Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні позовні вимоги: - визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 355/165/19- від 04.12.2019 року про звільнення з посади директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої шкоди інтернату № 39 Донецької обласної ради [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту; - визнати незаконним звільнення [PERSON] з посади директора школи-інтернату; - поновити [PERSON] на посаді директора з 05.12.2019 року із застосуванням положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України. Позов вмотивовано тим, що з 01 серпня 1981 року [PERSON] відповідно до наказу виконавчого комітету Донецької обласної ради народних депутатів № 564-к від 01.08.1981 року призначений на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради. Строк перебування на зазначеній посаді не обговорювався, тому позивач безперервно виконував трудові обов`язки без видачі роботодавцем додаткових наказів. З початку двохтисячних років встановлено строкову форму трудових відносин, сторонами підписано контракт за результатами конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, який переукладався час від часу чи продовжувався додатковими угодами з виданням відповідних наказів відповідача. Так, 06 грудня 2010 року між Управлінням освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та [PERSON] укладено контракт (трудовий договір) про призначення позивача на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату для розумово відсталих дітей Красноармійського району на строк з 06.12.2010 року по 05.12.2014 року. Додатковою угодою від 29.11.2018 року термін дії контракту від 06.12.2010 року продовжено, визначено, що [PERSON] обіймає посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради строком до 05.12.2019 року. На підставі наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 239/165-19к від 03.10.2019 року оголошено конкурс на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату № 39. Згідно Протоколу засідання конкурсної комісії № 4 від 12.11.2019 року переможцем конкурсу на посаду директора визначено [PERSON] , з яким підлягав укладенню трудовий договір після закінчення терміну дії додаткової угоди від 29.11.2018 року. В період часу з 12.11.2019 року по 05.12.2019 року позивач перебував в щорічній основній відпустці, та по виходу в перший робочий день 06.12.2019 року написав заяву про продовження контракту відповідно до проведеного конкурсу, та приступив до виконання професійних обов`язків керівника учбового закладу. Разом з тим, 06 грудня 2019 року [PERSON] ознайомлено з наказом Управління освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 355/165/19-к від 04.12.2019 року про звільнення з посади директора з підстав закінчення строку дії контракту відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказаний наказ позивач вважає незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства. [PERSON] зазначає, що є визначеним переможцем конкурсу на посаду директора школи-інтернату № 39 с. Новожеланне Покровського району Донецької області, результати проведеного 12.11.2019 року конкурсу є дійсними, протокол засідання конкурсної комісії не скасований, не змінений, недійсним не визнавався. Після закінчення дії контракту (трудового договору), строк якого визначено в Додатковій угоді від 29.11.2018 року, [PERSON] 06.12.2019 року адресував Департаменту освіти і науки Донецької обласної держадміністрації заяву про продовження трудових відносин. Відповіді на дану заяву відповідачем не надано. В діях відповідача (роботодавця) проявлено неправомірність при видачі оспорюваного наказу № 355/165/19-к від 04.12.2019 року, оскільки датою звільнення зазначено 05.12.2019 року, в тому час як в цей день позивач знаходився в щорічній відпустці, яка надана в межах дії строку укладеного між сторонами контракту (трудового договору). За таких обставин, незаконним є покладання обов`язків директора школи-інтернату № 39 на заступника директора з навчальної роботи з 05.12.2019 року, оскільки це був останній день строкового трудового договору. За позицією [PERSON] між сторонами мало місце протокольне продовження трудових відносин, що узгоджується зі ст. 39-1 КЗпП України. Разом з тим, відповідачем грубо порушується право позивача на працю, оскільки звільнення із займаної посади фактично відбулося за заздалегідь спланованої ініціативи роботодавця без попередження за розумний строку про припинення трудових відносин. Додатковою підставою для обґрунтованості позовної заяви [PERSON] зазначено, що зміни про директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату № 39, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій, установ було внесено лише 12.12.2019 року, що також може свідчити, що позивач фактично вважався керівником освітнього закладу, тобто трудові відносини продовжено на невизначений строк. [PERSON] просить скасувати наказ про звільнення з проведенням захисту трудових прав в спосіб поновлення на роботі з обов`язковою виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку ст. 235 КЗпП України (а.с. 1-4). Ухвалою суду від 27.12.2019 року порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 53). 03 лютого 2020 року Департаментом освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає вимоги [PERSON] безпідставними. Так, Донецька обласна державна адміністрація, обласна військо-цивільна адміністрація є засновником Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої шкоди-інтернату № 39, Департамент освіти і науки наділений повноваженнями з призначення і звільнення директора цього освітнього закладу. [PERSON] працював на посаді директора Новожеланівської школи-інтернату за контрактом від 06.12.2010 року, укладений з 06.12.2010 року по 05.12.2014 року, строк дії якого продовжувався додатковими угодами від 24.10.2014 року, від 04.12.2017 року, 29.11.2018 року; трудовий договір між сторонами діяв до 05.12.2019 року. В зв`язку із закінченням 05.12.2019 року терміну дії контракту, наказом директора Департаменту освіти і науки Донецької ОДА № 239/165-19к від 03.10.2019 року оголошено конкурс на зайняття посади керівника (директора) школи-інтернату. За результатами конкурсу, який проведено 12.11.2019 року, переможцем визначено [PERSON] . Відповідно до п. 18 Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управлінні Донецької обласної ради (затвердж. розпорядженням голови облдержадміністрації № 852/5-19 від 13.08.2019 року) протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу департамент призначає переможця на посаду в установленому законом порядку та укладає з ним строковий трудовий договір (контракт). За таких обставин, [PERSON] в телефонному режимі 03 грудня 2019 року був запрошений прибути в департамент в строк до 05.12.2019 року (закінчення контракту) для укладення нового трудового договору. [PERSON] запрошення проігноровано, та така бездіяльність позивача розцінена як небажання працювати на посаді директора Новожеланівської школи-інтернату за новим контрактом. Використання примусової праці забороняється (ст. 41 Конституції України, ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), Департамент освіти і науки не вправі примушувати позивача як переможця конкурсу підписати трудовий контракт для роботи на посаді директора Новожеланівської школи-інтернату. За таких обставин, відповідачем видано наказ № 355/165-19к від 04.12.2019 року про звільнення позивача з 05.12.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З наказом [PERSON] ознайомлено 06.12.2019 року близько 16:00 години за його прибуттям до приміщення Департаменту освіти і науки, від отримання заповненої трудової книжки позивач відмовився. Доводи [PERSON] про протиправність звільнення в день, коли позивач перебував у відпустці відповідач вважає необґрунтованими. Між сторонами був укладений трудовий договір на чітко визначений строк, по закінченню якого припинення трудових відносин не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Звільнити працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору можна як у період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці, оскільки ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлено заборону звільнення за таких умов виключно з ініціативи роботодавця з підстав, передбачених у статтях 40, 41 КЗпП України, тоді як позивача звільнено на підставі ст. 36 КЗпП України. Доводи [PERSON] , що контракт від 06.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) набув статус продовженого на невизначений строк Департамент освіти і науки вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Так, за змістом ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, сфера застосування якого визначається законами України. Обов`язковість укладання контрактів керівниками закладів освіти передбачена статтею 25 Закону України «Про освіту», ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», Типовим положенням про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти (затвердж. наказом Міністерства освіти і науки України № 291 від 28.03.2018 року). Оскільки трудові відносин з керівником закладу загальної середньої освіти носять строковий характер, після закінчення терміну дії контракту за будь-яких обставин він може набути статусу продовженого на невизначений строк, оскільки положення статті 39-1 КЗпП України на нього не поширюється. При розгляді спірних правовідносин відповідач просить застосувати правові позиції, викладені в постанові Верховного суду № 640/498/17-ц від 26.12.2018 року, № 6-6139св10 від 23.02.2011 року (а.с. 64-70). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивачем [PERSON] , представниками позивача адвокатами Нікітіним Д.О. , Очеретько О.В. , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ст. 58, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслано на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог стороною позивача не надається, будь-яких клопотань та заяв не заявляється. Представник відповідача [PERSON] (уповноважений довіреністю) на адресу суду надіслав заяву, в якій зазначив про об`єктивну неможливість особистої участі в судових засіданнях (враховуючи приписи постанови КМ України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»), тому просить розглянути справу в його відсутність та ухвалити рішення про відмову в заявлених вимогах з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Згідно наказу виконавчого комітету Донецької обласної ради народних депутатів (відділ народної освіти) № 564-к від 24.07.1981 року [PERSON] з 01 серпня 1981 року перебуває на посаді директора Новожеланівської школи-інтернату Красноармійського району (а.с. 8). 06 грудня 2010 року між Управлінням освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації та [PERSON] укладено контракт, за яким останній призначений на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої щколи-інтернату для розумово-відсталих дітей Красноармійського району на строк з 06.12.2010 року по 05.12.2014 року. Відповідно до умов контракту: - п. 1.2: контракт є трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відношення; - п. 1.4: директор підзвітний управлінню освіти і науки облдержадміністрації в межах встановлених чинним законодавством, Статутом закладу та контрактом; - п. 5.8, п. 5.9: управління освіти і науки облдержадміністрації зобов`язане звільняти директора по закінченню строку контракту, достроково, за його вимогою, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту; укладати контракт на наступний строк за згодою сторін; - п. 6.1: зміни та доповнення до цього контракту вносяться шляхом підписання додаткових угод; контракт припиняє дію з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами цього контракту; - п. 6.2: не пізніше як за два місця до закінчення строку дії контракту сторони визначаються у такому: контракт припиняється, контракт продовжується або укладається на новий термін; у разі неможливості попередження директора про рішення сторін в зазначений термін через хворобу, відпустку чи з інших об`єктивних причин, цей строк продовжується на означений термін (а.с. 9-12). Додатковою угодою від 23.02.2012 року, укладеною Управлінням освіти і науки Донецької облдержадміністрації та [PERSON] внесено зміни до контракту від 06.12.2010 року замінено назву з Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату для розумово-відсталих дітей Красноармійського району (допоміжна школа) на Новожеланівську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат № 39 Донецької обласної ради (а.с. 85). Згідно Переліку структурних підрозділів облдержадміністрації, які здійснюють управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адмінстрації № 278 від 11.04.2016 року - Новожеланівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 39 перебуває в управлінні Департаменту відділу освіти і науки (а.с. 78-82). Додатковою угодою від 22.10.2014 року до контракту від 06.12.2010 року погоджено: - внести зміни в частині назв сторін, а саме: «управління освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації» на «департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації»; - відповідно до наказу департаменту № 950-к від 22.10.2014 року продовжено дію контракту на 3 роки з 06.12.2014 року по 05.12.2017 року (а.с. 88). Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки № 950-к від 22.10.2014 року на підставі рішення конкурсної комісії департаменту освіти і науки з кадрових питань (протокол від 22.10.2014 року) продовжено термін дії контрактів керівників закладів освіти обласної комунальної власності, в тому числі зі [PERSON] строком на 3 роки, дата закінчення - 06.12.2017 року (а.с. 86-87). 10 жовтня 2017 року [PERSON] на ім`я директора Департаменту освіти і науки Донецької облдержадміністрації подано заяву про продовження з 06.12.2017 року терміну дії контракту від 06.12.2010 року (а.с. 92). Згідно наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 256-к від 04.12.2017 року, з урахуванням рішення комісії з кадрових питань, - продовжено термін дії контрактів, з укладанням додаткових угод з керівниками закладів освіти обласної комунальної власності, в тому числі, [PERSON] , директором Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради з 06.12.2017 року по 05.12.2018 року (а.с. 90-91). Додатковою угодою від 04.12.2017 року до контракту від 04.12.2017 року погоджено: - термін дії контракту подовжити до 05.12.2018 року; - у тексті контракту слова «Новожеланівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат для розумово відсталих дітей Красноармійського району» замінити словами «Новожеланівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 39 Донецької обласної ради (а.с. 89). 27 листопада 2017 року [PERSON] на ім`я директора Департаменту освіти і науки Донецької облдержадміністрації подано заяву про продовження з 06.12.2010 року терміну дії контракту від 06.12.2018 року (а.с. 95) Згідно наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 236/165-18к від 29.11.2018 року, з урахуванням протоколу комісії з кадрових питань № 9 від 26.10.2018 року, - продовжено трудові відносини із [PERSON] на посаді директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 на підставі та на умовах контракту від 06.12.2010 року, уклавши додаткову угоду на 1 рік з 06.12.2018 року по 05.12.2019 року (а.с. 13, 94). Додатковою угодою від 29.11.2018 року до контракту від 06.12.2010 року погоджено: - термін контракту продовжено до 05.12.2019 року (а.с. 14, 93). Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 355/165-19к від 04.12.2019 року [PERSON] звільнено з посади директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради 05.12.2019 року згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту від 06.10.2010 року (а.с. 7). Законність наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації про звільнення, дотримання порядку розірвання трудового договору [PERSON] оспорив в судовому порядку. Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожен має право будь якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Працівники мають на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 2 КЗпП України). Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З оскаржуваним наказом про звільнення № 355/165-19-к від 04.12.2019 року [PERSON] ознайомлений - 06.12.2019 року (обставина не оспорюється сторонами по справі). Відповідно до Акту, складеного 06.12.2019 року працівниками Департаменту освіти і науки Донецької облдержадміністрації (начальником відділу управління персоналом, головним спеціалістом-юрисконсультом адміністративно-правового відділу, головним спеціалістом відділу управління персоналом) - 06.12.2019 року [PERSON] було ознайомлено із наказом № 355/165-19-к від 04.12.2019 року про звільнення; трудову книжку забрати [PERSON] відмовився (а.с. 100). Дата пред`явлення позову - 23.12.2019 року, тобто з дотриманням процесуального строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України, тому спірні відносини підлягають розгляду по суті. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог [PERSON] , - суд приймає до уваги наступне. Чинним трудовим законодавством визначено підстави припинення трудового договору: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23); 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 i 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають i жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальністю сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавством. Під час розгляду справи встановлено, що на підставі контракту від 06.12.2010 року сторони вступили в трудові відносини, - [PERSON] призначений на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №39 Донецької обласної ради, строк дії контракту по 05.12.2014 року, який неодноразово продовжувався шляхом підписанням сторонами додаткових угод. В останнє термін дії контракту від 06.12.2010 року продовжено додатковою угодою від 29.11.2018 року до 05.12.2019 року (а.с. 93). Департаментом освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації видано наказ № 236/165-18к від 29.11.2018 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до ч. 3 ст. 21, п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, ст. 25 Закону України «Про освіту», Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні Донецької обласної ради», враховуючи протокол комісії з кадрових питань департаменту освіти і науки № 9 від 26.10.2018 року - продовжено трудові відносини із [PERSON] на посаді директора Новожеланівської школи-інтернату № 39 на підставі та на умовах контракту від 06.12.2010 року, уклавши додаткову угоду на 1 рік з 06.12.2018 року по 05.12.2019 року (а.с. 94). Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом № 58 від 29.07.93 року - днем звільнення вважається останній день роботи. Датою звільнення [PERSON] згідно оскаржуваного наказу № 355/165-19к від 04.12.2019 року - 05.12.2019 року, підстава - п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, причина - закінчення строку дії контракту від 06.10.2010 року. Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту», статті 25 Закону України «Про освіту» за рішенням засновника або уповноваженого ним органу керівник закладу загальної середньої освіти призначається та звільняється з посади, і з ним укладається строковий трудовий договір (контракт) строком на 2 - 6 років за результатами конкурсного відбору. Положенням про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управлінні Донецткої обласної ради (затверджене Розпорядженням Голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 852/5-19 від 13.08.2019 року, зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області 03.09.2019 року за № 252/2965) передбачено: - п. 2: здійснення організаційний заходів, пов`язаних з проведенням конкурсу забезпечує Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації; - п. 4: рішення про проведення конкурсу приймає Департамент не пізніше ніж за два місяці до завершення строкового трудового договору (контракту), укладеного з керівником закладу загальної середньої освіти; - п. 6: рішення конкурсної комісії оформлюються протоколами, які підписуються усіма членами конкурсної комісії та оприлюднюються на веб-сайтах облдержадміністрації та Департаменту впродовж одного робочого дня з дня проведення засідання конкурсної комісії; - п. 16: конкурсна комісія упродовж двох робочих днів з дня завершення конкурсного відбору визначає переможця конкурсу або визнає конкурс таким, що не відбувся; - п. 18: протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу Департамент призначає переможця конкурсу на посаду в установленому законом порядку та укладає з ним строковий трудовий договір (контракт) - а.с. 71, 72 - 75. Наказом Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 239/165-19к від 03.10.2019 року оголошено конкурс на зайняття вакантної посади директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 39 Донецької обласної ради (а.с. 15). Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії Департаменту освіти і науки Донецької ОДА з проведення конкурсу на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради № 4 від 12.11.2019 року: п. 1: переможцем визначено [PERSON] , п. 2: після закінчення терміну дії додаткової угоди від 29.11.2018 року призначити [PERSON] на посаду та укласти з ним трудовий договір (а.с. 17 - 20). Останній день, коли [PERSON] (працівник) перебуває у трудових відносинах з Департаментом освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації (роботодавцем) згідно додаткової угоди від 29.11.2018 року до контракту від 06.12.2010 року - є 05.12.2019 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач в період часу з 12.11.2019 року по 05.12.2019 року перебував в щорічній основній відпустці згідно з наказом Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації № 337/164-19 від 22.10.2019 року (а.с. 96). У відзиві на позовну заяву відповідач Департамент освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації викладає пояснення щодо правомірності припинення трудового договору в період перебування [PERSON] у відпустці з огляду на те, що ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлено заборону звільнення працівників у період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці лише у випадках звільнення з ініціативи роботодавця (ст. ст. 40, 41 КЗпП України). В свою чергу, позивача звільнено по закінченню строку контракту (трудового договору), при цьому припинення трудових відносин в даному випадку не потребує заяв чи якогось волевиявлення працівника, додаткових попереджень зі сторони роботодавця. Підстав для відхилення або прийняття таких пояснень (заперечень) позивача суд не вбачає. Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Суд звертає увагу, що серед підстав, якими обґрунтовуються позовні вимоги про скасування наказу про звільнення позивачем не зазначено доводів про незаконність припинення трудових відносин в день, який припадає на останній день відпустки. Подання доказів про перебування [PERSON] у відпустці пов`язується з тією обставиною, що заява позивача про продовження терміну дії контракту від 06.12.2010 року про зайняття посади директора Новожеланівської школи-інтернату № 39 з урахуванням проведеного конкурсного відбору, - подана 06 грудня 2019 року, на наступний день після закінчення терміну дії додаткової угоди від 29.11.2018 року. Такі доводи сторони позивача суд приймає до уваги. З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2019 року працівниками Департаменту освіти і науки Донецької облдержадміністрації (начальником управління персоналом, начальником відділу інклюзивної освіти та соціального захисту дітей, головним спеціалістом відділу інклюзивної освіти та соціального захисту дітей) складено Акт за фактом телефонної розмови 03 грудня 2019 року зі [PERSON] , до відома якого доведено про необхідність прибуття до 05 грудня 2019 року до департаменту (м. Краматорськ Донецької області) та укласти новий контракт як переможцю конкурсу на посаду директора Новожеланівської спеціальної школи-інтернату № 39, на що отримано відповідь про перебування позивача на санаторному лікуванні в м. Одеса та можливості з`явитися до Департаменту 09 грудня 2019 року (а.с. 99). Допит осіб, якими складено акт в якості свідків відповідно до ст. 91 ЦПК України сторонами не заявлено. Суд звертає увагу, що позивач [PERSON] в період відпустки перебував в м. Одеса, проходив курс лікування з 18.11.2019 року по 04.12.2019 року (копія санаторної книжки - а.с. 23-24). Згідно посадочного документа на поїзд на ім`я [PERSON] : відправлення з м. Одеса - 04.12.2019 року о 16:23 годині, прибуття до м. Костянтинівка - 05.12.2019 року о 09:11 годині (а.с. 22). З вказаного вбачається, що [PERSON] об`єктивно не міг прибути до 05.12.2019 року до Департаменту освіти і науки Донецької ОДА за відповідним викликом 03.12.2019 року, при цьому підстави для розцінення такої неявки як небажання позивача продовжити трудові відносини та працювати на посаді директора школи-інтернат у відповідача (як роботодавця) були відсутні. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги про дотримання строку подачі заяви про продовження контракту (трудового договору) від 06.10.2010 року, до матеріалів справи долучено відповідну заяву, написану власноруч на ім`я директора Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, датовану 06.12.2019 року (а.с. 25). Дійсність (факт) подачі цієї заяви заперечується відповідачем з посиланням на журнал реєстрації заяв працівників Департаменту освіти і науки облдержадміністрації та керівників закладів освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (а.с. 76, 77). В свою чергу, позивачем надано відомості щодо направлення 06.12.2019 року о 13:15 годині заяви про продовження строку контракту (трудового договору) електронною поштою (а.с. 112). Не заслуговують на увагу доводи Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації, що при звільненні [PERSON] відповідач керувався Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управління Донецької обласної ради, пунктом 18 якого передбачено, шо протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу департамент призначає переможця конкурсу на посаду в установленому законом порядку та укладає з ним строковий трудовий договір (контракт). Суд зазначає, що Положення про конкурс є внутрішнім організаційним актом відповідача, при цьому в пункті 18 передбачено обов`язок саме Департаменту освіти і науки Донецької обласної вжити необхідні заходи, направлені для укладання контракту про призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу освіти. За таких обставин, суд акцентує увагу про відсутність зобов`язальних приписів для [PERSON] після визначення його переможцем конкурсу на вчинення чітко визначених дій, в конкретні строки, які могли б знаходитися в причино-наслідковому зв`язку виконання відповідачем п. 18 Положення про конкурс. Сумуючи вищевикладене, суд вважає, що оспорюваний наказ Департаменту освіти і науки Донецької обласної держадміністрації № 355/165-19к від 04.12.2019 року «Про звільнення з посади [PERSON] » прийнятий: 1) в розрізі проведеного відбору (протокол засідання конкурсної комісії № 4 від 12.11.2019 року) про визначення позивача переможцем конкурсу на посаду директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 39, результати якого не скасовано, не анульовано, не визнано недійсними; 2) без врахування закінчення терміну дії додаткової угоди від 29.11.2018 року про продовження контракту з позивачем по 05.12.2019 року включно; 3) без врахування граничного терміну подачі позивачем заяви про продовження строку контракту (трудового договору); 4) з порушенням пункту 6.2 контракту від 06.12.2010 року, в порядку якого сторони за два місяці до закінчення строку дії, з урахуванням додаткової угоди від 29.11.2018 року, визначилися про укладання трудового договору на новий термін (позивач визначений переможцем конкурсу). Розглядаючи спірні відносини сторін суд вважає за необхідне зазначити про помилковість позиції позивача в частині посилань про незаконність звільнення, оскільки відповідно до ст. 39-1 КЗпП України трудовий договір з ним як з директором був продовжений на невизначений строк. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 23 та ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Такими законодавчими актами є Закон України «Про загальну середню освіту», Закон України «Про освіту», положенням яких передбачено, що з керівником закладу укладається строковий трудовий договір (контракт) строком на 2 - 6 років за результатами конкурсного відбору. Тобто в даному випадку, обов`язковим є зазначення строку дії контракту, та положення статті 39-1 КЗпП України на трудові відносини сторін не поширюються. Такий висновок відповідає правовому висновку, зазначеному в рішенні Верховного суду України від 23.02.2011 року по справі № 6-6139св10 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). По суті інших доводів [PERSON] (несвоєчасність ознайомлення 06.12.2019 року з наказом про звільнення від 04.12.2019 року; фактичне продовження трудових відносин до внесення 12.12.2019 року змін до ЄДРПОУ в частині відомостей про позивача як директора (керівника) школи-інтернату), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи позивача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Індивідуальні трудові спори - це неврегульовані внаслідок безпосередніх переговорів розбіжності між працівником і роботодавцем з приводу застосування норм трудового законодавства, а також встановлення нових або зміни існуючих умов праці, суб`єктами яких є працівник і роботодавець. При цьому, за змістом положень ст. ст. 43, 55 Конституції України, Глави XV КЗпП України, ст. 8 Конвенції Міжнародної організації праці від 22.06.1982, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 р. - кожен має право на судовий захист від незаконного звільнення; рішення про звільнення працівника має бути законним, обґрунтованим; виконання вимог трудового законодавства доводить роботодавець, а не звільнений працівник. З урахуванням вищевикладених фактичних обставин справи, зазначених положень норм права, які підлягають застосуванню при врегулюванні спору, - суд приходить до висновку, що [PERSON] подано належно допустимі, достатні докази прийняття оскаржуваного наказу Департаменту освіти і науки Донецької облдержадміністрації № 355/165-19к від 04.12.2019 року з порушенням чинного законодавства України, такий наказ порушує права позивача на працю, його законні інтереси як учасника трудових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки судом встановлено, що звільнення [PERSON] з посади директора Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 проведено без законної підстави, відповідачем Департаментом освіти і науки не надано беззаперечних доказів дотримання вимог законодавства при припиненні трудових відносин, - порушені права позивача підлягають захисту в спосіб поновлення на роботі. Згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналогічне положення міститься в пункті 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.11.2016 року по справі № 6-2261цс16 визначено, що статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша). В пункті 21 Постанова Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно довідки про доходи № 608, виданої 18.12.2019 року Новожеланівською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат № 39 Донецької обласної ради заробітна плата [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 05.12.2019 року складає 304091,69 гривень, в тому числі за останні два календарних місяця роботи, що передували звільненню: вересень 2019 року - 30895,56 гривень, жовтень - 32064,19 гривень. Суд зазначає, що не підлягає врахуванню заробітна плата, нарахована за листопад 2019 року (42939,19 гривень), оскільки в даний місяць позивач перебував у відпустці, тому до суми нарахувань включено відпускні. Середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] : 30895,56 гривень (заробітна плата за вересень 2019 року) + 32064,19 гривень (заробітна плата за жовтень 2019 року) / (21 (кількість робочих днів у вересні 2019 року) + 22 (кількість робочих днів у жовтні 2019 року) = 62959,75 гривень / 43 дні = 1464,18 гривень. Середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня звільнення по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі, тобто з 05.12.2019 року по 25.03.2020 року; кількість робочих днів за вказаний період складає - 76 днів (з урахуванням усіх святкових та неробочих днів за цей період відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2019 рік в листі від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18). Таким чином, на користь позивача [PERSON] суд присуджує середній заробіток за час вимушеного прогулу: 1464,18 гривень х 76 днів = 111277,68 гривень без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. п. 1 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1921 гривні. При подачі позовної заяви до суду позивачем [PERSON] судовий збір не сплачено. Враховуючи, вказане, з відповідача Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру присудженого до стягнення середнього заробітку (1 відсоток від 111277,68 гривен), що дорівнює 1 112,77 гривень. Відомостей про понесення сторонами інших судових витрат - суду не надано. На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ч. 6 ст. 43, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 5-1, 21, п. 2 ч. 1 ст. 36, 232, 235 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 25 Закону України «Про освіту», ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» № 158 від 22.06.1982 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року,

Outcome: approved