Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Кредитна спілка Центр фінансових послуг 04.01. 2012 року звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, а з 18.11. 2013 року за вх. № 52026 ( т.2, а.с. 201-202) вказана цивільна справа перебуває у провадженні Дарницького районного суду м. Києва, згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.10. 2010 року ( а.с.192-193, т.2) . Уточнюючи, зменшуючи та обрунтовуючи свої позовні вимоги КС Центр фінансових послуг посилалась на те , що 11.06. 2007 року між [PERSON] та КС Центр фінансових послуг був укладений кредитний договір № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року . Відповідно до п.п. 1.1, 2.3 Договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 52 500 ( п»ятьдест дві тисячі п»ятьсот) гривень на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,164% за кожний фактичний день користування кредитом. Відповідно до п.2.3 позичальник зобов»язався сплачувати проценти за користування отриманим за договором кредитом, а також повертати його позивачу не пізніше 10 числа кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж ті, що вказані в таблиці № 1, яка міститься в п.2.2 Договору. Також, 11.06. 2007 року між КС Центр фінансових послуг та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], а 13.03. 2008 року і між відповідачкою [PERSON] було укладено договори поруки за № В-1/0119/07/7, відповідно до п.1.1, поручителі зобов»язалися солідарно з відповідачкою [PERSON] відповідати перед позивачем за виконання зобов»язань за договором № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року. Відповідно до п.2.1 Договору поруки поручителі відповідають перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків. Таким чином, за не виконання відповідачкою [PERSON] зобов»язань за договором, поручителі несуть солідарну відповідальність у відповідності до вимог ст. 554 ч.1 ЦК України, перед позивачем щодо зобо»язань відповідача за кредитним договором. 15.11.2010 року рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» позовні вимоги за позовом Кредитної спілки Центр фінансових послуг про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по сплаті основної суми кредиту станом на 06.10.2010 року в розмірі 39 125, 38 гривень; суму нарахованих процентів відповідно до умов договору у період з 04.12. 2009 року по 06.10. 2010 року в розмірі 19 698, 81 гривень та суму нарахованої пені станом на 06.10. 2010 року в розмірі 77 200, 27 гривень, а разом 136 024 ( сто тридцять шість тисяч двадцять чотири) гривні 46 коп. та 4 800 гривень витрат на правову допомогу, а всього 140 824 ( сто сорок тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 46 коп. задоволено. 13.05. 2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27.09. 2012 року за заявою [PERSON] про скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 15.11. 2010 року, якою відмовлено у задоволенні заяви та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.02. 2013 року, якою ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27.09. 2012 року, залишена без змін та набрала законної сили , зилишено без змін. Враховуючи, що станом на 06.10. 2010 року заборгованість по сплаті основної суми кредиту в розмірі 39125, 38 гривень відповідачами не було сплачено, відповідно до п.1.1 договору відповідач КСЦентр фінансових послуг нарахувала відсотки за користування кредитом за період з 07.10. 2010 року по 26.12. 2011 року в розмірі 28 612 ( двадцять вісім тисяч шістьсот дванадцять) гривень 46 коп., які і просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та судовий збір у розмірі 821 грн. 71 коп. В свою чергу відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Кредитної спілки Центр фінансових послуг, залучивши в якості третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним з моменту його укладання, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що Кредитна спілка Центр фінансових послуг не мала права на видачу кредиту за договором в зв»язку з відсутністю у неї ліцензії, а тому на підставі п.3.10 Ліцензійних умов, вважає, що умови Договору не відповідають його вимогам та просила зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 24/14 від 04.01. 2014 року (т.2, а.с. 215; т.3, а.с.55) та [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 25/14 від 04.01. 2014 року ( т.2, а.с.216; т.3, а.с. 114), позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічних вимог просили відмовити, через загальну канцелярію надавши письмові пояснення за вх. № 25621 від 03.06. 2014 року. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позовних вимог та просила у їх задоволені відмовити, надавши свої письмові заперечення від 18.12. 2013 року ( а.с. 220-224, т.2), від 15.04. 2014 року ( т.3, а.с. 65-67), від 03.06. 2014 року за вх. № 25623 ( т.3, а.с. 169-177), зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача № 2 [PERSON], який діє на підставі довіреності ВТО № 708257 від 30.11. 2013 року ( т.2, а.с. 217-218) позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення ( т.3, а.с. 1-5; 7-8 ), зустрічний позов підтримав та просив його задоволнити з підстав, які викладені в зустрічних вимогах ( т.3, а.с. 36-37). Відповідач № 3 [PERSON], в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у відповідності до чинного законодавства, надавши свої письмові заперечення ( т.3, а.с. 7-8), відповідно до письмового клопотання, яке надійшло до загальної канцелярії за вх. № 22565 від 16.05. 2014 року ( т.3, а.с 96), просила розглядати справу за її відсутності та відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнивши зустрічні позовні вимоги. Представник відповідача № 4 [PERSON], який діє на підставі довіреності ВТК № 574554 від 15.08. 2013 року ( т.2, а.с. 219) позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення ( т.2, а.с. 220-224; т.3, а.с. 94; 98-102), зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення представників позивача за первісним позовом, представників відповідачів, відповідачку, представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним з моменту його укладання слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, 11.06. 2007 року між Кредитною спілкою Центр фінансових послуг та [PERSON] був укладений кредитний договір № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року, згідно якого остання одержала кредит на ремонт квартири в сумі 52 500 ( п»ятьдест дві тисячі п»ятьсот) гривень на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,164% за кожний фактичний день користування кредитом ( а.с. 24, т.1). Цей договір згідно з п.6.1 набуває чинності з дня його підписання і діє до моменту повного виконання позичальником зобов»язань за цим договором. У відповідності до п. 2.2 Кредитного договору позичальник зобов»язався щомісяця, в строк до 10 числа місяця, наступного за періодом нарахування відсотків здійснювати погашення заборгованості ( кредит та відсотки по ньому) згідно графіку ( п.2.2 Договору). Позичальник згідно п. 2.3 Договору повинен був погашати кредит двома шляхами: в касу кредитної спілки або на поточний рахунок кредитної спілки через банк, реквізити якого вказані в кінці Кредитного договору п.8. Отже, позивач виконав свої зобов»язання за кредитним договором здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування позичальнику на умовах поворотності, строковості, платоспроможності. Також, 11.06. 2007 року між КС Центр фінансових послуг та відповідачами [PERSON] ( т.1, а.с. 27), [PERSON] ( т.1, а.с. 28), [PERSON] ( .1, а.с.25), а 13.03. 2008 року і між відповідачкою [PERSON] ( т.1, а.с.26) було укладено договори поруки за № В-1/0119/07/7, відповідно до п.1.1, поручителі зобов»язалися солідарно з відповідачкою [PERSON] відповідати перед позивачем за виконання зобов»язань за договором № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року. Відповідно до п.2.1 Договору поруки поручителі відповідають перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків. Таким чином, за не виконання відповідачкою [PERSON] зобов»язань за договором, поручителі несуть солідарну відповідальність у відповідності до вимог ст. 554 ч.1 ЦК України, перед позивачем щодо зобо»язань відповідача за кредитним договором. Разом з тим відповідачка не один рік користувалася цими кредитними коштами, але свої зобов»язання перед кредитодавцем належним чином не виконувала - ні кредит, ні його відсотки за його користування не повернула в повному об»ємі. Всього грошей в касу КСЦентр фінансових послуг та в касу ВАТ АБ «Укргазбанк» у м. Києві КС Центр фінансових послуг відповідчкою [PERSON] внесено по тілу кредиту ; по відсоткам та пені згідно квитанцій до прибуткового ордеру: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 4570 від 10.07. 2007 року - 3400,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 6151 від 10.09. 2007 року - 3461, 16 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 6881 від 09. 10. 2007 року - 3500,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 7649 від 15.11. 2007 року - 3735,41 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 8150 від 11.12. 2007 року - 3250,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 043340 від 11.01. 2008 року - 3500,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1258 від 25.02. 2008 року - 3800,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 962429 від 12.03. 2008 року - 3070,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 2851 від 05.05. 2008 року - 4230,85 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 5875 від 27.06. 2008 року - 5033,91 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 4644 від 31.07. 2008 року - 3552,16 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 6153,1 від 30.09. 2008 року - 5086,03 гривні; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 709 від 26.12. 2008 року - 30,00 гривень; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 364 від 26.01. 2009 року 10,00 гривень, а разом 45 659 ( сорок п»ять тисяч шістьсот п»ятьдесят дев»ять) гривень 51 коп. ( а.с. 173 -176, т.3). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору. Відповдно до ст. ст. 525, 528 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов»язань, а зобов»язання має виконуватись належним чином. У відповідності із ст. 623 ЦК України позичальник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові заподіяні ним збитки, а згідно ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання Отже, 15.11.2010 року рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» позовні вимоги за позовом Кредитної спілки Центр фінансових послуг про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по сплаті основної суми кредиту ( т.3, а.с. 130 -132) станом на 06.10.2010 року в розмірі 39 125, 38 гривень; суму нарахованих процентів відповідно до умов договору у період з 04.12. 2009 року по 06.10. 2010 року в розмірі 19 698, 81 гривень та суму нарахованої пені станом на 06.10. 2010 року в розмірі 77 200, 27 гривень, а разом 136 024 ( сто тридцять шість тисяч двадцять чотири) гривні 46 коп., стягнуто 4 800 гривень витрат на правову допомогу, а всього 140 824 ( сто сорок тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 46 коп. задоволено ( т.3, а.с. 120- 121). 13.05. 2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27.09. 2012 року за заявою [PERSON] про скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Інфо-Лідер» від 15.11. 2010 року, якою відмовлено у задоволенні заяви та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.02. 2013 року, якою ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27.09. 2012 року, залишена без змін та набрала законної сили , зилишено без змін ( т.3, а.с. 122- 128). Як вбачається з довідки № 3209/14 від 02.06. 2014 року Голови правління КС Центр фінансових послуг [PERSON] ( т.3, а.с. 143), під час проведення виконавчих дій щодо виконавчого листа № 6-48 від 18.02. 2011 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з [PERSON] було утримано 5 132 ( п»ять тисяч сто тридцять дві) гривні 23 коп. на користь КС Центр фінансових послуг, з [PERSON] ( т.3, а.с. 145) та [PERSON] ( т.3, а.с. 144) стягнення не здійснювались. Згідно із довідкою адресного бюро м. Києва [PERSON] знятий з реєстраційного обліку з 27.07. 2010 року у зв'язку із смертю ( т.1, а. с. 47), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-БК № 178102 від 17.07. 2010 року ( т.3, а.с.6). Посилання відповідачки [PERSON] на той факт, що нею повністю сплачений кредит позивачу, в підтвердження своїх тверджень надала суду постанову головного державного виконавця Коваль Л.І. ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 27848685 від 29.07. 2011 року за виконавчим листом № 6-48/11 від 18.02. 2011 року, разом з тим, судом не може бути взяти до уваги та покладено в основу рішення вищезазначена постанова ВДВС, оскільки, як вбачається з вищезазначеної постанови головного державного виконавця Коваль Л.І. ( т.3, а.с.177), відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання не з погашенням боргу, а у зв»язку з відсутністю відповіді відповідних інстанцій про відсутність зареєстрованого за боржником майна, відсутній акт перевірки майнового стану боржника за адресою: [ADDRESS]. Із роз»яснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03. 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог стетй 526,599 ЦК України. Разом з тим, відповідно до умов договору та у відповідності до ст. 1048 ЦК України проценти повинні виплачуватись щомісяця до дня повернення позики. Отже, станом на дату уточнень та зменшення позовних вимог відповідачами не виконаний в повному обсязі кредитний договір та договори поруки та відповідні суми позивачу не сплачені, згідно письмових розрахунків нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року, таким чином, сума несплачених процентів відповідно до умов кредитного договору за період з 07.10. 2010 року по 26.12. 2011 року становить 28 612 ( двадцять вісім тисяч шістьсот дванадцять) гривень 46 коп., що підтверджується письмовими розрахунками ( т.3, а.с. 117; 118-119). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно із ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов»язку боржників ( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 -552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцем, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, тому підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь позивача 28 612 ( двадцять вісім тисяч шістьсот дванадцять) гривень 46 коп. за кредитним договором № В-1/0119/07/7 від 11.06. 2007 року. Що стосується зустрічних позовних вимог, то частиною 3 ст.3 Закону України « Про кредитні спілки» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин визначено, що кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно- правовим актам та статуту кредитної спілки ( а.с.146 -164, т.3) , набувати майнові та немайнові права, мати обов»язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем та відповідачем у судах. Відповідно до частин 1,2 ст. 21 Закону України « Про кредитні спілки», кредитна спілка відповідно до свого статуту: - приймає вступні та обов»язкові пайові та інші внески від членів спілки; - надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також фермерські господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~розмір плати ( процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески ( вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~розмір плати ( процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~-ціни ( тарифи) на послуги, що надаються кредитною спілкою; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~способи забезпечення кредитних зобов»язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Посилання представника позивача [PERSON] та третіх осіб на той факт, що умови кредитного договору не відповідають вимогам п.3.10 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 02.12. 2003 року № 146, судом не можуть бути взяті до уваги та покладені в основу рішення, оскільки, відповідно до ч.2-4 п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг затверджених Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 02.12. 2003 року № 146 « Про затвердження ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг», отримання ліцензії на здійснення діяльності кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки та за рахунок внесків ( вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки не вимагається. Відповідно до довідки КС Центр фінансових послуг за № 3212/14 від 02.06. 2014 року ( т.3, а.с.167), станом на 31 травня 2007 року капітал складає 2 207 158 ( два мільйони двісті сім тисяч сто п»ятьдесят вісім) гривень та на 30 червня 2007 року капітал складає 2 907 158 ( два мільйони дев»ятьсот сім тисяч сто п»ятьдесят вісім) гривень. Отже, на момент укладання кредитного договору з [PERSON] та договорів поруки з [PERSON], [PERSON], [PERSON] , відповідач КС Центр фінансових послуг мав достатній капітал для надання кредиту. Разом з тим, слід зазначити, що на час укладання Договору КС Центр фінансових послуг мала ліцензію на здійснення діяльності кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків ( вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також ліцензію на здійснення діяльності по залученню внесків ( вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки ( т.3, а.с. 89- 90). Посилання представника позивача [PERSON] та третіх осіб , на п. 3.10 Ліцензійних умов і вважають, що умови договору не відповідають його вимогам , як на підставу для визнання договору недійсним, суд вважає необгрунтованими, оскільки п. 3.10 Ліцензійних умов не може бути підставою для визнання договору недійсним. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ст. 1055 ЦК України кредитнимй договір укладається у письмовій формі, а кредитнимй договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір містить детальний опис усії його умов. Кредитний договір був підписаний сторонами, відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, підпис позичальника [PERSON] на договорі свідчить про її згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бутим одна особа або кілька осіб. Метою укладання договору поруки є забезпечення виконання кредитного договору, при укладанні договорів поруки сторонами погоджені умови договорів, визначені обсяги відповідальності поручителів у разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, що є обов»язковими умовами для укладання такого виду договорів. Отже, укладений кредитний договір та договір поруки відповідає всім вимогам передбаченим ст. 203 ЦК України, а саме, зміст договору не суперечить Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Договір вчинено у формі, встановленвй законом, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним. Таким чином, договір правомірний. Частинами 1,3 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06. 11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Крім того, ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачає можливість визнання недійсними умов договорів, що обмежубть права споживача. Разом з тим, позивачка [PERSON] не є споживачем в розумінні ст. 1 Закону України « Про захист прав споживачів», і в будь-якому випадку, умови договору жодним чином не обмежують права споживача. Представником позивачки [PERSON] не доведено, що договори поруки не відповідають вимогам ЦК України. Доводи [PERSON], що нею повернутий отриманий кредит та нею виконано зобов»язання повністю, суд не приймає до уваги, оскільки виконання чи невиконання сторонами зобов»язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Отже, оскільки жодної з підстав для визнання кредитного договору та договорів поруки до кредитного договору недійсними, передбачених чинним законодавством України, немає, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У силу ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). У положеннях статті 1 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення основного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки позивач не надав достатніх доказів на підтвердження порушення його прав при укладенні кредитного договору та договорів поруки. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 286 ( двісті вісімдесят шість) гривень 12 коп.

Outcome: approved