Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування позову вказавши, що шлюб перший, зареєстрований 20 липня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 374. Подружжя від шлюбу спільних дітей не мають. Під час судового засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, оскільки з відповідачем різні життєві погляди, у відповідача є інший чоловік, з яким остання спільно проживає, в той час коли позивач відбуває покарання у державній установі «Личаківської виправної колонії № 30», строк звільнення 2021 рік. Оскільки подружжя живуть окремо, в різних містах, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог передбачений ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладання слухання справи до суду не надходило, причину неявки суду не повідомила, таким чином визнати неявку в суд з поважних причин не можливо. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, встановлений актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Цибульська) [PERSON], складений Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області № 374 від 20.07.2016 року, (а.с. 25). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з липня 2016 року, з дня укладання шлюбу подружжя разом не мешкали, оскільки позивач відбуває покарання в державній установі «Личаківської виправної колонії № 30», строк звільнення 2021 рік, сторони ведуть окреме господарство, стосунки не підтримують тривалий час, не мають наміру на подальше збереження сімї, у відповідача є інший чоловік, з яким є намір утворення іншої сімї, за таких підстав, суд вважає, недоцільним надання строку для примирення. Спільних дітей від шлюбу подружжя не мають. Майнового спору між сторонами немає. За таких обставин збереження сімї неможливо. Доводи позивача вважаються доведеними. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про державну реєстрацію розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням сторін прізвища після розірвання шлюбу залишити позивачу «Фтомін», відповідачу «Фтоміна». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач просить покласти на нього судові витрати, суд вважає за можливим стягнути з останнього судові витрати на користь держави. На підставі викладеного, ст. 58 Конституції України, постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 24, 105 ч. 3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved