Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 серпня 2014 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про встановлення факту постійної реєстрації на законних підставах. Посилалася на те, що постійно проживає та у встановленому законом порядку зареєстрована в гуртожитку в [ADDRESS], поселена на підставі ордеру від 25.12.2008 року. Вказувала, що гуртожиток передано до комунальної власності міста, тому вважає, що має право на приватизацію житла в гуртожитку. Зазначала, що відповідач листом від 29 липня 2014 року повідомив їй про відсутність законних підстав на приватизацію кімнати в гуртожитку, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують факт реєстрації в кімнаті не менше 5 років. Просила суд встановити факт постійної реєстрації місця проживання на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 10.03.2009 року. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач та треті особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, просили суд розглядати справу без їх участі та подавали свої письмові пояснення. Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради в своїх письмових поясненнях посилалося на необхідність встановлення позивачу в судовому порядку факту постійної реєстрації на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 10.03.2009 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що згідно з рішенням позачергової тридцять п'ятої сесії п'ятого скликання Полтавської міської ради від 30 грудня 2008 року «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста гуртожитку по [ADDRESS]» надано згоду на прийняття до комунальної власності міста від ВАТ «Полтавський турбомеханічний завод» гуртожитку по [ADDRESS] та зараховано його на баланс ГЖЕД № 7. Згідно з актом прийому-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність 01 березня 2010 року комісією проведено обстеження будинку по [ADDRESS], що належить ВАТ «Полтавський турбомеханійний завод», та прийнято його до комунальної власності. Згідно з рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 12.07.2013 року Полтавська міська рада вирішила надати дозвіл на зміну статусу гуртожитку для одинаків по [ADDRESS], що знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2» ПМР на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Також зазначеним рішенням Полтавська міська рада дозволила приватизацію жилих приміщень в гуртожитку. Станом на час вирішення справи в суді будинок по [ADDRESS] має статус гуртожитку, належить до комунальної власності міста та знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Як встановлено судом, правомірність поселення позивача [PERSON] до гуртожитку за підставі виданого ордеру встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2013 року, яке вступило в законну силу, та не оспорюється відповідачем. Також встановлено, що позивач у встановленому законом порядку саме 10.03.2009 року зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS], що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України. Вказана адреса є її постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання з 10.03.2009 року. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Позивач в поданій до суду позовній заяві просить встановити факт постійної реєстрації місця проживання на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 10.03.2009 року. Факт реєстрації позивача повністю підтверджується відмітками про реєстрацію в паспорті позивача серії [NUMBER], що виданий 03.12.1999 року Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Законність такої реєстрації та проживання не оспорюється відповідачем та підтверджено ордером № 0100 від 25.12.2008 року. Разом з тим, відповідач Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради в листі від 29.07.2014 року посилається на ту обставину, що позивачем не надано документів, які б підтверджували її реєстрацію на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 10.03.2009 року. Така відмова відповідача не ґрунтується на нормах Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Так, відповідно до статті 1 Закону N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. Саме на не доведення цієї умови посилається відповідач. Разом з тим, на осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Як встановлено судом, позивач [PERSON] саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та саме з 10.03.2009 року зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS]. Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання. Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави". Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки, пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як встановлено судом, позивачу [PERSON] відповідний ордер на заняття жилої площі в кімнаті [ADDRESS] було надано. Тому має місце проживання в кімнаті № 11 на законних підставах. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд приходить до висновку, що факт постійної реєстрації місця проживання [PERSON] на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 10.03.2009 року підтверджено дослідженими в справі доказами. Вказаний факт в силу норм закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має для заявника юридичне значення. Суд вважає даний факт встановленим належними доказами, зокрема, даними паспорта позивача [PERSON], ордером на право заняття жилої площі в кімнаті гуртожитку та рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.12.2013 року, та таким, що не підлягає додатковому встановленню. Разом з тим, враховуючи наявність відмови відповідача, яка викладена в листі від 29.07.2014 року № М01-05/0119/397, суд вважає за необхідне встановити факт постійної реєстрації місця проживання на законних підставах [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] з 10 березня 2009 року.

Outcome: approved