Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач 30.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 03.09.2016року о 19.30 год. в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ніссан», реєстр.номер ВН9762ЕІ, з явними ознаками алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції з іншими учасниками дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», реєстр.номер СЕ0771АМ, який належить позивачу, пошкодивши обидва зазначені транспортні засоби. Вказує, що постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.10.2016року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..124 та ч.1 ст.130 та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Зазначає, що згідно висновку №106/16 експертного дослідження від 08.12.2016року величина матеріальних збитків, завданих автомобілю «Хюндай Елантра», реєстр. номер [NUMBER], в цінах станом на дату дослідження становить 93079,27 гривень з урахуванням ПДВ. Вартість проведення даної експертизи становить 1000 гривень. Також він (позивач) поніс витрати на надсилання запрошення на участь у проведенні експертного дослідження на суму 40,80 гривень. Також зазначає, що на момент ДТП транспортний засіб відповідача був застрахований згідно полісу ПАТ «Страхова Компанія «Уніка», відповідно до якого зазначена страхова компанія повинна виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 49000гривень (ліміт відшкодування майнової шкоди 50000грн, франшиза 1000грн.). Отже, внаслідок вищевказаної ДТП належний йому (позивачу) транспортний засіб отримав технічні ушкодження на суму, яка значно перевищує суму належного йому страхового відшкодування. Стверджує, що розмір матеріальної шкоди, яка повинна бути відшкодована йому відповідачем становить 45610,07 гривень. Крім того стверджує, що внаслідок вищевказаної ДТП йому також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням власності (автомобіля) та неможливістю користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих звязків. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає у сумі 5000гривень. З огляду на наведене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 45610,07гривень у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, 5000гривень моральної шкоди, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 03.09.2016 року в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ніссан», реєстр.№ ВН9762 ЕІ, під керуванням водія [PERSON] (відповідача у справі) та автомобіля марки «Хюндай», реєстр.№СЕ0771АМ, що належить [PERSON] позивачу у справі. Так, відповідно до постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.10.2016 року у справі №448/1331/16-п, яка набрала законної сили, встановлено, що 03.09.2016 року близько 19.30 год. в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] керував автомобілем марки «Ніссан», реєстр.№ ВН9762 ЕІ, з явними ознаками алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», реєстр.№СЕ0771АМ, пошкодивши при цьому обидва транспортні засоби. Крім того, [PERSON] відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану сп'яніння. Такими своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.5, 13.1 Правил дорожнього руху України. Вищевказаною постановою суду відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, і призначено йому у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.10.2016 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Як вбачається із пояснень сторін, на момент вищевказаної ДТП транспортний засіб відповідача був застрахований згідно полісу ПАТ «Страхова Компанія «Уніка», відповідно до якого ліміт відшкодування майнової шкоди становить 50000грн, франшиза 1000грн. Згідно висновку експертного дослідження №106/16 від 08.12.2016року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Хюндай», реєстр.номер СЕ0771АМ, внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП 03.09.2016року в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 93079,27 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №37 від 08.12.2016року за проведення вищевказаного експертного дослідження позивач [PERSON] сплатив 1000 гривень. Крім того, згідно квитанції «Укрпошта» ПН215600426655 від 26.11.2016року позивач [PERSON] поніс витрати на надсилання запрошення відповідачу на участь у проведенні експертного дослідження на суму 40,80 гривень. Також позивач [PERSON] у звязку із вищевказаною ДТП поніс витрати на пальне на суму 443,94 гривень та 318,75 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи оригіналами відповідних товарних чеків з АЗС. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1,2 ст.22.ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до приписів ст.ст.1187, 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду автомобілю позивача [PERSON] і така шкода спричинена з вини відповідача [PERSON], беручи до уваги те, що сума майнової шкоди підтверджена наявними в матеріалах справи належними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму матеріальної шкоди у розмірі 45610,07 гривень. Окрім стягнення майнової шкоди позивач просить стягнути в його користь 5\~000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його майна. Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із розяснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до вимог п.5 та п.9 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, тривалий час не мав змоги користуватись своїм автомобілем, у звязку з цим змушена була змінювати свій звичний спосіб життя. Також позивач витрачав свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити та для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди стягнути з відповідача в його користь 5000 гривень. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Таким чином, загальна сума відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 51372,76гривень (45610,07+5000+443,94+318,75=51372,76) Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 551,21 гривень.

Outcome: approved