Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану заяву, в якій адвокат [PERSON], діючи в інтересах свого довірителя [PERSON], просить встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Торез є матірю заявника. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є сином [PERSON], яка проживала в [INFO] та 15 липня 2018 року померла на тимчасово окупованій території. Факт смерті [PERSON] підтверджений документами, які складені без урахування вимог чинного законодавства України, а саме лікарське свідоцтво про смерть було видано (далі мовою оригіналу) «Торезской центральной городской больницей Министерства здавоохранения Донецкой Народной Республики». Заявник [PERSON] звернувся до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням зареєструвати смерть матері, однак в видачі свідоцтва про смерть відмовлено з розясненням потреби в судовому порядку встановити факт смерті особи в певний час. Під час підготовки заяви про встановлення факту смерті для подачі до суду встановлено певні перешкоди, а саме [PERSON] не має можливості документально підтвердити ступінь родинного звязку з [PERSON]. З огляду таких обставин, заявник звернувся до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, суду адресовано заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримано. Представник заявника адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру адвоката на ведення справи) адресувала суду заяву в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України про розгляд справи в її відсутність, при цьому зазначила, що оспорювані права підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 2 ст. 239, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, на адресу суду в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України надіслано лист про відсутність заперечень по суті заяви [PERSON], з проханням проводити розгляд справи в відсутність заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, зареєстрованим місцем проживання є адреса: Донецька область, м. Торез, вул. Ленінградська, буд. 60 (підтверджено копією паспорта серійний номер ВЕ114299 - а.с. 4-5). З 28.11.2018 року заявник [PERSON] став на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Лазурний[ADDRESS] (підтверджується довідкою № [NUMBER], виданою управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області - а.с. 21). Згідно свідоцтва про народження серійний номер ІІ-НО № 278942 - Торезьким міським бюро ЗАГС 29 серпня 1973 року складено актовий запис за № 792 про народження 31 липня 1973 року [PERSON], - батьком якого є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серійний номер І-НО № 458292 - відділом ЗАГС м. Торез Донецької області складено актовий запис № 124 про одруження 14 лютого 1974 року [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Зі змісту розглядуваної заяви встановлено, що на час народження [PERSON] його батьки в шлюбі не перебували, матір була заміжня з присвоєнням прізвища за чоловіком «Голікова», після розлучення було відновлено дошлюбне прізвище «Савченко». Такі обставини суд приймає до уваги, як такі, що узгоджені з іншими документальними матеріалами справи та жодним чином не поставлено під сумнів чи оспорено. Згідно паспорта серійний номер ВЕ 624431 [PERSON], [INFO], уродженка м. Торез Донецької області, перебуває на реєстраційному обліку за місцем реєстрації: Донецька область, м. Торез, мн. 2[ADDRESS] (а.с. 8-10). Згідно довідки про причину смерті, виданої 16.07.2018 року установою, яка іменується (далі мовою оригіналу): «Торезской центральной городской больницей Министерства здавоохранения Донецкой Народной Республики», - [PERSON] померла 15 липня 2018 року, причина смерті внутрішньомозковий крововилив (а.с. 14). Крім того, 16.07.2018 року видано свідоцтво про смерть [PERSON], згідно копії цього документу, його видано (далі мовою оригіналу) «Торезским городским отделом записи актов гражданского состояния Государственной [PERSON] Министерства юстиции Донецкой Народной Республики» (а.с. 13). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно листа Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 5365/15.21-23 від 13.12.2018 року у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] відмовлено, оскільки у заявника [PERSON] відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, форма якого визначено наказом Міністерства охорони здоровя України № 545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», при цьому заявнику розяснено, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (а.с. 22). Положенням ч. 2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на вказане, для звернення заявника [PERSON] до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] дійсно виникла необхідність встановлення факту родинних відносин з померлою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, повязаний з необхідністю встановлення в порядку ст. 317 ЦПК України факту смерті останньої з метою подальшого оформлення спадкових справ на спадщину, відкриту після смерті померлої. Можливість встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних (бірка з пологового будинку, фотознімки з зображенням заявника з матірю), проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд,

Outcome: approved