Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що щлюб з відповідачем вона зареєструвала 11 листопада 2010 року в Надичівській сільській раді Жовківського району Львівської області. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей :дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач і про це записано у свідоцтвах про їх народження. Зазначає, що після реєстрації шлюбу вони проживали в господарстві батьків відповідача і спочатку їх життя було в мирі, злагоді та любові, але у звязку з тим, що в їх життя втручалася мама відповідача, а чоловік ніколи не захистився за неї, у звязку із чим вона змушена була залишити чоловіка та з дітьми перейти жити до своїх батьків, де й проживає вже понад два місяці. У звязку із з тим, що батько дітей не надає коштів на утримання дітей, нічого не купляє для них, тому діти є виключно на її утриманні, тобто не виконує свого батьківського обовязку, просить постановити судове рішення, яким стянути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки- Волинець [PERSON], [INFO], та дочки- Волинець [PERSON], [INFO], по 1000,00 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить позов задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації його проживання, однак подав на адресу суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] відмовити, а просить встановити розмір аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що він бере та має намір в подальшому брати участь в утриманні дітей, а також виконувати свої обовязки. Вказує, що позивач з власної волі, без узгодження з ним, а також не у звязку із його діями, змінила місце свого та дітей проживання, при цьому звертає увагу, що діти зареєстровані за його місцем реєстрації. Стверджує, що він відвідував дітей, однак позивач не надає можливості вільно спілкуватися з дітьми, а також взагалі не має наміру спілкуватися з ним з приводу виховання та утримання дітей, а також досягати будь-якої згоди щодо цього. Повідомляє, що він періодично купує необхідні дітям їду, речі, необхідні для духовного чи морального розвитку дітей, а також здорового способу життя. Відповідач вказує, що він має нерегулярний дохід, а саме він тимчасово працює на будівництві, постійного місця праці немає, як і немає інших доходів. Зазначає, що позивачем не надано розрахунку необхідних витрат на дітей, необгрунтовано та безпідставно зазначено суму в 1000,00 грн. на кожну дитину без будь-яких доказів. На даний відзив позивачем подано відповідь. А тому суд приходить до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З копії свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 151826 виданого Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Надичівській сільській раді Жовківського району Львівської області 11.11.2010 року про що в Книзі реєстрації шлюбів 11.11.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 17. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 293726 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 369504. Батьками дитини є позивач та відповідач по справі. В позовній заяві позивач стверджує, що діти проживають з нею, тобто перебувають на її утриманні, водночас, відповідач у своєму відзвиві не заперечив того, що хоч і діти зареєстровані за адресою його місця проживання, однак фактично проживають разом з матірю, тобто позивачем. Надані позивачем чеки про купівлю фруктів, солодощів, дитячих штанів, не розцінюються судом як підтвердження стабільного утримання дітей, оскільки всі датовані 01.02.2018 року, крім того сумарно на суму, що значно менша від 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що діти проживають разом із матірю, знаходяться на її утриманні, доказів про те, що відповідач надає кошти на їх утримання хоча б в мінімальному розмірі, який визначений законом, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обовязків по утриманню малолітніх та неповнолітніх дітей, що передбачено чинним законодавством. Зокрема, відповідач у відзиві зазначає, що підпрацьовує на будівництві. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні та прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання дочки- Волинець [PERSON], [INFO], та дочки- Волинець [PERSON], [INFO], по 1000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 12.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Розмір аліментів, які просить стягувати відповідач, на думку суду, є недостатнім для забезпечення всіх потреб дітей, зважаючи на ціни на продукти харчування, одяг та інші потреби для дітей. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved