Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виселення з житлового будинку. Свій позов мотивує тим, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 10 липня 2008 року № Ф1-08/62657-10, 10 липня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 62657-10, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала умов договору належним чином, у неї станом на 16 листопада 2011 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1544131 гривня 09 копійок, у зв'язку з чим рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Як стало відомо позивачу, в вищезазначеній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], які добровільно відмовляються виселитись з вказаного приміщення Враховуючи наведене, просить суд виселити відповідачів, з двохкімнатної квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 лютого 2012 року, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Ф1-08/62657-10 від 10 липня 2008 року в сумі 1544131 гривню 09 копійок шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з довідок за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області від 01 жовтня 2013 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Крім того, згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п. 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке: згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2013 року за вихідними №№ 166 та 167 [PERSON] та [PERSON] направлялись листи з вимогою в добровільному порядку звільнити двохкімнатну квартиру [ADDRESS] протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Таким чином, з огляду на вищенаведене, вимога позивач про виселення [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з двохкімнатної квартири [ADDRESS] з зняттям з реєстраційного обліку, є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved