Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 04 вересня 2019 року відповідач [PERSON] позичив під розписку у позивача грошові кошти в сумі 1800 доларів США і зобов`язався повернути всю суму до 24 квітня 2020 року. Із розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язався повернути борг до 24 квітня 2020 року, але борг не повернув. Вказує, що наявність оригіналу розписки у позивача свідчить про існування зобов`язання відповідача. Таким чином, позивач вважає, що має право на належне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 48624 грн. (станом на 24 квітня 2020 року сума боргу за розпискою щодо офіційного курсу гривні до долара США) та сплачену суму судового збору. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кошти в сумі 1800 доларів США від позивача [PERSON] і зобов`язався повернути всю вищезазначену суму до 24 квітня 2020 року, що підтверджується розпискою - зобов`язання від 04 вересня 2019 року, підписаною відповідачем (а.с.8). Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) зазначено, що: "за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки". Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, суд вбачає всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача боргу, який станом на 24 квітня 2020 року (дата повернення боргу) за офіційний курсом гривні щодо долара США встановлено Національним банком України, у розмірі 48624 грн. (сорок вісім тисяч шістсот двадцять чотири гривні). Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved