Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,36 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Каланчацького району Херсонської області, що на підставі державного акту серії IV-ХС №033643 від 30 жовтня 2001 року, що належала спадкодавцю [PERSON], яка померла 10 листопада 2016 року, як за спадкоємицею за законом. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 10 листопада 2016 року померла спадкодавець [PERSON], яка є її бабусею по лінії батька. Після її смерті залишилася не успадкованою земельна ділянка загальною площею 5,36 га, що належала спадкодавцюна підставі державного акту серії IV-ХС №033643 від 30 жовтня 2001 року. Являючись онукою спадкодавця та спадкоємицею п»ятої черги, належним чином не може оформити свої спадкові права, оскільки державним нотаріусом їй було відновлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як бабуся на день смерті проживала на території Автономної Республіки Крим, що віднесена до тимчасово окупованої території України. За таких обставин, виключним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Відповідач [PERSON] будь яких заперечень, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не має. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11 січня 2019 року замінено відповідача [PERSON] сільську раду Каланчацького району Херсонської області на належного відповідача [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своє неявки суду не повідомив. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи Каланчацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилася. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. За змістом ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії І-КГ № 233783, виданного 04 квітня 2017 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 89. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], є спадкоємицею п»ятої черги, оскільки є онукою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження батька [PERSON] та копією свідоцтва про смерть спадкодавця. \~ \~ Відповідач\~у справі\~ [PERSON] будь-яких претензій з приводу спадкового майна до позивача не має. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавцю [PERSON] за життя, на підставі державного акту серії IV-ХС №033643 від 30 жовтня 2001 року, належала земельна ділянка загальною площею 5,36 га. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно пункту «г» ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3\~ст.152 ЗК України. Згідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~ст.125 Земельного Кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В пунктах 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~за загальними\~правилами спадкування\~(зі\~збереженням її\~цільового призначення)\~при підтвердженні\~цього права\~спадкодавця державним\~актом на\~право власності\~на землю\~або іншим\~правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, право спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 5,36 га, підтверджено Державним актом серії IV-ХС №033643 від 30 жовтня 2001 року. Згідно повідомлення Каланчацької нотаріальної контори від 18 січня 2019 року за вих. № 01-16/57 04 квітня 2017 року до майна [PERSON], яка померла 10 листопада 2016 року заведено спадкову справу. Спадщину прийняла онука померлої [PERSON], як спадкоємець за законом. Інші заяви про прийняття спадщини не надходили, відомості про інших спадкоємців відсутні. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 жовтня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], оскільки нею було пред»явлено довідку видану органом, який розташований на тимчасово окупованій території України. Отже, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, що за життя належала спадкодавцю, залишилася не успадкованою. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Являючись онукою спадкодавця, позивач належним чином не може оформити свої спадкові права. Так, Каланчацькою державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивачка не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті спадкодавця своєї бабусі, має законне право на земельну ділянку загальною площею 5,36 га, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved