Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що на виконанні ВДВС Михайлівського РУЮ перебував наказ господарського суду Сумської області №920/552/14 виданий 24.04.2014 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Компанія «Райз» боргу у розмірі 471802,86грн. Постановою державного виконавця від 19.06.2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 25.06.2014 року. 19.06.2014року державним виконавцем, у відповідності до заяви стягувача, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 16.07.2014року до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшла заява представника ПАТ «Компанія «Райз» про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 1 ч. ч ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». 16.07.2014року державним виконавцем на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Після чого 21.07.2014 року постанову разом з виконавчим документом було видано представнику стягувача. 16.07.2015 у зв'язку з поверненням виконавчого документу, [PERSON] звернувся до ВДВС Михайлівського РУЮ про зняття арешту з усього належного йому майна. Проте йому було відмовлено в задоволенні заяви та роз'яснено, що в ЗУ «Про виконавче провадження» відсутня норма згідно якої при поверненні виконавчого документа стягувачеві необхідно державний виконавець зобов'язаний знімати арешт з майна. Враховуючи викладе, позивач просить звільнити з-під арешту його майно, оскільки наявність накладеного арешту на майно перешкоджає його праву вільно володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги та додатково пояснили, що позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав у зв'язку з неможливістю розпорядитися своїм майном. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Михайлівського РУЮ Запорізької області Рижков А.І. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується наданими у справі доказами, що 19.06.2014 року на виконання до зацікавленої особи ВДВС Михайлівського РУЮ за вх. №1285/03-52/8 надійшов наказ господарського суду Сумської області №920/552/14 виданий 24.04.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Компанія «Райз» боргу в сумі 471802,86 грн. Постановою державного виконавця від 19.06.2014 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 25.06.2014 року. 19.06.2014року державним виконавцем у відповідності до заяви стягувача було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. 26.06.2014 року державним виконавцем було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках [PERSON] в ЗАП.РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ЗОУ АТ Ощадний Банк України, м. Запоріжжя та Михайлівське відділення 3306 ВАТ «Ощадний Банк України», смт. Михайлівка. 16.07.2014року до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшла заява представника ПАТ «Компанія «Райз» про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 1 ч. ч ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». 16.07.2014року державним виконавцем на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. 16.07.2015 у зв'язку з поверненням виконавчого документу, [PERSON] звернувся до ВДВС Михайлівського РУЮ про зняття арешту з усього належного йому майна. Листом від 25.07.2014 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні заяви про зняття арешту та роз'яснено, що станом на 25.07.2014 року в ЗУ «Про виконавче провадження» відсутня норма згідно якої при поверненні виконавчого документа стягувачеві необхідно знімати арешт з майна. Питання зняття арешту з майна та рахунків за таких підстав вирішується виключно у судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення з-під арешту його майна законні, обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved