Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання її чоловіка [PERSON] померлим, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1995 року та проживала за адресою: [ADDRESS]. У 2004 році її чоловік залишив місце проживання та встановити його місцезнаходження з того часу їй не вдалося. З даного питання вона звернулася до Деснянського РВ в м. Києві де за її заявою було заведено розшукову справу. В подальшому вона звернулася до суду з заявою про визнання її чоловіка безвісно відсутнім. Враховуючи те, що їй необхідно оформити спадщину на 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить її чоловіку, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просить оголосити її чоловіка [PERSON] померлим. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю, просила її задовольнити. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з»явилися, в своїх письмових заявах просили проводити розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця зареєстрована та проживає у [ADDRESS]. З [PERSON] заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. При розгляді справи встановлено, що чоловік заявниці [PERSON] зник у 2004 році, за місцем своєї реєстрації не з»являвся. З того часу і по даний час відсутні будь-які відомості щодо знаходження [PERSON] Той факт, що [PERSON] зник у 2004 році знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був підтверджений належними письмовими доказами, зокрема: довідкою від 27.05.2016 року Деснянського УП ГУНП у м. Києві про те, що згідно обліків УП ГУНП у м. Києві [PERSON], [INFO] значиться в розшуку як безвісно зниклий та місце його знаходження не відомо з 2004 року, рішенням суду Деснянського району м. Києва від 20.10.2005 року, яким визнано [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Згідно із ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Частиною 1 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. З урахуванням вимог діючого законодавства, дослідженим судом доказів, суд приходить до висновку, що вказаними вище письмовими доказами достовірно підтверджено факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] у місці його постійного проживання, що дає підстави робити вірогідне припущення про смерть останнього. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та оголосити [PERSON] померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved