Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно її сина [PERSON] , заборонивши йому на 6 місяців перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] ; а також заборонити наближення більш ніж на 100 метрів до місця її проживання (перебування). В обґрунтування заяви вказала, що син зловживає спиртними напоями, висловлює на її адресу погрози фізичною розправою, нецензурно лається, штовхає її, викрадає у неї продукти харчуванні, виніс цінні речі тощо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд, заінтересовану особу [PERSON] викликано через оголошення на офіційному сайті Судова влада, запропоновано подати в строк до 13.08.2021 року письмові заперечення. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заву в повному обсязі. Заявниця вказала, що син постійно застосовує по відношенню до неї психологічне, фізичне та економічне насильство, погрожує позбавити її життя, при цьому він чіпляє її за руки, знаходиться у неадекватному стані, кидає в неї тарілки та інші предмети, словесно знущається над нею, принижує її, виходячи з її віку та стану здоров`я, цькує її, не надаючи спокійного життя, забирає їжу, не сплачує за квартиру, погрожує ножем, виганяє на вулицю. Вона постійно знаходиться у стресовому стані, агресія сина безпричинна. Квартира, в якій вони проживають є її власністю. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 години до дати судового засідання. З опублікуванням 12.08.2021 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою заявницею суду не повідомлялися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є дружиною [PERSON] , з яким фактично 9 років разом не проживає, але шлюб не розірвано. Усі ці 9 років чоловік живе у своєї матері [PERSON] відносно якої вчиняє домашнє насильство вона це бачила і сама, коли приїжджає на допомогу [PERSON] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, погрожує матері вбивством, кидає в неї речі, є працездатним, але працює по декілька днів. Вважає, що [PERSON] знаходиться у постійному стресовому стані, є загроза її життю. Звертала увагу, що під час її сумісного проживання з [PERSON] він постійно вчиняв домашнє насильство і щодо неї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідним батьком, вона з дитинства бачила домашнє насильство щодо її матері, коли батько жив з ними. Коли батько переїхав до матері її бабусі [PERSON] від домашнього насильства стала потерпати бабуся. Він постійно їй погрожує, відбирає їжу, кидає в бабусю тарілки, табуретки, погрожував вбивством і їй, і бабусі з ножем. Суд, заслухавши вступні слова заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджено свідоцтвами про народження та шлюб (арк. справи 14-17). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] (арк. справи 10-18 відомості паспортів сторін), власницею якої є заявниця, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності, свідоцтвом про право васності (арк. справи 18-19). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2021 р. провадження у справі за ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] закрите у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою суду встановлено, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинив психологічне насилля відносно матері [PERSON] , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю останньої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (арк. справи 33-34). З вказаної постановови вбачається, що незважаючи на вжиті судом заходи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилася, неодноразові постанови про привід не виконані. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2021 року визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. (арк. справи 35-36). Постановою встановлено, що [PERSON] , 21.04.2021 року о 06-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] та доньки [PERSON] , а саме: висловлювався на їх адресою нецензурною лайою та погрожував фізичною розправою. Постанова набрала законної сили 13.07.2021 р. Згідно листа Головного Управління Національної поліції в Херсонській області № 15-аз/20/23/01-2021 від 06.07.2021 р., повідомлено, що [PERSON] , 1933 р.н. викликала поліцію за місцем свого проживання: - 29.08.2019 р. прийняти міри до сина, який зловживає спиртиними напоями, веде аморальний спосіб життя та ображає; - 09.11.2019 р. заява від сусідів син [PERSON] гучно лається на матір та дебоширить; - 12.08.2020 р. син постійно конфліктує та веде аморальний спосіб життя; - 20.03.2021 р. повідомлення онуки [PERSON] , що її батько в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно по відношенні до своєї матері; - 21.04.2021 р. повідомлення онуки [PERSON] , що її батько в стані алкогольного сп`яніння погрожує розправою бабусі, кидається з ножем, виганяє на вулицю (арк. справи 20-21). Відповідно до статей\~6,\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою\~статті 350-3 ЦПК України\~заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 4, 6, 14 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Відповідно до пункту 2 частини першої\~статі 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами другою, третьою\~статті 26\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статі 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. В судовому засіданні з пояснень заявниці, показів свідків, досліджених доказів вбачається, що відносно заявниці вчиняється домашнє насильство, яке має економічний, психологічний та фізичний характер, заявниця опирається насильству проти себе шляхом звернення до поліції, невістки та онуки, син сприймає себе «головним» в родині, користуючись віком матері, наявністю у неї хвороб та, відповідно слабшою, як фізично, так і психологічно, користуючись психологічним тиском та погрожуючи фізичною розправою, застосовуючи фізичне насильство, фактично встановлює контроль у їхніх стосунках. Заявниця не може вчиняти опір вимогам та діям сина, продовжує звертатися за допомогою, яку не отримує у достатньому вигляді, звідси є ризики загострення насильства, а саме від як психологічного, так і економічного та фізичного. При цьому суд враховує, що заявниця проживає у власній квартирі, син її цькує, кожного разу звертаючи увагу на її вік, чекаючи в майбутньому отримання у спадок її майна. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, фактів неодноразового звернення потерпілої за допомогою, покази дружини та доньки [PERSON] , які також потерпали від його агресивної поведінки, суд дійшов висновку про існування ризиків повторного насильства психологічного, економічного характеру та наявність ризику фізичного насильства, внаслідок чого вважає можливим задовольнити заяву в повному обсязі. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком неодноразові звернення до поліції, що свідчить про систематичний характер психологічного домашнього насильства відносно заявниці, яка має поважний вік (повних 87 років). Досліджені докази у їх сукупності, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 1, 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає можливим застосувати такі заходи на максимальний строк 6 місяців. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпеки постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд дійшов висновку про задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців. Рішення в повному обсязі складено 13 серпня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved