Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Позов обґрунтовує тим, що з моменту народження сина та до досягнення ним повноліття вона в повній мірі матеріально утримувала його, займалася його вихованням, турбувалася про його фізичний та духовний розвиток. З 13 червня 2012 року вона є пенсіонером за віком і єдиним джерелом її доходу є пенсія мінімального розміру. В силу свого віку вона хворіє на ряд хронічних захворювань, зокрема на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, фібриляцію передсердь, постійну форму серцевої недостатності. В зв'язку зі постійними витратами на ліки, оплатою комунальних послуг вона не може в повній мірі забезпечити себе продуктами харчування та іншими необхідними товарами. Зазначає, що відповідач ухиляється надавати їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість. Незважаючи на те, що вони з відповідачем проживають в одній квартирі, однак господарство ведуть окремо. Також вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, розмір його заробітної плати з серпня 2017 року по грудень 2017 року складає 56 298,35 грн. З огляду на наведене, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на її утримання як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, в розмірі 2000 грн. щомісячно. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2018 року даний позов прийнято та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилась, заявою від 31 травня 2018 року просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, заявою від 14 травня 2018 року просить здійснювати за його відсутності, позов визнає, щодо стягнення з нього аліментів на користь матері не заперечує. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданого Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області 26 квітня 1990 року (а.с.4). Згідно довідки департаменту ЦНАП у м. Луцьку від 22 березня 2018 року до складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON], [INFO]. Сім'я проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Позивач [PERSON] є пенсіонеркою за віком, що підтверджено копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER], виданого 13 червня 2012 року Пенсійним фондом України (а.с.6). На підтвердження потреби в матеріальній допомозі сина позивачем надано копію виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 0936, з якої вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз «Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, фібриляція передсердь, постійна форма серцевої недостатності, ССР високий хронічний» (а.с.7). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пункт 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні непрацездатною, інших членів сім'ї, окрім відповідача, немає, за своїм станом здоров'я потребує лікування, що передбачає витрати на придбання ліків. Наведене свідчить, що позивач потребує утримання свого сина. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також враховуючи, що відповідач має можливість матеріально утримувати матір, оскільки офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання матері, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved