Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи 09.02.2021 [PERSON] (далі заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити особу заявника, а також факт постійного проживання її на території України, станом на 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Заяв та клопотань в ході розгляду справи від учасників судового засідання не надходили. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 25 лютого 2021 року було відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 12 квітня 2021 року на 09 год.30 хв. 13 квітня 2021 року справа з розгляду була знята в зв`язку з хворобою судді Коваленка К.В.. Справа призначена до розгляду на 04 червня 2021 року. 04 червня 2021 року справа з розгляду знята в зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя. 02.07.2021 року відповідно до розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 465 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» було проведено авторозподіл даної справи і відповідно до протоколу, розгляд справи визначено судді Червонопиському В.С.. IV. Фактичні обставини встановлені судом [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), народилась [INFO] у с. Товстий Ліс, Чорнобильського району, Київської області. З 1956 по 1976 рік проживала в с. Товстий Лі, відвідувала сільську школу з 1963 року та здобула повну середньо-загальну освіту. В наступному, навчалась у Києві у технічному коледжі №8, проживала у гуртожитку. По досягненню 18 років, у 1973 році отримала паспорт у м. Чорнобиль. У 1977 році уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. У зв`язку зі зміною прізвища, у тому ж році, здійснила обмін паспорта. Новий паспорт зразка 1974 року був виданий паспортним столом Залізничного району м. Києва. Як зазначає заявник, паспорт більше не обмінювала. З 1978 року до 1998 року проживала та мала реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . У 1979 році у пологовому будинку Залізничного району м. Києва, народила доньку, [PERSON] громадянка України. Тривалий час заявник не могла оформити паспорт громадянина України, оскільки не мала місця реєстрації, також було втрачено свідоцтво про народження. У зв`язку із втратою паспорта, 28 жовтня 2020 року заявниця звернулась до Баришівського районного відділу ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Листом від 19.12.2020 їй було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України та запропоновано звернутися, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» для підтвердження особи та належності до громадянства України, до суду. В судовому засіданні судом досліджені наступні письмові докази, які містяться в матеріалах справи: -копія повторного свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] ,. серії [NUMBER] виданого 16.06.2020; -копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [ADDRESS] , дата формування 12.06.2020; -відповідь на запит ІДМУ ДМС у м. Києві та Київській області №8010.14-41115/80.3-20 від 08.10.2020; -копія заяви про отримання паспорту [NUMBER] на ім`я « [PERSON] » (рус.) [INFO] ; -довідка Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-12620 від 07.10.2020; -копія листа ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області; -копія довідки Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №560 від 27.10.2020; V. Оцінка суду Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України. скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянств;; України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі по тексту Порядок № 215). Згідно ст. 3 Закону громадянами України є: 1)усі громадяни колишнього СРСР. які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2)особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3)особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4)особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, с громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 з моменту внесення відмітки про громадянство України. Встановлення належності до громадянства України відповідно до ст. 3 Закону стосується осіб, які перебували у громадянстві колишнього СРСР. Зазначена норма зумовлена Законом України «Про правонаступництво України» та принципами Європейської конвенції про громадянство (Страсбург, 6 листопада 1997 року), одним з яких є уникнення безгромадянства. Пунктом 7 Порядку № 215 визначено категорії осіб, яких стосується встановлення належності до громадянства України, та перелік документів, що подаються для встановлення належності до громадянства України. Пунктом 8 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР. але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділ\ Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те. що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, шо підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 43 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Порядок № 302). Встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18 річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної - поліції. Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до частини першої статті 293\~ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надані заявником докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують особу заявника, а також факт постійного проживання на території україни станом на 24 серпня 1991 року, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved