Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач зазначає, що з 15 березня 2011 року по 30 листопада 2015 року вона працювала у ТДВ «ЖЛ», карамельником третього розряду. 30 листопада 2015 року вона була звільнена з роботи у зв'язку з переведенням в ТОВ «Ренесанс Траст». 07 грудня 2015 року вона була прийнята на роботу до ТОВ «Ренесанс Траст», а 04 січня 2016 року була звільнена у зв'язку з переведенням до ЗАТ «Житомирські ласощі». При переведенні з ТДВ «ЖЛ» до ТОВ «Ренесанс Траст» їй було гарантовано збереження тих самих умов праці, в тому числі і заробітної плати. Але попри гарантії, під час переведення і до теперішнього часу їй не була виплачена заробітна плата в сумі 4 871,97 грн. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з ТОВ «Ренесанс Траст» на її користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 4 871,97 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу у відповідності до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, слід розглядати в порядку заочного провадження. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Як вбачається із трудової книжки [NUMBER] [PERSON] з 15 березня 2011 року працювала у ТДВ «ЖЛ» звідки 30 листопада 2015 року була звільнена у зв'язку з переведенням у ТОВ «Ренесанс Траст». З 07 грудня 2015 року вона працювала у ТОВ «Ренесанс Траст», звідки 04 січня 2016 року була звільнена у зв'язку з переведенням у ЗАТ "Житомирські ласощі". Згідно довідки пенсійного фонду України № ОК-5 від 24 березня 2016 року за період роботи за грудень 2015 року ТОВ «Ренесанс Траст» не виплатив [PERSON] заробітну плату в сумі 4 871,97 грн. У відповідності до п. 20 постанови ПВС України № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, на підставі того, що під час розгляду даної справи дійсно було встановлено той факт, що ТОВ «Ренесанс Траст» заборгував перед [PERSON], заробітну плату за грудень 2015 року і при звільненні не здійснив із нею остаточного розрахунку то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved