Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» в порядку Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] має тяжкий психіатричний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів психіатричного відділення, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію останнього згідно із ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1», лікар-психіатр - Логвиненко С.В., який діє на підставі довіреності, підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] та вказав, що остання 29 травня 2017 року о 07 годині 30 хвилин була госпіталізована до їх лікарні на підставі письмової заяви опікуна - [PERSON]. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану в разі ненадання їй медичної психіатричної допомоги. Законний представник (опікун) [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати заяву Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON], за її відсутності, проти вимог заяви не заперечує. Прокурор у судовому засіданні вважав доцільним госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Судом встановлено, що рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 18 червня 2007 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною. На підставі рішення Ради опуки та піклування при виконкомі Печенізької селищної ради Харківської області від 24 липня 2007 року «Про призначення опікуна [PERSON]», призначено [PERSON] опікуном над [PERSON]. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Згідно вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам статті 5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану в разі ненадання їй медичної психіатричної допомоги. Хвора [PERSON] визнана судом недієздатною і не може дати свідомої згоди на госпіталізацію, проте потребує отримання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Викладене дозволяє суду зробити висновок про задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] для її лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки, це є необхідним, та відповідає приписам Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.8 ЦПК України, рішенню Конституційного суду України №2-рп/2016 від 01 червня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved