Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Селецькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області 28 вересня 2007 року, актовий запис за №05; - їхнього сина [PERSON], [INFO] залишити проживати разом з нею до досягнення ним повноліття; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Войтович"; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що в останній час відносини між нею та відповідачем почали поступово погіршуватися. підставами для цього стали втрата взаєморозуміння, почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування. У свою чергу це призвело до суперечок, що стали виникати дедалі частіше та в результаті почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків, які почали поступово руйнуватися. Через це подальше їхнє спільне проживання стало неможливим. У свою чергу це і призвело до фактичного розпаду їхньої сім'ї. Тривалий час вона проживає разом з дитиною окремо від відповідача. З відповідачем жодних відносин вона не підтримує і відновлювати їх не бажає. Їхній шлюб носить суто формальний характер. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов не визнав та пояснив, що бажає зберегти сім'ю, оскільки підстав для розірвання шлюбу немає. Крім того, у них є спільна дитина, яку потрібно виховувати разом. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №05, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 013993 (а.с.6). Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ГЮ №079914 (а.с.3) подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а позивач, із наведених нею підстав, зберегти сім'ю не бажає, суд з урахуванням того, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як встановлено у судовому засіданні, дитина [PERSON], [INFO] на даний час проживає разом з матір'ю. Тому, зважаючи на вказану вище обставину та з метою уникнення психологічної травми у дитини у зв'язку із зміною її місця проживання, а також зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно визначення місця проживання дитини з позивачем, суд рахує за доцільне визначити місце проживання дитини з позивачем. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені нею витрати на сплаті судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved