Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом. Свій позов мотивує тим, що являється власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . В будинку, крім нього, зареєстрований, але не проживає його племінник [PERSON] . Його реєстрація позбавляє права позивача реалізувати свої майнові права на вищевказаний будинок, він не може отримати субсидію. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Пояснив, що його племінник [PERSON] звернувся до його матері [PERSON] , як до власниці будинку, з проханням його прописати, після того, як він приїхав з [PERSON] після відбування покарання. Він його влаштував на роботу. Проробивши півроку, він поїхав з цирком. Після цього рази три приїздив в гості, коли цирк був в Миколаєві чи Одесі. Останні 3 роки не знає його місцезнаходження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомив. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 215787155 від 10.07.2020 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7, 8). У вказаному будинку з 23 травня 2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 1112 від 14 липня 2020 року, наданою підрозділом з питань державної реєстрації відділу забезпечення діяльності ЦНАП Очаківської міської ради та копією будинкової книги (а.с.9, 10-11). Згідно акту про підтвердження факту не проживання осіб з числа зареєстрованих в житловому приміщенні від 02 жовтня 2020 року за підписом депутата Очаківської міської ради [PERSON] за результатами обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] встановлено, що власником даного приміщення є [PERSON] , згідно будинкової книжки в приміщенні зареєстровані [PERSON] донька та [PERSON] , племінник. В ході обстеження житлового будинку встановлено, що в будинку фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою не проживає, місце проживання не встановлено. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача знає на протязі 30 років. Він живе разом зі своєю дружиною [PERSON] . [PERSON] останній раз в м.Очакові бачила років 7 тому. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що з позивачем є сусідами і знає його близько 20 років. [PERSON] не бачив більше 5 років Відповідно до частини 1\~статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 383 ЦК України,\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім ї. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до частини 1 ст.71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин. Частиною першою статті 405\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, суд вважає, що право відповідача [PERSON] на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , виникло на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла [PERSON] Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] у житлі за вищевказаною адресою відсутній з поважних причин. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку. Стаття 72\~ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за відповідачем, то суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved