Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-21971-201112 від 20.11.2012 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що відповідно до п.п. 2.1., 2.2, 2.5 ч.1 укладеного договору ПАТ «Дельта Банк» відкриває [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті (гривні) та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 грн. Проте, відповідач, отримавши грошові кошти порушує свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, тому станом на 05.06.2014 року відповідач має заборгованість на загальну суму в розмірі 10264,15 гривень. Оскільки зазначені зобов'язання відповідачем не виконуються, просить стягнути суму заборгованості у заявленому розмірі з відповідача, а також стягнути на свою користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Вiдповiдач тричі викликався до суду (24 вересня, 29 жовтня та 01 грудня 2014 року), але судові повістки були повернуті суду з поміткою підприємства зв'язку про невручення повісток з причини закінчення строку зберігання. За таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідач відмовився одержати судову повістку, і згідно з ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважає відповідача повідомленим про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло повідомлення про причину неявки і про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до п.п. 2.1., 2.2, 2.5 ч.1 укладеного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті (гривні) та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 грн. Проте, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушує свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, тому станом на 05.06.2014 року відповідач має заборгованість на загальну суму в розмірі 10264,15 гривень, яка складається з: тіло кредиту - 2291,65 грн.; прострочене тіло кредиту - 2700,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 5272,50 грн. Оскільки зазначені зобов'язання відповідачем не виконуються, представник позивача просить стягнути суму заборгованості у заявленому розмірі з відповідача, а також стягнути на свою користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування, як зазначено у ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З положення ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, оскільки відповідач не виконав зобов'язання за договором, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості та судові витрати у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved