Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.08.2014 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . 26.03.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач цілком здоровий та працездатний, працює на ПрАТ «Миронівська птахофабрика», аліменти нікому не платить, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Виходячи з вищевикладеного, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а також судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явилася, свої інтереси доручила представляти адвокату Бовшику М.Ю. Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.7). Відповідно до довідки (а.с.8), виданої Виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Черкаської області № 67/02-37 від 25.01.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] і на її повному утриманні син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2021 і до повноліття дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн., що підтверджуються матеріалами справи: актом виконаних робіт до договору № 4 від 26.01.2021, квитанцією №4 прибуткового касового ордера, детальним описом робіт, виконаних адвокатом від 26.01.2021 (а.с.9-12). Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. повинні бути задоволені та стягнуті з відповідача на користь позивача. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В зв`язку з цим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved