Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 6125282600:02:001:0331, місце розташування якої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого діда [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, крім того реєстрація земельної ділянки була проведена 06.10.2011 року, після смерті співвласника [PERSON] , яка померла [INFO] , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. З цих підстав, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити у повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та щодо їх задоволення не заперечують. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про слухання справи у відсутності представника. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 2018 року Виконавчим комітетом Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 6125282600:02:001:0331, місце розташування якої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №44, [PERSON] на випадок своє смерті розпорядився всім своїм майном, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все те, що буде належатиме йому на день смерті і на що він згідно закону матиме право заповів - [PERSON] . Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON] У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №35/2019 року, після смерті гр. [PERSON] за заявою внучки [PERSON] про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом було винесено постанову (1840/02-31 від 10.11.2020 р.) про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, крім того реєстрація земельної ділянки була поведена 06.10.2011 року, після смерті співвласника [PERSON] , яка померла [INFO] що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Рішенням сесії Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №288 від 05 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована в с. Домаморич в межах населеного пункту. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №830507 виданого на підставі рішення сесії Домаморицької сільської ради від 05.09.2008 р. №288, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 6125282600:02:001:0331, місце розташування якої за адресою: [ADDRESS] . Згідно додатку до Державного акту співвласниками даної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , однак у графі «частка у спільній власності» відсутні будь які відомості, тобто частка у спільній власності не визначена. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6113433822020 від 15 вересня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 6125282600:02:001:0331, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою [ADDRESS] у графі "відомості про право власності/право постійного користування" зазначені [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. Факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 24.04.2014 року. [PERSON] померла [INFO] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №906/2011 року, після смерті гр. [PERSON] померлої [INFO] за заявою її чоловіка [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 21.12.2011 року за №1616. Спадщину також прийняв син спадкодавця [PERSON] . 11 червня 2014 року за реєстровим №2-762 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого чоловіку померлої [PERSON] переходить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, яка розташована на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, а сину померлої [PERSON] переходять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Таким чином, враховуючи вище зазначене, на день своєї смерті [PERSON] мав право на цілу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, яка розташована на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із технічного паспорту виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на від 01.02.2002 р. власниками житлового будинку [ADDRESS] зазначені [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожний. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно дост.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до роз`яснень, наданих у «Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5 Постанови). Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК). Відповідно до роз`яснень, наданих у «Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: 6125282600:02:001:0331, місце розташування якої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved