Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 4164,51 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку та неналежним чином виконував зобов'язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідач не сплачує за отримані послуги у нього утворилась заборгованість: - за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.07.2012 р. по 31.03.2017 р. у розмірі 2039,04 грн.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2012 р. по 31.03.2017 р. у розмірі 1315,79 грн.; - інфляційні витрати 704,35 грн.; - три відсотки річних від простроченої суми 105,33 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи не надходило, надав письмові заперечення в яких зазначив, що не перебуває в договірних правовідносинах з позивачем, жодних послуг не отримує, розрахунок позивача не вірний, зазначає про прощений строк позовної давності, проте не просить його застосувати. Вказує, що з 31.01.2011 року його квартира відключена від мережі каналізації, згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.11.2015 року у відповідача відсутня заборгованість. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] та має заборгованість за отримані послуги у розмірі 3354,83 грн. Заборгованість відповідача, згідно розрахунків позивача складає: за надані послуги централізованого водопостачання за з 01.07.2012 р. по 31.03.2017 р. у розмірі 2039,04 грн. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2012 р. по 31.03.2017 р. у розмірі 1315,79 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до ст.68 ЖК України наймачі зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідач від своїх зобов'язань ухиляється, як вбачається зі зведеної картки абонента, вчасно не проводить оплату послуг, хоча користується послугами організації. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стосовно доводів про відсутність договірних правовідносин, суд зазначає наступне. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV. Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Зазначене узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13. Суд не приймає за належний доказ додані копії актів про відключення від мережі, оскільки в них відсутній підпис уповноваженої особи та не має жодної печатки. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.) Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч.1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд за власною ініціативою не вправі застосовувати зазначені положення. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.11.2015 року скасовано заяву про видачу судового наказу та роз'яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 704,35 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми 105,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved