Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Заявниця [PERSON], звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій зазначила, що в 1891 році її дідусь, [PERSON], та бабуся, [PERSON], зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них 02 жовтня 1902 року народилася дочка, [PERSON], в актовому записі про народження № 33 якої вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] «полька». 24 травня 1909 року народився батько заявниці, [PERSON], про що 27 травня 1909 року зроблено запис № 25, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON], національність батьків не вказана. 17 лютого 1952 року її батько одружився із [PERSON], актовий запис № 5 від 17 лютого 1952 року, національність нареченого значиться «українець». 05 грудня 1957 року народилася вона, про що 29 грудня 1957 року складено відповідний актовий запис № 61, національність батька значиться «українець». Зазначає, що в актовому записі про її шлюб від 26 травня 1978 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області на [PERSON] та [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON] національність нареченої значиться «українка». 27 березня 1979 року вона розірвала шлюб з [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 170. 05 квітня 1974 року її батько помер. Оскільки національність дітей вказується по національності батьків, то беручи до уваги що її бабуся, [PERSON], її тітка, [PERSON], були поляки, то і її батько, [PERSON], по національності був поляк. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року встановлено факт, що її батько, [PERSON], [INFO], був за національністю поляком. Вона бажає змінити зроблені записи про її народження, про шлюб та про розірвання шлюбу, змінивши національність батька з «українець» на «поляк», національність нареченої з «українка» на «полька» та національність дружини з «українки» на «полька». У звязку з цим звернулася до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про внесення змін до зазначених актових записів, долучивши необхідні документи. Однак, їй було відмовлено у звязку з відсутністю підтверджуючих документів. Просить зобов'язати Коломийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області внести зміни до актового запису цивільного стану № 61 від 29 грудня 1957 року про народження, складеного виконавчим комітетом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області на [PERSON]; актового запису цивільного стану про шлюб № 478 від 26 травня 1978 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області на [PERSON] та [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON]; актового запису цивільного стану про розірвання шлюбу № 170 від 27 березня 1979 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області на [PERSON] та [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON] та виправити національність батька з\~«українець»\~на\~«поляк», національність нареченої з\~«українка»\~на\~«полька», національність дружини з\~«українка»\~на\~«полька». В судове засідання позивачка подала письмове клопотання,в якому вимоги позовної заяви підтримала повністю, просить їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Представник відповідача \~Коломийський МВ ДРАЦС в судове засідання не зявився, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений,про що свідчить рекомендоване повідомлення,яке повернулось до суду. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги письмове клопотання позивачки, суд приходить до наступних висновків. Згідно матеріалів справи, 05 грудня 1957 року народилась [PERSON], національність «українка», її батьками записані [PERSON] («українець») та [PERSON] («українка»), актовий запис № 61 від 29 грудня 1957 року, складений виконавчим комітетом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 28 листопада 2018 року (а.с.10). Згідно даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України батько позивачки, [PERSON], народився 24 травня 1909 року, а його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Батьки позивачки одружилися 17 лютого 1952 року, актовий запис № 5 від 17 лютого 1952 року, їхня національність вказана «українці», про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.9). Як вбачається із копії Красноармійської книжки національність батька позивачки [PERSON] вказана як «поляк» (а.с.17). Сестра [PERSON] [PERSON] народилась 25 жовтня 1902 року, а її батьками записані [PERSON], в графі національність вказано «українець», та [PERSON] - «полька», що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЭ № 836985 (а.с.12). 26 травня 1978 року [PERSON] змінила прізвище на «Потеряйло», одружившись з [PERSON], актовий запис № 478 від 26 травня 1978 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 29 листопада 2018 року (а.с.11). 05 квітня 1974 року [PERSON] помер, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть І-НМ № 270197 від 17 липня 2018 року (а.с.13). Рішенням Коломийського міськрайонного суду івано-Франківської області від 27 вересня 2018 року в справі № 346/2999/18 встановлено юридичний факт, що батько [PERSON] [PERSON], [INFO], був за національністю поляком. Судом встановлено, що померлий [PERSON] за життя сповідував римо-католицьку віру та проживав на Україні, дотримуючись традицій своєї національності, завжди вважав себе поляком, виховувався батьками в польських традиціях, родина святкувала польські свята (а.с.14-16). Як вбачається з вимог позовної заяви, позивачка бажає змінити зроблені записи про її народження, про шлюб та про розірвання шлюбу, змінивши національність батька з «українець» на «поляк», національність нареченої з «українка» на «полька» та національність дружини з «українки» на «полька», оскільки національність дітей вказується по національності батьків, та беручи до уваги що її бабуся, [PERSON], тітка, [PERSON], та батько, [PERSON], були поляками. З метою внесення змін в актові записи про народження № 61 від 29 грудня 1957 року, складеному виконавчим комітетом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, про шлюб № 478 від 26 травня 1978 року, та про розірвання шлюбу № 170 від 27 березня 1979 року, складеними відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, позивачка подала заяву до Коломийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, в якій просила виправити національність батька з «українець» на «поляк», національність нареченої з «українка» на «полька» та національність дружини з «українки» на «полька»,\~однак отримала відмову у звязку з відсутністю підтверджуючих документів (а.с. 7). Згідно зі\~ст. 11 Конституції України\~держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно з приписами\~ст. 300 Цивільного Кодексу України\~фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі\~ст.\~3\~Закону України\~«Про національні\~меншини в\~Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Національність - це приналежність особи до нації, держави або народу. Поняття «національність» може мати різноманітні значення: юридично-правове, політичне, етнологічне, культурологічне, повсякденно-побутове тощо. Із загального розуміння дефініції «самоусвідомлення» - це чітке усвідомлення своєї суті, своїх характерних рис, своєї ролі у суспільстві, в житті тощо. Національна ідентичність - це почуття нації як єдиного цілого. Національна ідентичність людини є її ідентичність і почуття приналежності до однієї держави або однієї нації, незалежно від свого юридичного статусу громадянства. На підставі цього вищезазначений Закон чітко визначив та надав право особі вільно і самостійно обирати свою національність. Таким чином, національність особи встановлюється не шляхом чітко регламентованого порядку або закону, а є суб'єктивним, внутрішнім переконанням особи своєї ролі, характеристик та інше, що забезпечують певну приналежність, в тому числі національну. Згідно зі\~ст. 11 зазначеного Закону\~громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання"підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до ст.ст.3-5\~ЗУ «Про\~національні меншини\~в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Забезпечення формування та реалізацію державної політики у сфері міжнаціональних відносин та захисту прав національних меншин України здійснюють центральні органи виконавчої влади, визначені Президентом України. Згідно з ст.11\~цього ж\~закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. У відповідності до ст.92\~Конституції України виключно законами України визначаються права корінних народів та національних меншин, а згідно ст.35\~Конституції України кожний має право на свободу світогляду і віросповідання. Внесення змін в актові записи необхідно для правильного визначення національності за принципом кровних зв'язків та реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, вихованні дітей в національному дусі і в подальшому\~для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством для громадян пострадянських республік польського походження. За таких обставин\~\~суд приходить до висновку,що позовні вимоги слід визнати підставними та задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст.35,92 Конституції України, ст.ст.3-5,11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 року, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»\~,

Outcome: approved