Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

позивач 20.02.2020 року звернувлася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 7,2 га , яка перебувала у колективній власності КСП ім. Кірова , розташована на території Новобахмутівської сільської ради за межами населеного пункту , має цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19 лютого 2001 року батько заповів це майно позивачеві. Коли батько помер , 15 лютого 2010 року за заявою позивача нотаріусом Державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 10,2010. Та право власності на спадкове майно за позивачем зареєстровано не було. До теперішнього часу право власності на спадкове майно за позивачем зареєстровано не було, а більша частина належних та необхідних для прийнятті спадщини документів залишилась на тимчасово непідконтрольній держав території. На даний час м. Ясинувата віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року 1085-р ( в редакції № 1276-р від 02.12.15) та доступ до Архіву Ясинуватської державної нотаріальної контори відсутній. У листопаді місяці 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом але їй було відмовлено оскільки за даними Інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті батька була заведена ще 15 лютого 2010 року. Проте, Ясинуватська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою : Донецька область м.Вугледар, вул. Трифонова, б.30, але фактично работу не розпочала. Просить визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 7,2 га, яка розташована за адресою: с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області загальною площею 7,2 га після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року, провадження у вказаній цивільній справі було відкрито та справу призначено в підготовче судове засідання на 10 березня 2020 року (а.с. 20-21). Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі за участі її представника [PERSON] , позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представник відповідача Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вони були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог не мають, позовні вимоги визнають у повному обсязі просять їх задовольнити. З огляду на це, відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам ст.200 ЦПК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї. (ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 98 від 30 жовтня 1964 року (а.с.6). Судом встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію шлюбу № 156, виданої Територіальним сектором РАЦС Свердловської і Глазуновського районів Управління РАЦС Орловської області, мається запис актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу № 23 від 06 жовтня 1984 року , який склала Яковлевська сільська Рада Свердловського району Орловської області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (а.с 12). Свідоцтвом про розірвання шлюбу ( [NUMBER] ) виданого від 20.12.1988 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис № 230 від 20.12.1988 року. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с. 13) Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Орлівським міським відділом РАЦС, громадянин [PERSON] , [INFO] та громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб про що складений актовий запис № 731 від 31 березня 1989 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Свідоцтвом про розірвання шлюбу ( [NUMBER] ) виданого від 23.10.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис № 100 від 23.10.1991 року. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с. 11) Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Розівською сільською радою Ясинуватського району Донецької області, громадянин [PERSON] , [INFO] та громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб про що складений актовий запис № 3 від 11 квітня 1992 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до актового запису № 38 від 10.09.2009 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , який зареєстрований 24.06.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на №325, власником земельної ділянки загальної площею 7,2 га є [PERSON] (а.с.16) 15 листопада 2019 року № 1491/02-31постановою приватного нотаріуса Ясинуватського районного нотаріального округу Донецької області Дорменок Ю.М. про відмову у вчинені нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті [PERSON] та зазначено, що нею за заявою [PERSON] 15 лютого 2010 року за № 10/2010 було заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] , громадянина Російської Федерації. На підставі ст. 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року та Протоколу до неї мною було зроблено відповідний запит № 36/02-14 від 22.02.2010 року про надання правової допомоги в отриманні відомостей про наявність спадкової справи, заповіту та кола спадкоємців після померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Орловська область, Свердловський район, село Соколаївка. На вказаний запит будо отримано відповідь нотаріуса Свердловського нотаріального округу Татаренка С.В. від 26 травня 2010 року № 227, де зазначено, що у свердловській нотаріальній конторі Орловської області спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, заповіт не посвідчувався. Також було отримано відповідь від Орловської обласної нотаріальної палати від 15 червня 2010 року № 493/1.2 про те, що за даними нотаріусів, що займаються приватною практикою в Орловській області, та Архіву нотаріальних документів 1 ОДНК, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. 15 листопада 2019 року [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 19 лютого 2001 року Новобахмутівською сільською радою Ясинуватського району Донецької області за реєстровим № 21, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова села Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, після смерті [PERSON] , яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ясинуватською районною державною адміністрацією 28 вересня 1996 року на підставі розпорядження Ясинуватської райдержадміністрації від 24.06.1996 року за № 325. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області Мацко Ганною Олексіївною, [PERSON] , [INFO] , на випадок його смерті робить таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі належний йому жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , він заповідає [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Місто Ясинувата віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, та доступ до якого відсутній у зв`язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. З урахуванням наведеного, видати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі, що була заведена 27.09.2001 року, на теперішній час не представляється можливим. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до п.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав", під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо органи, що здійснювали реєстрацію речових прав до 01 січня 2013 року, залишились на тимчасово непідконтрольній території. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40). На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися будинком та земельною ділянкою, що входять до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування з 07 червня 2017 року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради. На підставі ст. 10,11,258,259,263,264,265 ЦПК України (в редакції 2017 року), на підставі ст. 15,328, 373,1225,1261 ЦК України, суд

Outcome: approved