Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних за час прострочення виплати боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму 33257,65 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 22 956,47 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 5301,18 грн., витрат на правову допомогу адвоката 5000,00 грн. В обґрунтування позову вказує що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2017р. по справі № 509/2841/17ц на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] борг у розмірі - 90 370,00 грн., відсотки за умовами договору - 4337,76 грн., судовий збір - 1267,09 грн., витрати на правову допомогу - 5000,00 грн., а загалом борг становить 100 974,85 грн. На виконання цього рішення йому був виданий виконавчий лист. Оскільки відповідач зобов`язання не виконує, то на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 22 956,47 грн., та три відсотки річних в розмірі 5301,18 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач та його представник надали суду письмову заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позов підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Представник позивача надав клопотання про розподіл витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В зв`язку з цим суд, враховуючи письмову заяву позивача та його представника, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали вправи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення зобов`язань визначені статтею 11 Цивільного кодексу України, серед яких в тому числі визначено і завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. З аналізу норм ст. 625 ЦК України випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року, провадження № 14-16цс18 приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, яке виникло на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2017р. по справі № 509/2841/17ц, яке набрало законної сили 13 жовтня 2017 року, а саме борг у розмірі - 90 370,00 грн., відсотки за умовами договору - 4337,76 грн., судовий збір - 1267,09 грн., витрати на правову допомогу - 5000,00 грн., а загалом борг становить 100 974,85 грн. З огляду на те, що грошове зобов`язання у відповідача виникло саме 13жовтня 2017 року (дата набуття рішення суду законної сили) і відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто позивач має право на отримання інфляційних втрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р.). Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: (Збитки від інфляції) = (Сума боргу)/(100%)х(Індекс інфляції) - (Сума боргу), де Індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Інфляційні втрати розраховані за період з жовтня 2017р. по червень 2019р. і складають суму 22 956,47 грн. = 123 931,32 грн. - 100 974,85 грн. Розрахунок 3 % річних зроблено в період з жовтня 2017р. по червень 2019р. 3 % / 12 міс. = 0,25% (в місяць) Сума боргу / 100% х 0,25 % х кількість прострочених місяців = розмір відсотків за весь період Розрахунок: 100974,85 / 100% х 0,25% х 21 = 5301,18 грн. Таким чином, сума 3 відсотків річних за період з жовтня 2017р. по червень 2019р. складає 5301,18 грн. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача за період з жовтня 2017р. по червень 2019р. підлягає стягненню сума коштів у розмірі 33257,65 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 22 956,47 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 5301,18 грн., витрат на правову допомогу адвоката 5000,00 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved