Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 29 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно на її користь до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у березні 2016 року [PERSON] вступила у фактичні шлюбні відносини та залишила [PERSON] проживати з бабусею, а сама покинула сім`ю. З того часу відповідач [PERSON] не опікувалась [PERSON] , не приймала участі у її вихованні та утриманні. [PERSON] повністю утримувала бабуся за рахунок своєї пенсії. Добровільно надавати підтримку мати не бажає. Між сторонами виник спір щодо матеріального утримання [PERSON] . Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Також, виклик відповідача [PERSON] здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Отже, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду (а.с.11-12) було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.12.2004 Ладижинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області (а.с.7). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з бабусею та знаходиться на її утриманні. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини судом не встановлено. V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. На час звернення з позовом до суду [PERSON] досягла п`ятнадцятирічного віку (а.с. 5, 7). За нормами ч.2 ст.47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, та неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України (ч.ч.1,3 ст.179 СК України). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України установлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище позивача, яка є неповнолітньою, не працює, є здоровою, працездатною особою, а також стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, яка також є здоровою, працездатною людиною (протилежного суду не надано), а також встановлений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів, а саме: вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивача, з врахуванням принципу справедливості та розумності, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно зі вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. на користь держави. Згідно з ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved