Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В житловому будинку за вказаною адресою значаться зареєстрованими вона та відповідач [PERSON], який є для позивача сторонньою людиною, ніколи не мешкав в належному [PERSON] будинку, комунальних послуг не сплачував, його особисті речі в будинку відсутні. На теперішній час [PERSON] невідоме місцезнаходження [PERSON] Позивач зазначає, що вона є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1900 гривень на місяць та у зв'язку з тим, що відповідач значиться зареєстрованим в належному їй будинку, [PERSON] відмовлено в оформленні субсидії. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Пилипенко Т.Г. 24 травня 1972 року за реєстром №1432 та зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 23 червня 1972 року (запис в реєстровій книзі №33 за реєстровим №4768), [PERSON] на праві власності в цілому належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються також довідкою №171, виданою 04 грудня 2018 року Комунальним підприємством Харківське районне бюро технічної інвентаризації. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 28 жовтня 2003 року Мереф'янською міською радою, 28 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно інформаційної довідки №1131/11, виданої 03 грудня 2018 року заступником Мереф'янського міського голови [PERSON], в будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в тому числі відповідач по справі - [PERSON]. Як вбачається зі змісту акту, складеного 26 листопада 2018 року депутатом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] в присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON], в будинку [ADDRESS] відповідач не проживає з грудня 2015 року, виїхав в Росію, зі слів сусідів речей не має, жодного дня не мешкав. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved