Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй атестату з відзнакою [NUMBER], виданого 17 липня 1980 року Волинським професійно - технічним училищем Волинського обласного управління побутового обслуговування населення; довідки № 01/108, виданої 07 липня 2020 року Луцьким центром професійно - технічної освіти; архівної довідки № 231/01-45, виданої 24 вересня 2020 року Об`єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Турійського району Волинської області, посилаючись на те, що її прізвище в цих документах помилково зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказуючи, що факт належності правовстановлюючих документів є безспірним і необхідний їй для призначення пенсії, то просила в судовому порядку встановити факт, що вищевказані правовстановлюючі документи належать їй - [PERSON] . Суддя своєю ухвалою прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с. 26), однак, 29 березня 2021 року подала адресовану суду заяву, в якій вказала, що заяву підтримує з підстав, викладених у ній, та просить справу розглядати за її відсутності (а.с.31). Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 27), однак, 23 березня 2021 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (а.с. 28). Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, та в цьому випадку від зазначеного факту залежить виникнення майнових прав заявника, й іншого порядку встановлення вказаного факту, крім як судового, законом не визначено, то заявник [PERSON] підставно звернулася з відповідною заявою до суду. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно, [PERSON] народилася [INFO] в смт Турійськ Турійського району Волинської області (а. с.13). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 23 липня 2020 року Турійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), підтверджується зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 14). Паспорт серії [NUMBER] , виданий 16 травня 2000 року Турійським РВ УМВС України у Волинській області [PERSON] , яка народилася [INFO] в смт Турійськ Турійського району Волинської області, виданий заявнику у справі (а.с.5). Як установив суд, що заявник [PERSON] навчалася у Волинському професійно - технічному училищі Волинського обласного управління побутового обслуговування населення та працювала у Турійському комбінаті побутового обслуговування в селищі міського типу Турійськ Волинської області, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] , що оформлена на ім`я « [PERSON] » (а. с. 15-18). Однак атестат з відзнакою [NUMBER] від 17 липня 1980 року Волинського професійно - технічного училища Волинського обласного управління побутового обслуговування населення, довідка №01/108 від 07 липня 2020 року Луцького центру професійно - технічної освіти та архівна довідка № 231/01-45 від 24 вересня 2020 року Об`єднаного трудового архіву сільських, селищних рад Турійського району Волинської області видані на ім`я « [PERSON] » (а. с. 19, 20, 21). Аналіз змісту вказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в атестаті, довідці про період навчання та архівній довідці місце та періоди навчання та роботи заявника повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці. Встановлено, що заявнику факт належності атестату, довідки про період навчання та архівної довідки необхідно підтвердити для призначення пенсії, оскільки в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища у свідоцтві про народження та вказаних документах Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило їй у призначенні пенсії (а.с. 10-11), а іншим шляхом усунути зазначену помилку неможливо. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання прізвища заявника у правовстановлюючих документах не відповідає запису в її паспорті та свідоцтві про народження, що унеможливлює використання заявником цих документів для призначення пенсії, представлені заявником докази на підтвердження правильності написання прізвища в контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved