Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

лікар-фтизіатр Кролевецької центральної районної лікарні звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що в с.Камінь Кролевецького району Сумської області живе [PERSON], 1979 року народження, яка хворіє на відкриту форму туберкульозу, що являє загрозу для населення, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я потребує негайного лікування. [PERSON] неодноразово було попереджено про необхідність госпіталізації для стаціонарного лікування в протитуберкульозному закладі, для чого Кролевецькою ЦРЛ надавався автомобіль з метою її транспортування. Проте [PERSON] від госпіталізації відмовилася. Посилаючись на викладене, заявник просить задовольнити заяву про примусову госпіталізацію хворої на відкриту форму туберкульозу [PERSON] на строк три місяці. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву з указаних вище підстав. Представник Камінської сільської ради Кролевецького району Сумської області, як органу опіки та піклування, сільський голова Борщ Ю.Г. проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до положень ч.1 ст.285 ЦПК України [PERSON] в судове засідання не викликалася, оскільки за даними протитуберкульозного закладу, вона становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Заслухавши пояснення заявника, показання свідка [PERSON] щодо проходження [PERSON] амбулаторного лікування, враховуючи позицію органу опіки та піклування - Камінської сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що жителька с.Камінь Кролевецького району Сумської області [PERSON], 1979 року народження, з 2014 року перебуває на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті, хворіє на заразну форму туберкульозу, однак відмовляється від проходження лікування, про що свідчать виписка з амбулаторної карти [PERSON] (а.с.4), мотивований висновок лікаря-фтизіатра (а.с.2), акт про відмову від госпіталізації від 02.02.2015 року (а.с.3). Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворим на заразні форми туберкульозу забезпечується госпіталізація до протитуберкульозних закладів. Згідно ч.1, 3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих на строк до трьох місяців. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Враховуючи, що хвороба [PERSON] та її відмова від лікування в протитуберкульозному закладі ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, зокрема двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею, з метою запобігання поширенню туберкульозу вона підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. З викладеного ст.ст. 1, 11, 20, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз",

Outcome: approved