Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 18.08.2018 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає з відповідачкою. З вересня 2020 року перестали проживати однією сімє`ю та підтримувати шлюбні відносини, через сварки в сім`ї на підґрунті не знаходження поглядів та подальше проживання та у зв`язку із втратою почуття любові та поваги один до одного, діаметрально протилежних поглядів на сімейні цінності і подальше спільне проживання. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, спірного майна придбаного в шлюбі не мають. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 14.01.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач [PERSON] заявою від 18.01.2021 року просив розглянути справу без його участі, позовну заяву задовольнити, шлюб розірвати (а.с. 19). Відповідач [PERSON] просила розглянути справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати та залишити прізвище " [PERSON] ". Судові витрати залишити за позивачем (а.с. 22). Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2018 року у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 21). Сторони мають спільного сина [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 8). За домовленістю сторін син після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю дитини [PERSON] . Під час розгляду справи судом з`ясовано, що з вересня 2020 року перестали проживати однією сім`єю та підтримувати шлюбні відносини, через сварки в сім`ї на підґрунті не знаходження поглядів на подальше проживання та у зв`язку із втратою почуття любові та поваги один до одного, діаметрально протилежних поглядів на сімейні цінності і подальше спільне проживання. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, спірного майна придбаного в шлюбі не мають. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved