Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом в якому просить визнати недійсним рішення Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 04 грудня 2019 року про надання дозволу [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,2317 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , при умові укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку, в частині "при умові укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку". Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що рішенням Ясенської сільської ради Рожнятівського району від 24 грудня 1993 року, жителям с. Ясень, в тому числі і йому, дозволено приватизувати земельні ділянки розміром 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, до 0,25 га для обслуговування житлового будинку), а остаточне рішення про розмір приватизованих земельних ділянок вирішено затвердити при видачі державних актів на приватизацію землі. Позивачеві на праві приватної власності належить домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Тому вищевказаним рішенням Ясенської сільської ради йому дозволено приватизувати саме ту земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . На виконання зазначеного рішення Ясенської сільської ради для нього був виготовлений план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, з якого вбачається, що площа належної йому земельної ділянки становить 0,2317 га. Актом земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради від 03 грудня 2019 року, який затверджений рішенням Ясенської сільської ради від 04 грудня 2019 року констатовано, що його земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2317 га по [ADDRESS] дійсно межує з земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] . По межі проходить огорожа. Комісія вважає за можливе продовжити виготовляти державний акт на право приватної власності йому [PERSON] без підпису сусідніх землекористувачів [PERSON] та [PERSON] , так як [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходяться в недобросусідських відносинах. Разом з тим, рішенням Ясенської сільської ради від 04 грудня 2019 року позивачу дано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,2317 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , при умові укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку. Позивач вважає, зазначену в даному рішенні умову про необхідність укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки сільські ради не наділені повноваженнями на примусове укладення земельних сервітутів, тому така умова прийнята з перевищенням наданих сільській раді повноважень і суперечить змісту права власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Родіков І.С. у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Ясенської сільської ради Рожнятівського району будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Судом встановлено, що рішенням Ясенської сільської ради від 24 грудня 1993 року позивачу [PERSON] дозволено приватизувати земельні ділянки розміром до 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, до 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Остаточне рішення про розмір приватизованих земельних ділянок затвердити при видачі державних актів на приватизацію землі (а.с.7). Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 серпня 2007 року, є власником домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно план-схеми земельної ділянки, складеної за результатами зйомки від 2019 року ФОП [PERSON] , площа земельної ділянки під житловим будинком [PERSON] та під господарськими будівлями в [ADDRESS] складає 0,2317 га (а.с.14-15). Актом земельно-узгоджувальної комісії Ясенської сільської ради від 03 грудня 2019 року встановлено, що земельна ділянка [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2317 га по [ADDRESS] межує з земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] . По межі проходить огорожа. Комісія вважає за можливе продовжити виготовляти державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] без підпису сусідніх землекористувачів [PERSON] та [PERSON] , так як [PERSON] перебуває з останніми в недобросусідських відносинах (а.с. 12). Рішенням Ясенської сільської ради від 04 грудня 2019 року затверджено акт земельно-узгоджувальної комісії від 03 грудня 2019 року по питанню суміжного землекористування між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Оспорюваним рішенням Ясенської сільської ради від 04 грудня 2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд жителям с. Ясень», [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,2317 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , при умові укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку (а.с.6). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] має у користуванні земельну ділянку для обслуговування власного житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , яка на даний час перебуває у процесі приватизації. Оскаржуваним рішенням Ясенська сільська рада надала дозвіл на розробку технічної документації позивачу [PERSON] з обмеженням, а саме при умові укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 118 цього ж кодексу громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, а згідно ч. 6 вказаної статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Частиною 7 вказаної статті ЗК України, визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу,\~розглядає клопотання\~у місячний\~строк і\~дає дозвіл\~на розроблення\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~або надає\~мотивовану відмову\~у його\~наданні.\~Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У відповідності до ч. 3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. За змістом статей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже на момент прийняття оскаржуваного рішення, позивач не був власником чи землекористувачем земельної ділянки в розумінні статей 125, 126 ЗК України, оскільки такі права за ним не оформлені відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до\~ст.\~100\~ЗК України сервітут\~може бути\~встановлений договором,\~законом,\~заповітом або\~рішенням суду.\~Сервітут може\~належати власникові\~(володільцеві)\~сусідньої земельної\~ділянки,\~а також\~іншій конкретно\~визначеній особі\~(особистий\~сервітут). Земельний\~сервітут може\~бути встановлений\~договором між\~особою,\~яка вимагає\~його встановлення,\~та власником\~(землекористувачем)\~земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом. Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом і є чинними з моменту державної реєстрації. Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави суду дійти до висновку, що орган місцевого самоврядування вправі прийняти рішення про обмеження чи обтяження лише тієї земельної ділянки, яка вже передана у власність чи користування, і таке обтяження чи обмеження повинно ґрунтуватися на законі чи договорі та повинно бути зареєстровано в Державному земельному кадастрі або в Державному реєстрі речових прав. Відповідне обтяження чи обмеження вноситься до відповідної технічної документації із землеустрою, однак, якщо таке існує, і в законному порядку зареєстроване. Отже, будь-яке обмеження чи обтяження земельної ділянки, до її формування в земельному кадастрі і до її виділення в натурі та передачі у власність чи користування, є порушенням наведених норм закону. У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Відповідно до ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 04 грудня 2019 року, в частині обмеження позивача умовою укладення договору на встановлення земельного сервітуту на прохід через земельну ділянку, при розробці технічної документації на земельну ділянку, яку він має намір приватизувати, не відповідає нормам Земельного кодексу України, порушує законні права та інтереси позивача на приватизацію землі, тобто порушує його право на землю, а тому вказане рішення в цій частині слід визнати недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 840 грн. 80 коп., що підлягають стягненню з відповідача на його користь, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved