Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та просить суд визнати виконавчий напис № 2277, вчинений 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 29 026,59 доларів США таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на відсутність правових підстав у нотаріуса на його вчинення. В обґрунтування вимог зазначив, що нотаріусом не перевірено факту безспірності заборгованості, враховуючи той факт, що не укладав жодних угод щодо отримання грошових коштів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». У виконачому написі № 2277 від 23.02.2021 не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові кошти, які пропонується стягнути з позивача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Наданий відповідачем розрахунок заборгованості по тілу кредиту, відсотками та штрафами, який покладений нотаріусом в основу оскаржуваного виконавчого напису, не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а є відображенням розрахунку заборгованості, здійсненого стягувачем. Вважають, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком , суми штрафних санкцій та процентів, зазначені в написі, є безспірними. Розрахунок боргу, виконаний працівниками банку щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Тому вважає наявність вищезазначених підстав вагомим доказом для скасування оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича надати суду належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо виконавчого напису нотаріуса від 23 лютого 2021 року № 2277, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості в сумі 29 026,59 доларів США. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року за клопотанням позивача забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису 2277, вчиненого 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості в сумі 29 026,59 доларів США у виконавчому провадженні № 65275983, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни копію виконавчого напису від 23 лютого 2021 р. за № 2277, витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» належним чином завірені копії виконавчого напису від 23 лютого 2021 р. за № 2277 та матеріалів, наданих нотаріусу для вчинення зазначеного виконавчого напису. В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причин неявки. Представники сторін звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача на позові наполягає, представник відповідача вимоги не визнає. В обґрунтування відзиву на позов (а.с. 36-40) зазначено, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинно існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості , а тому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Тобто нотаріус лише підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна і це право існує, поки суд не вирішить зворотного. Тому просить в задоволенні вимог відмовити повністю. В додаткових поясненнях представник позивача зазначив про наявність рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0367/07/Z від 28 грудня 2007 року, яким в задоволенні вимлог відмовлено, визнано договір поруки № 0367/07/05- Z від 28.12.2017 припиненим. Рішення набрало законної сили 27.06.2019. Тому підстави для повторного стягнення за спірним кредитним договором відсутні. Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. письмових пояснень до суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] за кредитним договором № 0367/07/05-Z від 28 грудня 2007 року, укладеним з Акціонерним комерційним банком "Форум", заборгованості за період з 18 лютого 2018 року по 18 лютого 2021 року в сумі 29 026,59 доларів США грн. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України, Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до положень статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Щодо правового регулювання процесуального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вимоги до змісту виконавчого напису закріплені у статті 89 Закону України «Про нотаріат». Процедура вчинення виконавчих написів, чинна на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначена в розділі 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Водночас згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19) відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) у подібних правовідносинах. Так, представником позивача в обґрунтування наявності спору щодо суми заборгованості за вказаним кредитним договором надано копію рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0367/07/05-Z від 28 грудня 2007 року. Вказаним рішенням банку в задоволенні позову відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності з вимогою про стягнення заборгованості за вказаним договором. Вказане рішення набрало законної сили. Встановивши той факт, що згідно вищезазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 0367/07/05-Z від 28 грудня 2007 року змінився, у зв`язку з чим право нараховувати передбачені кредитним договором відсотки та інші платежі припинилося, суд доходить до висновку, що подану нотаріусу заборгованість позивача перед банком не можна вважати безспірною (постанова Верховного Суду від 19 липня 2021 року по справі № 494/670/18 (провадження № 61-6855св20). В зв`язку з викладеним про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказане не свідчить про наявність безспірності вимог за вказаним кредитним договором., що підтверджує наявність порушення, невизнання або оспорювання прав позивача внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для їх захисту відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 362,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1,2), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Згідно частин сьомої, восьмої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 12 травня 2021 р. протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved