Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 12.04.1986 року виконавчим комітетом Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №01. Посилається на те, що 12.04.1986 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі на даний час повнолітні. Позивач посилається на те, що їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними, вони перестали розуміти один одного, не можуть знайти між собою спільної думки. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. У зв"язку із покращенням матеріального становища їх сім"ї вона часто виїзджає за межі України на сезонні роботи до Італії, що не подобалось відповідачу і через що виникали конфлікти. Із січня 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їй відомо, що відповідач на даний час підтримує відносини із іншою жінкою. В звязку із чим вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду нотаріально посвідчену заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.04.1986 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 363669 від 12.04.1986 року (а.с. 5). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час повнолітні, що вбачається із копій свідоцтв про народження (а.с. 11,12). Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. З січня 2016 року сторони спільно не проживають. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved