Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони стали чужими один одному, втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим. Також, просила залишити за нею прізвище після розірвання шлюбу належне їй до реєстрації шлюбу «Камінська». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів і постановляє заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2002 року (свідоцтво про шлюб серія І-ИД №001843, видане 18.05.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №16, видане повторно). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти : дочка [PERSON], 11.12.2002р.н. та син [PERSON], 30.12.2004р.н., про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД № 009026, актовий запис №02 та свідоцтво про народження серії І-ИД № 009027, актовий запис № 03, видані повторно). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved