Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо його малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], продовження стягнення з відповідача аліментів на її користь, на її утримання, призначені рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.10.2015 року в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення молодшою дитиною чотирирічного віку, тобто до [INFO]. Вимоги позову позивач обгрунтовувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.10.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишено проживати з нею та зобов'язано відповідача сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей, а також на її утримання до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, з часу розлучення взагалі не цікавиться своїми дітьми, ухиляється від обов'язку по вихованню своїх дітей, не проявляє відносно них батьківської турботи. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] викликався в судові засіданні неодноразово, однак на виклики суду не з'явився. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради судовому засіданні не заперечувала відносно позову, надавши до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, які були присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 27.12.2013 року та свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 03.11.2010 року про народження, в графі "Батьки " зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Місце проживання дітей визначено місцем проживання матері. Також вказаним рішенням ухвалено стягувати з відповідача аліменти з 19.06.2015 року до досягнення дітьми повноліття, а також стягувати на користь [PERSON] на її користь, на її утримання щомісячно аліменти в розмірі 1000 гривень, які стягувати з 19.06.2015 року до досягнення молодшою дитиною повноліття. Наказом від 20.12.2016 року № 39-К Католицької школи святого [PERSON], [PERSON], учителю англійської мови в початкових класах, надано відпустку по догляду за дитиною до 6 років з 21 грудня 2016 року по 21 грудня 2017 року (а.с. 7). З довідки № 2050/22 від 15.12.2016 року комісії лікарів міської дитячої клінічної лікеарні вбачається, що [PERSON] як дитина-інвалід, потребує домашнього догляду (а.с. 8). Відповідно до витребуваної судом інформації - листа Івано-Франківського наркологічного диспансеру від 25.07.2017 року № 01-7/526 встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в обласному наркологічному диспансері з 17.02.2004 року з приводу наркоманії. Лікувався стаціонарно з 27.04.2010 року по 07.05.2010 року та з 15.12.2010 року по 28.12.2010 року з діагнозом Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Стан абстиненції неускладнений (а.с. 45) З довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА № 022445 встановлено, що [PERSON], [INFO] 05.1.02016 року засуджено Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн. Вирок набрав законної сили 07.11.2016 року Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.07.2017 року № 525 встановлено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 20.12.2013 року а.с. (48-51). Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частиною 1 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач не піклується про своїх малолітніх дітей, не забезпечує необхідного для дітей харчування, медичного догляду, виховання, веде аморальний спосіб життя, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав батька [PERSON], [INFO], у зв'язку із невиконанням ним батьківських обов'язків. Розглядаючи вимоги про продовження стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання, що призначені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 року, в розмірі 1 000 гривень щомісячно, до досягнення молодшою дитиною чотирирічного віку, тобто до [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 3, 6 статті 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. А відтак суд вважає, що вимога щодо продовження стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання, що призначені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 року, в розмірі 1 000 гривень щомісячно, до досягнення молодшою дитиною чотирирічного віку, тобто до [INFO] є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнений від сплати судового збору, на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 84, 164, 165, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved