Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Підстава позову\~(позиція\~позивача): відповідач\~звернувся до\~позивача з\~метою отримання\~банківських послуг\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~№ б/н\~від 29.10.2013\~р.\~згідно якої\~отримав кредит\~у розмірі\~1200,00грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах,\~передбачених договором.\~Відповідач не\~надав своєчасно\~банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за борговим\~зобов`язанням та\~станом на\~10.12.2019\~року загальна\~заборгованість складає:\~43706,35\~грн.,\~яка складається\~з наступного\~: 27229,82 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4576,66 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 9342,42грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00грн. штраф (фіксована частина); 2057,45 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з чим просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 43706,35 грн. та витрати зі сплати судового збору. Представник позивача при подачі позовної заяви, подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст.\~280\~ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та\~клопотання сторін,\~процесуальні дії\~та рішення\~у справі: 24.02.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.10.2013 року відповідачем [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 29.10.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (найменування якого змінено на АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого він отримав в банку кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.10.2013 р. укладеного між ПриватБанком та [PERSON] загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 10.12.2019\~року складає:\~43706,35\~грн.,\~яка складається\~з наступного\~: 27229,82 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4576,66 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 9342,42грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00грн. штраф (фіксована частина); 2057,45 грн. штраф (процентна складова). В заяві-анкеті зазначено, що позичальник погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. В графі бажаний кредитний ліміт за кредитною карткою «Універсальна»/Gold відсутні будь-які записи. Також відсутні відмітки про те, що відповідач виявив бажання оформити на себе карту «Універсальна», пенсійна карта, карта Gold, зарплатний пакет, послуга накопичення «Копілка», ідентифікація з паспортом. Також відсутня спеціальна відмітка про отримання пам`ятки клієнта, яка містить тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, та ознайомлення з її змістом під підпис. В обґрунтування позову представник позивача посилається на Умови та Правила надання банківських послуг, які встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. До матеріалів справи долучено Умови та правила надання банківських послуг. В преамбулі даних Умов та правил зазначено: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Ліцензія Національного банку України № 22 від 05.10.2011р. в особі [PERSON] , який діє на підставі Статуту пропонує необмеженому колу юридичних та фізичних осіб надання послуг на підставі Умов та правил надання банківських послуг. У п. 1 розділу «Загальні положення» Статуту АТ КБ «Приватбанк» вказано, що Наказом Мінфіну від 21.05.2018р. № 519 (рішення єдиного акціонера Банку) було змінено тип Банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Позивач покликається на те, що відповідача було ознайомлено з долученими до матеріалів справи Умовами та правилами надання банківських послуг. Однак, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписана відповідачем [PERSON] 29.10.2013р. та завірена печаткою ПАТ КБ «Приватбанк». З огляду на зазначене вище, відповідач станом на 29.10.2013р. не міг бути ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів справи, оскільки тип банку було змінено 21.05.2018р. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.\~\~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).\~\~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634\~\~цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частиною другою ст. 625. ЦК України визначено, що \~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За встановлених обставин суд приходить висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойку. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно захистити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Розраховуючи суму заборгованості, позивач не звернув увагу на те, що у анкеті-заяві позичальника від 29.10.2013р. розмір неустойки не зазначено. Наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить наступні тарифи карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (згідно з приміткою даний тариф з 01.01.2013р. не діяв); «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна Contract» ( згідно з приміткою з 01.09.2014 року тариф не діяв); «Універсальна Gold». В Анкеті-заяві [PERSON] не вказано яку саме картку він просив видати. Відповідач підписав лише анкету-заяву позичальника від 29.10.2013 року, однак, вона не містить базової процентної ставки за кредитним лімітом на момент підписання договору, розмір кредитного ліміту відсутній, а також не містить розміру та порядку сплати неустойки. Ця заява містить лише анкетні дані позичальника, інформацію щодо його місця проживання та реєстрації, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Матеріали справи не містять доказів, яке рішення прийнято Банком за заявою відповідача та яка саме картка йому була видана. Окрім того у позовній заяві відсутнє покликання позивача, яку кредитну картку було видано відповідачу. Таким чином, наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою кредитного договору. Відтак позивачем не доведено договірного розміру неустойки, погодженого сторонами (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), а відтак підставності нарахування неустойки (пені та штрафів), наведених у розрахунку заборгованості. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за неустойкою слід відмовити за безпідставністю. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.10.2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 27229 грн. 82 коп. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. у розмірі 4 576,66грн. Наведене повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до\~Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1530,26 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved