Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2018\~Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 264. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться. Проживають окремо, та кожен з них має своє особисте життя та свої погляди щодо способу життя у подальшому. Крім того, вказала, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працевлаштований та має постійний дохід, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1859,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - залишено без руху. Встановлено строк для усунення, зазначених в ухвалі, недоліків заяви терміном 10 (десять) календарних днів. 25.08.2020 до Орджонікідзевського районного суду надійшла заява позивачки про усунення недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі судді від 05.08.2020. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено у справі судове засідання. В судове засідання позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2018 Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 264, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2018. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2018 року, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 527, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого, є [PERSON] та [PERSON] . Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 15.07.2020 вбачається, що [PERSON] отримує доходи у вигляді заробітної плати від роботодавця - ТОВ «Солт-Оіл». Дитина [PERSON] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зі змісту позову вбачається, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. Згідно зі ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст. 206 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). При цьому, за поданою письмовою заявою відповідачем були визнані обставини, на які позивач послався на обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім того, відповідач який заявив про визнання позову, подав письмову заяву. Отже, через визнання відповідачем позову, суд має ухвалити рішення про задоволення позову, вбачаючи до цього законні підстави, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, що визнані сторонами, та добровільності їх визнання. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини (доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку або наявності захворювань суду надано не було), а тому вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1859,00 гривень щомісячно, зважаючи на рівний обов`язок батьків щодо їх участі у утриманні дитини, на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 840,80 гривень (за позовну вимогу про розірвання шлюбу). Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів

Outcome: approved