Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надання освітніх послуг у розмірі 6360,00 гривень та судовий збір у сумі 1921,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15 серпня 2018 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року, умовами якого передбачено надання освітньої послуги [PERSON] , а саме здійснити за рахунок замовника (відповідача) навчання за денною формою для здобуття освітнього ступеню бакалавр за спеціальністю «Право». Сторони погодили розмір плати за надання освітньої послуги та порядок розрахунків, - загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року становить 63\~600,00 гривень, за календарний рік 15900,00 гривень, за І семестр - 7950,00 гривень. Всупереч вимогам укладеного договору за І семестр 2018-2019 навчального року [PERSON] сплачено лише 1590,00 гривень. 08 лютого 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору № ЮФ/182/д18 та погоджено відтермінування оплати за надання освітньої послуги з встановленням періодичності перерахування платежів за навчання (1 платіж в розмірі 8000,00 гривень до 20.03.2019 року, 2 платіж 3100,00 гривень до 20.04.2019 року, 3 платіж до 20.05.2019 року). Разом з тим, в погоджені сторонами строки від відповідача грошові кошти за надання освітньої послуги на рахунок позивача не надійшли. 05 квітня 2019 року [PERSON] відрахована з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за порушення умов договору (несплата за освітні послуги). Згідно з даними бухгалтерського обліку заборгованість відповідача за договором № ЮФ/182/д18 станом на дату відрахування його доньки становить 6360,00 гривень. Добровільного врегулювання спірних відносин сторонами не досягнуто, що зумовило потребу в зверненні Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до суду за захистом майновим прав. Судом порушено справу за позовною заявою, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення суду. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позову заяву в порядку та строки, передбачені ст. 278 ЦПК України не скористався. На виклик суду сторони не з`явилися. Позивач Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України, представником [PERSON] (уповноважена довіреністю) надано, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не подано, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про особисте отримання відповідачем кореспонденції. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 15 серпня 2018 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір № ЮФ/182/д18 про надання освітніх послуг, згідно умов якого: - позивач (виконавець) бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача (замовника) здійснити надання [PERSON] (одержувач) освітньої послуги, а саме: здійснити навчання за денною формою для здобуття освітнього ступеню бакалавр на базі загальної середньої освіти за спеціальністю Право (п. 1.1); термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (п. 1.3); - позивач (виконавець) зобов`язаний надати одержувачу [PERSON] освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, створити умови для засвоєння одержувачем основних знань, умінь, практичних навичок та інших компетентностей, передбачених освітньої програмою (п. 2.1); - відповідач (замовник) зобов`язаний своєчасно вносити на розрахункові рахунки позивача (виконавця) плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановленому в договорі (п. 4); - загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання 63600,00 гривень; вартість послуги за календарний рік 15900,00 гривень; відповідач (замовник) вносить плату безготівково на розрахунковий рахунок позивача (виконавця) щосеместрово в такому порядку: - оплата за 1 семестр повинна бути перерахована до 20.08.2018 року, - оплата за непарні семестри повинна бути перерахована до 20 серпня кожного навчального року, - оплата за парні семестри повинна бути перерахована до 20 січня кожного навчального року (п. 9, п. 10); - договір розривається у разі відрахування з закладу освіти одержувача ( [PERSON] ) згідно із законодавством, в тому числі за порушення умов договору (п. 15.5) а.с. 7. Згідно наказу (витяг) ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 626 від 14.08.2018 року [PERSON] зарахована з 01 вересня 2018 року студенткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Право» за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб (а.с. 6). За І семестр 2018 2019 року навчального року [PERSON] в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ відповідачем [PERSON] сплачено грошові кошти за освітні послуги в сумі 1590,00 гривень, тобто з порушенням умов договору № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року. Згідно заяви [PERSON] , датованої 05.02.2018 року, адресованої на ім`я ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, - порушено питання про відтермінування оплати на навчання до 20.03.2018 року, в зв`язку зі скрутним матеріальним станом (а.с. 8). 08 лютого 2019 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року; сторонами погоджено, що плата за надання освітньої послуги в 2018 2019 навчальному році в розмірі 14310,00 гривень здійснюється в наступному порядку: 1-й платіж в сумі 8000,00 гривень має бути перерахований до 20.03.2019 року, 2-й платіж в сумі 3310,00 гривень в строк до 20.04.2019 року, 3-1 платіж в сумі 3000,00 гривень в строк до 20.05.2019 року (а.с. 9). 05 квітня 2019 року на ім`я ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ внесено подання про відрахування з навчального закладу студентки 1 курсу денної форми навчання юридичного факультету Булан Інни Юріївни; підстава для відрахування з 1 семестру є порушення умов договору про надання освітніх послуг, а саме п. 4 щодо несплати вартості навчання (а.с. 10). Згідно наказу (витяг) № 275 від 05.04.2019 року з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за порушення умов договору про надання освітніх послуг відраховано студентку [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 925 від 24.10.2019 року за даними бухгалтерського обліку станом на 24.10.2019 року наявна фінансова заборгованість перед університетом за послуги платного навчання [PERSON] на загальну суму 6360,00 гривень (а.с. 24). Відповідно до претензії № 1/2914 від 25.06.2019 року Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ до відома [PERSON] доведено про наявність заборгованості за надання освітніх послуг на підставі договору № № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року, Додаткової угоди від 08.02.2019 року в сумі 6360,00 гривень, та рекомендовано перерахувати грошові кошти на відповідний рахунок позивача (а.с. 23). Відповідь на претензію не надійшла, врегулювання спірних відносин сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ, посилаючись на ст. ст. 526, 628, 901 ЦК України, ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», - в судовому порядку позивається з заявою про відшкодування збитків (витрат за навчання) завданих університету. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом надано оцінку поданих Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Згідно з ч. 1 ст. 73 закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно до ч. 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Договір про надання послуг навчання відноситься до договорів про надання послуг, питання про які регулюються главою 63 ЦК України. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що сторонами укладено договір про надання освітніх послуг № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року, та Додаткову угоду № 1 від 08.02.2019 року, за умовами яких досягнуто домовленості про прийняття позивачем Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ зобов`язань здійснити навчання [PERSON] для здобуття освітнього ступеню бакалавр за спеціальністю «Право» за рахунок коштів [PERSON] Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ порушень умов договірних відносин не допущено, - суду надано докази про зарахування [PERSON] студентом ВНЗ (витяг з наказу № 626 від 14.08.2018 року а.с. 6), про фактичне отримання [PERSON] освітніх послуг (копії відомостей обліку успішності про складання іспитів, заліків за предметами, викладеними в І семестрі навчального 2018/2019 року а.с. 12 21). Відповідач [PERSON] неналежним чином виконав договірні зобов`язання, оплата вартості навчання в І семестрі навчального 2018/2019 року [PERSON] здійснена частково в сумі 1590,00 гривень. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. За порушення умов договору про надання освітніх послуг № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року, а саме несплати [PERSON] вартості навчання, - [PERSON] 05.04.2019 року була відрахована з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Станом на дату відрахування студента [PERSON] заборгованість за освітні послуги за договором № ЮФ/182/д18 від 15.08.2018 року, та Додатковою угодою № 1 від 08.02.2019 року наявна у [PERSON] перед Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ становить 6360,00 гривень. Суд, приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо обов`язку відповідача відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з наданням освітніх послуг, та порушені майнові права підлягають захисту. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача сплачену при подачі позову суму судового збору у розмірі 1921,00 гривень (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 629, 901, 903 ЦК України, ст. 73 Закону України "Про вищу освіту",

Outcome: approved