Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 15 грудня 2017 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Шевченка 3, б. 18 А, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване у встановленому законом порядку за спадкодавцем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання, яким просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до\~Ізмаїльської міської\~ради Одеської\~області про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині кожному належав житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Шевченка 3, б. 18 А на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 21.04.1988 року за № 161 про надання земельної ділянки в безстрокове користування для індивідуального жилого будівництва. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 473933 від 09.07.1988 року виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Бондарчук». Згідно довідки, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.11.2018 року за № 1800, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Шевченка 3, б. 18 А, побудований у 1991 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім цього, згідно листа Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України за № 12/5-126 від 23.03.1999 року, обєкти, які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Станом на останню технічну інвентаризацію від 20.08.2018 року, обєкти самочинного будівництва відсутні. У звязку із чим, зазначений обєкт нерухомості є житловим будинок з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає здачі в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І ЖД № 506251 від 18.12.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 15 грудня 2017 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Шевченка 3, б. 18 А Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 51452581 від 02.04.2018 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України \~після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 473933 від 09.07.1988 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу Одеської області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 00020411096 від 21.06.2018 року; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 019125 від 03.11.1994 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV- ЖД № 440969 від 27.01.1989 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 02 квітня 2018 року звернулись до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] на користь матері [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 02.04.2018 року за №№ 44, 45. В свою чергу позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживла разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Шевченка 3, б. 18 А, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved