Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 22.08.2016 року з позовною заявою до відповідача Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області «Про визнання права власності на спадкове майно». Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що [INFO] померла - [PERSON], на день смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3, 19 га. Спадкоємцем, після смерті [PERSON], був її чоловік, [PERSON], який фактично прийняв спадщину, однак не оформив спадкове майно, оскільки [INFO], [PERSON], помер. Позивач, є спадкоємцем за заповітом від 11.01.2011 року, посвідченим секретарем виконкому Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області. 17.08.2016 року, позивач звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, для отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті спадкодавця, однак їй було відмовлено, так як в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.05.2001 року, містяться виправлення. За таких обставин, вона не має можливості оформити спадщину у вигляді земельної ділянки, на підставі чого змушена звернутись до суду. Позивач, у попереднє судове засідання, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на проведенні попереднього слухання справи без аудіофіксації судового засідання. Відповідач, Десантненська сільська рада Кілійського району Одеської області, в попереднє судове засідання не з'явилась, надала заяву про проведення попереднього судового засідання у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 28.05.2001 року, Десантненською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення XVІІ сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 13 лютого 2001 р. № 10-ХVІІ-ХХІІІ, [PERSON], передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,19 гектарів, яка розташована на території Десантненської сільської ради, масив № 30 ділянка [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 2144 /а. с. 5/ Факт відкриття спадщини, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, 06.01.2011 року, актовий запис № 02 /а. с. 08/. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого [INFO] Виконкомом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON], помер [INFO], в с. Кислиці Ізмаїльського району Одеської області /а. с. 7/ Згідно дублікату заповіту від 11.01.2011 року, посвідченого секретарем Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] /а. с. 9/ Згідно довідки за вих. № 280 від 03.06.2016 року, виданої Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, встановлено, що на день смерті спадкодавця, [PERSON], в будинку, був зареєстрований та проживав чоловік - [PERSON], [INFO], та за даними виконавчого комітету Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, померла [PERSON], заповіт не залишала /а. с. 11/ Відповідно до довідки за вих. № 281 від 03.06.2016 року, виданої Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, встановлено, що на день смерті спадкодавця, [PERSON], ніхто не був зареєстрований і не проживав разом з ним та за даними виконавчого комітету Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, померлий [PERSON], залишив заповіт № 2 від 11.01.2011 року на [PERSON], [INFO], на земельні ділянки площею 1,56 га., 1,63 га., які розташовані на території Десантненської сільської ради /а. с. 10/ За повідомленням Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1353/02-14 від 17.08.2016 року, встановлено, що Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області, немає можливості видати [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області 11 січня 2011 року за № 2, по спадковій справі № 207/2012 від 19.06.2012 року, після померлого [INFO], [PERSON], спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,63 гектарів та земельної ділянки площею 1,56 гектарів, що розташовані на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв'язку з виправленнями у даті його видачі /а. с. 06/. Згідно листа за вих. № 551 від 02.09.2016 року, наданого Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, встановлено, що [PERSON], відмовлено у виправлені дати видачі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого на ім.'я [PERSON], у зв'язку з недопущенням виправлень у даті видачі державних актів згідно інструкції /а. с. 17/ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі правовстановлюючого документу та із заявою щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно може звернутися лише власник, або уповноважена ним особа. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Беручи до уваги те, що позивач, є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], який помер [INFO], який фактично успадкував майно, після смерті дружини, [PERSON], яка померла [INFO], а оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки, в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з виправленнями у даті видачі Державного акту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивача підлягає захисту, в зв'язку з чим задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved