Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилалася на те, що з 1988 року по 25.07.2014 року була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . З 2002 року по 12.10.2009 року у вказаній квартирі, яка належала їй на праві власності, разом із нею без реєстрації місця проживання проживала її мати [PERSON] , оскільки хворіла та потребувала стороннього догляду. 07.06.2003 року мати склала заповіт, яким заповіла їй усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалось. Заповіт було посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я. [INFO] [PERSON] померла. Усі витрати по похованню заявниця взяла на себе. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: будинок [ADDRESS] . Однак, вона як спадкоємиця за заповітом, протягом шести місяців після смерті матері не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, яка своєчасно її прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. У подальшому, вона звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про паво на спадщину, проте їй було роз`яснено, що оскільки вона з матір`ю були зареєстровані за різними адресами, вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Наведені обставини перешкоджають заявниці належним чином оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, а тому у неї виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із матір`ю на час її смерті. Також [PERSON] зазначила, що у заповіті від 07.06.2003 року, яким мати заповіла їй все своє майно, по-батькові спадкодавця було зазначено як « [PERSON] ». Проте, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] по-батькові матері зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по-батькові спадкодавця вона також не може оформити право на спадщину Таким чином, іншого способу, окрім судового, захистити своє право у неї немає. Факт проживання разом із спадкодавцем однією сім`ю підтверджує довідкою про склад сім`ї, а також відомостями про своє зареєстроване місце проживання. Просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини: [INFO] за адресою [ADDRESS] . Також просила встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: заповіту від 27.06.2003 року, який посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблатом В.Я. та зареєстровано в реєстрі №20 спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2009 року. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала та підтвердила, викладені в ній обставини. Просила суд заяву задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав. Пояснив суду, що [PERSON] протягом тривалого часу та до смерті матері здійснювала за нею догляд. На час відкриття спадщина заявниця та спадкодавець проживали разом у належній їй квартирі [ADDRESS] . Заінтересовані особи у судовому засіданні заяву підтримали, не заперечували проти її задоволення. Свідок [PERSON] суду показала, що в 2009 році мешкала по сусідству з [PERSON] по [ADDRESS] . Їй відомо, що разом із заявницею мешкала її мати, яка потребувала стороннього догляду. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зазначено [PERSON] (а.с.19). Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження заявниці [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] її матір`ю зазначено [PERSON] (а.с.20). Із дослідженої судом довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради від 20.09.2021 року, останнє місце проживання померлої [PERSON] , [INFO] було зареєстровано з 30.11.1950 року по 12.10.2009 року за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Місце проживання заявниці [PERSON] , [INFO] з 16.08.1988 року по 02.03.2018 року було зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). 27.06.2003 року заступником головного лікаря з медичної частини Чернівецької клінічної лікарні №3 Кіршенблат В.Я. було посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , все своє майно заповіла своїй доньці [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №20 (а.с.13). По-батькові спадкодавця у заповіті було зазначено як « [PERSON] ». У подальшому, [INFO] [PERSON] померла (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] по батькові померлої [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». Із дослідженого судом витягу із спадкового реєстру від 26.10.2021 року видно, що до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] ніхто не звертався. Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Як було встановлено судом, заявниця доглядала за [PERSON] до її смерті, що підтвердили заінтересовані особи та свідок, допитаний судом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved