Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Дутка М.С., звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Мамалигівської об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області. Однак, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, то він не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Оскільки, про наявність заповіту він дізнався в травня 2020 року, просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяця. Також просив встановити юридичний факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №047861 від 18 лютого 2004 року, посилаючись на те, що при оформлені вказаного акту помилково було записано ім`я його власника « [PERSON] » замість « [PERSON] » та встановити юридичний факт належності [PERSON] заповіту від імені [PERSON] зареєстрованого за №226 в виконкомі Стальнівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 17 листопада 2011 року. Визнання факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю та заповіту має для позивача юридичне значення для реалізації особистих спадкових (майнових) прав. На підставі зазначеного просить суд, встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №047861 від 18 лютого 2004 року зареєстрованого в книзі записів за №428 у відділі Держкомзему та виданого на підставі розпорядження Новоселицької райдержадміністрації №76-р від 16 лютого 2004 року на ім`я [PERSON] ; встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] заповіту від імені [PERSON] зареєстрованого за №226 в виконкомі Стальнівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 17 листопада 2011 року; визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Ніспоряни Республіки Молдова. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Мамалигівської об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак до початку судового засідання надав заяву, згідно якої сільська рада вимоги позову визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] , в м. Ніспоряни Республіки Молдова померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ніспоряни. (а.с. 9-10). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову справу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також, при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ № 047861 від 18 лютого 2004 року, виданого спадкодавцю на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації № 76-р від 16 лютого 2004 року помилково було записано ім`я його власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Крім того, в заповіті № 226 від 17 листопада 2011 року помилково було записано ім`я спадкодавця « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказане підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, заповітом, довідкою Мамалигівської сільської ради № 547 від 03 липня 2020 року, свідоцтвом про одруження та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаному документі, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому він має бути встановлений в судовому порядку. На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved