Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], ПП Учбово-виробничий комбінат «АвтоСвітПлюс» про визнання недійсним договору від 23 липня 2013 року про відчуження [PERSON] [PERSON] [PERSON] автомобіля Фольксваген Транспортер випуску 2004 року, номерний знак [NUMBER] та визнання недійсним договору позики укладеного 16 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду від 20.06.2014 проведено поділ квартири, а в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю відмовлено. Предметом розгляду справу є поділ спільно набутого майна подружжя , а саме : квартири та легкового автомобіля . В ході розгляду справи відповідачем було подано заперечення проти позову та долучено договір позики від 16.07.2011, укладений між [PERSON] та [PERSON] на суму 100000 гривень строком на два роки . Про існування даного договору позики вона не знала. В вказаних запереченнях було також зазначено , що в рахунок боргу по даному договору [PERSON] передав автомобіль Фольксваген Транспортер , днз АВ 1958 ВН [PERSON] Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Козятинського міськрайонного суду та апеляційного суду Вінницької області скасовано , та справу направлено на новий судовий розгляд . Відповідно до даної ухвали, спірний автомобіль визнаний спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], та вказано , що договори , вчинені одним з подружжя, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації , а також договори стосовно цінного майна, мають бути укладені за згодою другого з подружжя. Тому вважає , що необхідно визнати договір позики недійсним , оскільки даний договір позики не укладався в період часу зазначеного в договорі (16.07.2011), а був укладений лише для того щоб уникнути поділу спільного майна подружжя . Про даний договір вона не знала. [PERSON] визнати недійсним договір про відчуження [PERSON] [PERSON] автомобіля, який було здійснено в рахунок погашення заборгованості за договором позики , оскільки [PERSON] розпорядився спільним майном , що є у спільній сумісній власності , без її згоди, як співвласника [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання грошових коштів в сумі 100000 гривень об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , отриманих [PERSON] за договором позики укладеного 16 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , які були витрачені в інтересах сім'ї , що створює певні майнові обов'язки для того з подружжя , який не є стороною договору посилаючись на те , що про укладання даного договору позики його колишня дружина [PERSON] знала , оскільки дані кошти були витрачені на ремонт та переобладнання квартири №4 по вул. Червоноармійська в м. Козятині Вінницької області. В період шлюбу [PERSON] успадкувала квартиру [ADDRESS], яку в подальшому, відповідно до договору міни, поміняла на квартиру [ADDRESS], та яку переобладнано в магазин жіночої білизни «Ажур» . Оскільки кошти від позики витрачені на ремонт квартири просить визнати їх об'єктом права спільної сумісної власності. Представник [PERSON] та [PERSON]- позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним в судовому засіданні підтримали обставини та вимоги викладені в первісному позові та просять їх задовільнити, зустрічні позовні вимоги не визнають та просять відмовити в задоволенні зустрічного позову. [PERSON] вказали, що до даних правовідносин слід застосувати ст. 1046 ЦК України, де зазначено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а [PERSON].М. в рахунок погашення боргу за договором позики повернув не кошти в сумі 100000 гривень, а автомобіль . [PERSON] зазначили, що договір позики в час який вказаний в договорі і розписці фактично не укладався. Текст договору та розписка були виконані значно пізніше, коли стало питання про розподіл майна. Просила суд витребувати у відповідачів оригінали договору і розписки для проведення експертизи по становленню давності виконання підпису в договорі і розписці. Договір позики був складений з метою виправдати факт відчуження автомобіля «Фольксваген». Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні суду пояснив , що кошти за договором позики були витрачені в інтересах сім'ї, а саме на ремонт та переобладнання квартири під магазин. При укладанні договору позики була дотримана його письмова форма і [PERSON] знала про його укладання. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог по первісному позову та задовільнити зустрічний позов. Позовні вимоги [PERSON], просить задовольнити, оскільки оригінал розписки про отримання коштів предявлявся в суді під час слухання справи №133/2770/13-ц, і був посвідчений підписом судді Воронюк В.А. Автомобіль «Фольксваген» був переданий [PERSON], в рахунок погашення позики. ПП Учбово-виробничий комбінат «АвтоСвітПлюс» будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] за первісним позовом допитана в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що в неї були кошти, які вона відклала на навчання сина. В 2011 році до неї звернувся її брат-Лисецький [PERSON] з проханням позичити кошти, для ремонту та переобладнання квартири. Оскільки сума була значна, то позику оформили договором та розпискою, зразки яких вона знайшла в інтернеті. З юристом вона не консультувалась, щодо укладання договору позики. [PERSON], щодо укладання договору не було. Через два роки, по спливу терміну повернення коштів, брат запропонував віддати автомобіль в рахунок повернення боргу і вони уклали договір купівлі-продажу. Питання про повернення боргу постало влітку 2013 року. [PERSON] вказала, що договір позики та розписка зберігались у неї . При укладанні договору позики питання про передачу автомобіля в рахунок погашення позики, не стояло. Їй було відомо, що автомобіль являється спільною сумісною власністю подружжя. Надати суду оригінали договору позики та оригінал розписки не може, оскільки вони знищені. Дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що в 2011 році до нього з дружиною звернувся [PERSON], щоб позичити кошти на ремонт квартири. Дані кошти в нього були і вони з дружиною позичили [PERSON] 100000 гривень. В свою чергу, [PERSON] написав власноруч розписку у нього вдома , де також вказав, що зобов'язується повернути кошти через два роки, а при відсутності коштів, переписати машину на його дружину [PERSON] В 2013 році [PERSON] переписав машину на [PERSON] Не знає де розписка, оскільки борг повернуто шляхом перереєстрації автомобіля "Фольксваген" на його дружину . [PERSON] вказав, що він також приймав участь в підготовці квартири до ремонту, розбивав стіни, виносив сміття, допомагав грузити будівельні матеріали. Скільки коштує ремонт квартири він не знає. На теперішній час автомобіль стоїть в гаражі [PERSON] Він іноді дає йому користуватись автомобілем. Свідок [PERSON] суду пояснив, що переобладнання квартири здійснювалось за позичені кошти , про що він знає зі слів [PERSON] Він також допомагав їздити за будівельним матеріалом (гіпсокартоном, плиткою) завантажувати та розвантажувати його . Ремонт тривав біля трьох місяців. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив , що до нього в липні 2011 року звернувся [PERSON] з проханням зробити ремонт. В квартирі були лише голі стіни та незалита підлога. Він в квартирі вирівняв стіни гіпсокартоном , залив підлогу , поклав плитку , зробив електроотоплення . З ним розраховувався [PERSON] , який і привозив будівельні матеріали. [PERSON] приїздила дружина [PERSON] - [PERSON], яка також привозила будівельні матеріали. Свідок [PERSON] суду пояснив , що на переобладнання та ремонт квартири №4 [PERSON] позичив гроші у своєї сестри- Могир [PERSON] . Про дану подію він знає зі слів [PERSON] та [PERSON] . При обміні квартирами з другого на перший поверх різниця не доплачувалась. [PERSON] за час спільного проживання з [PERSON] була на його утриманні . Квартира ,в якій робився ремонт, була в поганому стані . Сам він не приймав участі в ремонті квартири. На даний час ніяких відносин з [PERSON] не підтримує, а підтримує відносини з [PERSON] та Дмитром. Свідок [PERSON] суду пояснив , що являється батьком [PERSON] та те, що весною 2011 року його син з [PERSON] зробили обмін квартирами з другого на перший поверх. На переобладнання квартири під магазин [PERSON] позичив кошти в його доньки [PERSON]. Дані кошти були спрямовані на переобладнання квартири , яка була в жахливому стані . [PERSON] зробив ремонт в квартирі на другому поверсі. Яка сума коштів була витрачена на ремонт на квартири №4 на другому поверсі та квартири №8 на першому поверсі , він не знає. Ремонт допомагали робити він , зять , [PERSON], [PERSON], [PERSON] . За ремонт розраховувався [PERSON] , який також закупляв будівельні матеріали. Яка участь [PERSON] була в укладанні договору позики він не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив , що в влітку 2011 року він робив меблі під замовлення в магазин «Ажур». Загальна сума замовлення 16\~000 грн. Узгоджував дизайн меблів з [PERSON] та [PERSON]. З ним розраховувався [PERSON]. Судом встановлено, що 10.09.2013 року Козятинським міськрайонним судом було відкрите провадження у справі №133/2770/13-ц за позовом [PERSON]. до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розподіл майна до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області. Предметом позову являється квартира та автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» днз. АВ1958 ВН. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 встановлено , що спірний автомобіль був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із ксерокопії договору позики та розписки, 16.07.2011 було укладено договір позики між [PERSON] та його сестрою [PERSON], згідно з яким [PERSON] в інтересах його сімї взяв у борг 100000 гривень , які зобовязався повернути до 15 липня 2013 року. На підтвердження отримання коштів являється розписка (а.с.60, 61 т.1) . 23 липня 2013 року [PERSON], відчужив свої рідні сестрі [PERSON] автомобіль «Фольксваген Транспортер » днз. АВ 1958 ВН. [PERSON], зареєструвала куплений автомобіль на своє ім'я. Ринкова вартість автомобіля - 96560 гривень , згідно висновку експерта №77 (а.с.70-74 т 1). Купівля- продаж автомобіля «Фольксваген Транспортер » днз. АВ 1958 ВН здійснена за довідкою-рахунком серії ДПІ №998615 від 23 липня 2013 року, які відповідно до Правил торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими Наказом МЗЕЗторгу від 18.12.95 р. №168 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 29.12.95 р. за №489/1025 (із внесеними змінами), видав покупцю-Могир Т.М. господарюючий суб'єкт- ПП Учбово- виробничий комбінат «АвтоСвітПлюс» ( а.с.37 т 1). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №ОС-249/311 (а.с.2-32 т 2), вартість ремонтно-будівельних робіт по реконструкції квартири №4 розташованої по вул. Незалежності (вул. Червоноармійська), 58 у м. Козятині на 31.10.2011 року, може становити 70421, 00 грн. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, що узгоджується з Правовою позицією Верховного суду України від 7 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15. Оскільки [PERSON], продав свої рідні сестрі спірний автомобіль, який являється спільною сумісною власністю подружжя, і покупець [PERSON]. знала, що автомобіль належить подружжю на підставі спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що договір від 23 липня 2013 року про відчуження [PERSON] гр. [PERSON] автомобіля Фольксваген Транспортер випуску 2004 року, номерний знак [NUMBER] слід визнати недійсним. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1051 ЦК України, передбачено, що позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 65 СК України регламентуються взаємовідносини подружжя під час укладання договорів. При укладенні договоріводним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до судуз позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Аналіз зазначених норм права дає підставу суду прийти до висновку, що з презумпції спільної сумісної власності за ч. 2та 3 ст. 61 СК, за змістом яких все, включаючи грошові кошти, що одержане одним з подружжя, в тому числі і за договором, укладеним в інтересах сім'ї, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з правової природи правочину, що укладається одним з подружжя, якщо предметом такого правочину є договір позики грошових коштів (ст. 1046 ЦК), слід застосовувати правила ч. 3 ст. 65 СКщодо необхідності отримання письмової (письмової нотаріальної, якщо договір посвідчується нотаріально) згоди другого з подружжя на розпорядження майном. Сама [PERSON], заперечувала та заперечує укладення договору позики, дійсність спірного правочину. Стороною відповідачів по первісному позову не надані суду оригінали ні договору позики ні письмової розписки на отримання коштів. Оскільки не допускається доведення укладення договору позики коштів показами свідків, сторона відповідачів не надала суду оригіналів оспорюваного правочину, [PERSON], заперечує укладення такого правочину в інтересах сімї, суд, ґрунтуючи свої висновки на незгоді учасника (дружини) спільної сумісної власності з укладеним правочином, так як він суперечить їхнім інтересам, вважає, що позовні вимоги що до визнання недійсним договору позики укладеного 16 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON], про визнання грошових коштів за договором позики укладеного 16 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя тісно повязані з первісним позовом [PERSON] Оскільки суд на підставі досліджених доказів прийшов до висновку, що договір позики на суму 100000 грн., укладений 16 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] має бути визнаний недійсним, це виключає можливість задоволення зустрічних вимог [PERSON]

Outcome: approved