Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області. В шлюбі в них народилося двоє дітей, які в даний час повнолітні. Сімейне життя між ними не склалося, в них різні погляди на сімейне життя. Відповідач вже тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідач зловживає спиртними напоями, будучи в нетверезому стані безпідставно вчиняє сварки і скандали. Відповідач не бажає змінити свою поведінку. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем у неї не має, вони втратили почуття любові один до одного. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Стислий виклад позиції позивача: Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Позивачка просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений завчасно належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2020 р. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 26 січня 1989 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 8 , що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновки суду: Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Їх шлюб існує формально. Примушування позивача до збереження шлюбних стосунків з відповідачем суперечить вимогам закону. Отже, враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, категоричну позицію позивача при розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України вибір прізвища позивача після розірвання шлюбу є її правом, а не обов`язком. Тому вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Позивач після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Зварищуком В.В. укладено Договір від 30.08.2020 року про надання правничої допомоги, предметом якого є надання клієнту правової допомоги. (а.с. 22-23). Згідно квитанції № 0161 серії АЕ від 31.08.2020 року та № 0160 серії АЕ від 31.08.2020 за надання правової допомоги адвокату [PERSON] позивачем [PERSON] сплачено 2100,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 5-6). Згідно квитанції від 03.09.2020 року позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви сплачено 840,00 грн. судового збору (а.с. 4). Враховуючи, що на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач [PERSON] при розгляді вказаної цивільної справи, понесла судові витрати, суд дійшов висновку, у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя с.Верхній Майдан Навірнянського району Івано-Франківської області на користь [PERSON] - 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та 2200,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 3040, 80 грн. судових витрат по справі.

Outcome: approved