Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно - земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна після її смерті за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задоволити позовні вимоги. Відповідач - Соколянська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, позовних вимог по суті не оспорив. Третя особа - відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, надала заяву про слухання справи у відсутності представника, у вирішенні справи покликається на рішення суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Соколянською сільською радою Буського району Львівської області 25.02.2011 року, [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 032309, виданий 24.03.2000 року за № 12145 на підставі розпоряження голови Буської РДА № 132, належить [PERSON] , де вона зазначена як [PERSON] . Спадкове майно, що залишилось після смерті матері позивача складається із земельної ділянки загальною площею 1,0350 га, зокрема земельної ділянки № 1 площею 0,2131 га, земельної ділянки № 2 площею 0,8219 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Факт належності спадкодавцю [PERSON] земельних ділянок стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 032309, виданий 24.03.2000 року за № 12145 на підставі розпоряження голови Буської РДА № 132, копія якого мається в матеріалах справи. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.12.1962 року Соколянською сільською радою Буського району Львівської області вбачається, що матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] , тому позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, в розумінні норми ст. 1261 ЦК України. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 19/01-16 від 13.01.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно ст. 1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно - земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] на праві приватної власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved