Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1999 року власниками квартири [ADDRESS] була вона та дві її доньки [PERSON] та [PERSON]. Договором від 21.04.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом Колесніковою Н.Л. за кожною з них визначено право власності на 1/3 частки вказаної квартири. 28.04.2005 р. донька позивача, [PERSON], свою 1/3 частину вказаної квартири подарувала позивачці, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Колесніковою Н.Л.. Вказує, що на даний час є власником 2/3 квартири, за адресою [ADDRESS], зареєстрована та проживає за цією ж адресою. Інша 1/3 частини вказаної квартири належить донці позивачки, [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстрована відповідач - донька позивача, [PERSON], [INFO], яка не має права власності на цю квартиру. Однак, відповідач на даний час хоча і прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, фактично з 2006 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, з 2006 року проживає в Італії, в Україну приїздить дуже рідко, точної адреси її проживання не знає. Факт відсутності відповідача за місцем проживання підтверджується актом від 11 листопада 2016 року. Крім того, відповідач протягом вказаного періоду не сплачує свою частину комунальних платежів, приїхати на Україну та знятись із реєстрації немає можливості. Перебування її на реєстраційному обліку, значно збільшує суму комунальних платежів, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за неї, тому змушена звернутися за захистом до суду. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову не надавав. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № Дз-602 про право власності на житло від 20.05.1999 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.04.2005 р. № 7092200, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової вланості [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці, відповідно до договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесніковою Н. Л., 21.04.2005 р.. Як вбачається з договору дарування частини квартири від 28.04.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесніковою Н. Л., [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, виданої [PERSON] відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради № 5523 від 08.11.2016 р., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані три члени сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з акту від 08.11.2016 р., виданого ОСББ "Трампарківська", [PERSON] протягом останніх 10 років не проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також дана позиція викладена у ч. 1 ст. 321 ЦК України, де сказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки розрахунок платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, приїхати та знятись з реєстраційного обліку немає можливості, перебування її на реєстраційному обліку значно збільшує суму комунальних платежів позивача. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у належній позивачу квартирі, порушує її права та законні інтереси, порушує право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є її місцем проживання або місцем перебування, тому вона має бути визнана особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до абзацу 2 п. 33 постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved