділянку не видавалось, та винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо вказаної земельної ділянки (а.с.9). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, щодо пред'явленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved