Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даною заявою, в якій просять суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], померлим [INFO]., [PERSON], [INFO], померлою [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; визнати [PERSON] та [PERSON] - чоловіком та дружиною; визнати [PERSON] та [PERSON] - відповідно батьком та матір'ю [PERSON], [PERSON], [PERSON]; визнати [PERSON] та [PERSON] - відповідно дідом та бабою [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO]. помер їх - заявників батько [PERSON], [INFO], а [INFO]. - померла їх мати [PERSON], після смерті батьків відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з квартири [ADDRESS], померлі за життя залишили заповіти на користь своїх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який є сином померлої [INFO] сестри заявників - [PERSON], однак після звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], заявники зазначають, що через розбіжності, що мають місце у написаннях прізвищ, існують перешкоди в оформленні спадщини, оскільки не мають змоги надати нотаріусу документ, який підтверджує, що мати [PERSON] була дружиною батька [PERSON], оскільки в свідоцтві про одруження між ними написання прізвищ зазначені, як «[PERSON]». З огляду на викладене, заявники вимушені звернутись до суду з вказаною заявою. Заявники в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи, викладені в заяві, вказуючи, що неоднакове написання прізвищ батьків створюють перепони при оформленні спадщини, оскільки в різних документах містяться різні варіанти написання їх прізвищ. Представник заінтересованої особи Дванадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, суду надано заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, а тому враховуючи вказану заяву та обставини справи суд вважає можливим розглянути справу в відсутності даного представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що родину заявників знає біля 40 років, у родині [PERSON] та [PERSON] було троє дітей, це заявники та їх померла рідна сестра [PERSON], зазначала, що похованням батьків займалась родина заявників. Свідок [PERSON] надала аналогічні покази та вказувала, що родину [PERSON] - батьків і дітей знає з 1971 року оскільки жили в одному будинку. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що його померла в 1995 році мати - [PERSON] являється рідною дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], а отже він - онук [PERSON]. Суд, заслухавши заявників та свідків, перевіривши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи після померлої [PERSON], оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], заявник [PERSON] народився [INFO], у графі «Батько» записано [PERSON], у графі «Мати» записано [PERSON] (а.с. 18). Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO]., як вбачається з наданого свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], її батьками вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON], 02 грудня 1967 р. відповідно до свідоцтва про шлюб зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 21, 22). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], 24.12.1995 року померла [PERSON], яка як вказують заявники є їх рідною сестрою та дочкою їх померлих батьків. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON], 1921 р.н. та [PERSON], 1925 р.н. одружились 02 вересня 1953 року, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 7). Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] (а.с. 12). Згідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом 12-ої КДНК Зубченко Л.С. 12 листопада 2002 року, [PERSON], [INFO] заповів належну йому на праві власності частину квартири під [ADDRESS], дружині [PERSON], 1925 р.н, а у випадку її смерті або неприйняття нею спадщини дітям - [PERSON], 1953 р.н., [PERSON], 1973 р.н. та [PERSON], 1949 р.н., в рівних долях кожному (а.с. 14). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи за життя померла [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталась, свідоцтво про право власності не отримувала. Крім того, [PERSON], заповітом від 14 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON], заповіла в тому числі належну їй на праві приватної власності частину квартири під [ADDRESS] [PERSON], а у випадку його смерті або неприйняття спадщини, [PERSON], 1953 р.н., [PERSON], 1949 р.н., [PERSON], 1973 р.н. в рівних долях кожному (а.с. 15). Відповідно до матеріалів справи, Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 398/12 після померлої [INFO]. [PERSON] (а.с.5 - копія витягу). Як вказують заявники, для оформлення спадщини вони у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2016 р., державним нотаріусом 12-ої КДНК [PERSON] на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 4.1, 4.2, 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмовлено заявникам та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на їх ім'я за заповітом після смерті 19.12.2011 року [PERSON] в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] (а.с. 24). Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] звертався до Святошинського районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві щодо внесення змін до актового запису № 21 від 02.09.1953 про реєстрацію одруження померлих [PERSON] та [PERSON], вчиненого Білокриницьким Сіль ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], щодо виправлення написання прізвищ з «[PERSON], [PERSON]» на «[PERSON], [PERSON]», а також внесення змін в актовий запис про народження заявника № 37, складеному виконавчим комітетом Білокриницької сільської ради Радомишльського району Житомирської області та виправити прізвище дитини та батьків з «[PERSON], [PERSON]» на «[PERSON], [PERSON]». Однак відповідно до висновку, заявнику відмовлено у знесенні змін до актового запису цивільного стану у зв'язку із розбіжностями в документах (а.с. 25-26). Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже суд дійшов до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт того, що подружжя [PERSON] та [PERSON] при житті мало трьох дітей - заявників [PERSON], [PERSON] та померлу [PERSON], [INFO], яка є матірю [PERSON], [INFO] Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і заява про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved