Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що на даний час шлюб між нею та відповідачем по справі розірвано згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2019 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . З відповідачем по справі спільно не проживають, він жодним чином не допомагає дитині ні матеріально, ні морально, ігнорує сім`ю та цікавиться іншим. Добровільно надати хоч якісь кошти синові відповідач відмовляється. Її неодноразові звернення щодо надання допомоги дитині відповідач ігнорує і всіляко намагається ухилитися від свого обов`язку, як батька. Розмір її доходів не дозволяє в повному обсязі забезпечувати потреби дитини. Вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдине джерело доходу - це виплати на дитину від держави. Розмір її доходів мінімальний, тому утримувати дитину самостійно їй важко. Дитина потребує належного харчування, гардеробу, лікування, тому будь-яка матеріальна підтримка зі сторони відповідача для дитини буде доволі суттєвою. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утримані. На скільки їй відомо відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, батьки на його утриманні не перебувають, інших дітей у нього не має, тому аліменти платити може. Відповідач є працездатним та здоровим. Від спільних знайомих їй стало відомо, що відповідач офіційно працює і отримує доходи. Місце його роботи їй не відоме. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.07.2019 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу за адресою місця проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. На адресу суду повернувся конверт з надісланими документами із відміткою причини повернення «адресат відсутній». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Відповідно до довідки квартального комітету «Товарна» №61 від 28.06.2019 до складу її сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] Проживають разом. (а.с.6). Відповідно до довідки УПСЗН Жмеринської міської ради №1445 від 24.06.2019 [PERSON] отримує допомогу по вагітності та пологам жінкам, зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітні (а.с.7). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати неповнолітню дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує що позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за малолітнім сином, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку та доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав, а відтак може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved