Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, де просить встановити факт, що він постійно проживав в Україні станом на 24.08.1991 року, а саме: в будинку [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] народився в місті Олександрії Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про народження. Проживав разом з батьками в будинку [ADDRESS] що підтверджується домовою книгою. Після закінчення середньої школи, навчався з 01.09.1990 року в Олександрійському СПТУ № 31 по спеціальності «Механізатор меліоративних робіт», яке закінчив 28.06.1993 року. Відразу після закінчення училища, проходив військову службу по листопад 1994 року в лавах Збройних сил України. Крім того, він отримав ідентифікаційний номер. Але не встиг отримати паспорт громадянина України, так як 13.05.2004р. був засуджений апеляційним судом Кіровоградської області до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2016р. звільнений з місць позбавлення волі в зв'язку з відбуттям покарання. Після звільнення з місць позбавлення волі повернувся додому до батьків, в будинок [ADDRESS] і звернувся до місцевого відділу Державної міграційної служби щодо видачі паспорта громадянина України. 16 березня 2016 року він отримав довідку в якій зазначено, що згідно перевірки встановлено особу заявника, але не встановлено його належності до громадянства будь-якої держави. Тобто йому відмовили у видачі паспорта громадянина України В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги з підстав вказаних в заяві, пояснивши, що народився в м. Олександрії, навчався в школі №6, яку закінчив в 1990 році. З 1990р. по 1993 рік навчався в ПТУ №31 м. Олександрії. В 1993 році був призваний до лав Збройних сил України, де проходив військову строкову службу. З 1996р. по 1998 рік працював на Олександрійському рудо-ремонтному заводі, але надати трудову книжку не має можливості в зв'язка з її втратою. До 2002 року постійно проживав з батьками в місті Олександрія поки не був засуджений Кіровоградським обласним судом за ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі. Після відбуття строку покарання повернувся до батьків та продовжує проживати з ними в м. Олександрії. Отримати паспорт громадянина України не має можливості, так як втратив паспорт громадянина СРСР і йому відмовили у видачі паспорта громадянина України, а тому він вимушений звернутись до суду. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені факти, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення власних або майнових прав фізичної особи, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. З свідоцтва про народження [PERSON], виданого відділом ЗАГС м. Олександрія Кіровоградській області 03 червня 1974 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Олександрії Кіровоградської області, про що 03 червня 1974 року складено відповідний актовий запис № 441. Його матір'ю є [PERSON], батько - [PERSON], місцем державної реєстрації народження є відділ ЗАГС м. Олександрія Кіровоградській області (а.с.6). З 01.09.1990 року [PERSON] навчався в Олександрійському СПТУ № 31 по спеціальності «Механізатор меліоративних робіт», яке закінчив 28.06.1993 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 19.04.2016 р., за №146 (а.с. 10) Після закінчення навчального закладу, він проходив військову службу з червня 1993 року по листопад 1994 року в лавах Збройних сил України, що підтверджується відомостями, які маються в копії військового квитка (а.с.11). Крім того, він отримав ідентифікаційний номер, що свідчить про занесення його до Державного реєстру фізичних осіб України - платників податків, що було зроблено 14.11.1996 року (а.с. 7). Та з поданої ним заяви вбачається, що він не встиг отримати паспорт громадянина України, так як 13.05.2004р. був засуджений апеляційним судом Кіровоградської області до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2016р. звільнений з місць позбавлення волі в зв'язку з відбуттям покарання (а.с.4, 5). Згідно довідки № 12/801 від 16.03.2016 року, виданої Олександрійським МВ УДМС України в Кіровоградській області, [PERSON], [INFO], який народився в м. Олександрії Кіровоградської області, звертався до Олександрійського МВ УДМС України в Кіровоградській області з заявою про видачу паспорту громадянина України. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь якої держави (а.с.3). З пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], вбачається, що заявник являється їх сином та з дати його народження до 1992 року проживав з ними по [ADDRESS] та в 1992 році вони переїхали проживати в [ADDRESS]. Їх син навчався в школі №6, після закінчення якої навчався з 01.09.1990 року в Олександрійському СПТУ № 31, яке закінчив 1993 році. Відразу після закінчення цього закладу проходив військову службу з червня 1993 року по листопад 1994 року в лавах Збройних сил України. Відповідно до ст.. Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005) ;4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Так, згідно ч.1, 6 ст.8 Закону України «Про громадянство України» - Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 включно, породжує юридичні наслідки, не пов'язані з наступним вирішенням спору про право, та надає заявнику можливість реалізувати своє право на отримання паспорта громадянина України, який є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити..

Outcome: approved