Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач 31.07.2018 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування [ADDRESS] В позовній заяві вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 10.07.2013 року в якості члена родини в даній квартирі була зареєстрована відповідачка - онука позивача. З 2013 року відповідачка в квартирі не проживає, оскільки виїхалал до Росії, її особисті речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі без її фактичного проживання порушує його права власника, перешкоджає їй вільно розпорядитись належним їй майном та оформити субсидію. Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідач надіслала нотаріально посвідчену заяву від 12.11.2018 року, за змістом якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування [ADDRESS] Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, заяви сторін, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 21.08.2004 року, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, [ADDRESS] приватизована [PERSON] Судом було зроблено запит до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, на який було надано відповідь, що [PERSON] зареєстрована з 10.07.2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстрована, але не проживає відповідач з 2013 року. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належній йому на праві власності квартири, чим порушує його право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved