Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

На розгляді Хотинського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], до [PERSON], третя особа: Недобоївська сільська рада Хотинського району Чернівецької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] яка належить позивачу та іншим співвласникам на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1998р. Згідно державного акту позивачу належить право власності на земельну ділянку розміром 0,0303 га (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована поруч з належною квартирою за адресою [ADDRESS] Поряд з будинком позивача, в будинку №7 за вищевказаною адресою проживає сусід [PERSON] Будинки позивача та відповідача розташовані поруч і мають в спільному користуванні земельну ділянку, на якій розташований двір будинків. Вказана земельна ділянка ніким з мешканців будинку не приватизована, а тому належить територіальній громаді. Зазначена вище земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0303 га розташована з боку житлового будинку №7, де проживає відповідач [PERSON]. Для того, щоб потрапити до належної позивачу земельної ділянки вона змушена пройти через земельну ділянку, на якій розташований двір будинків. На початку 2018 року відповідач по справі без погодження відповідних служб, без погодження мешканців будинку, співвласників земельних ділянок всупереч чинному законодавству побудував паркан, який перегороджує прохід до земельної ділянки позивача. 08.05.2018р. комісією Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області при виході на місце складено акт, яким встановлено факт незаконного будівництва та факт чинення перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою відповідачем по справі [PERSON] Враховуючи вищенаведене, просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованого паркану з брамою та каліткою. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених в позовні й заяві, просили позов задовольнити повністю. Відповідач та його представник в судовому засідання проти позову заперечували, оскільки Акт від 08.05.2018р. складений з порушенням чинного законодавства та неповноважною комісією. Разом з цим відповідач не заперечував той факт, що ним була встановлена залізна хвіртка з брамою, які служать проходом до земельної ділянки позивача. Представник третьої особи Недобоївської сільської ради в письмових поясненнях зазначив, що позовні вимоги підтверджені актом комісії сільської ради від 08.05.2018р. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] пояснила, що комісія лише встановила факт наявної перешкоди. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS]. Співвласниками є члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про право власності на житло від 14.10.1998р. (а.с.13). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0303 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована: Чернівецька область, Хотинський район, Ставчанська сільська рада, за межами населеного пункту (а.с.15). Розпорядженням Хотинської районної державної адміністрації від 09.08.2011р. надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,101 га, з них 0,101 га - забудовані землі, жителям с. Ставчани: [PERSON] та [PERSON], та у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,3003 га, з них 0,0303 га - рілля жительці с. Ставчани [PERSON] в адміністративних межах Ставчанської сільської ради, за межами населеного пункту (а.с.17). 08.05.2018р. комісією Недобоївської сільської ради було здійснено огляд земельної ділянки власника [PERSON], яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та частини суміжної земельної ділянки користувача [PERSON] за адресою [ADDRESS] При огляді земельних ділянок та розташованих на них домогосподарств комісією встановлено: до земельної ділянки [PERSON] дійсно немає проходу, так як [PERSON] загородив прохід залізною хвірткою та брамою, що перешкоджає вільному доступу до земельної ділянки [PERSON] для її обробітку (а.с. 18). На підтвердження наявності хвіртки та брами за вищевказаною адресою позивачем подано в матеріали справи фотографії (а.с.19-20). Свідок [PERSON] пояснив суду, що є чоловіком позивача, і з ними поряд проживає відповідач зі своєю сім'єю, а двір їхніх будинків перебуває в загальному користуванні. Однак відповідач встановив хвіртку, яка перешкоджає йому та позивачу проходити до власної земельної ділянки. Також зазначив, що комісія встановила факт наявності споруди, і відповідач погодився перенести хвіртку, однак будь-яких дій на усунення перешкод не здійснив. Під час огляду земельних ділянок комісія приписів ніяких не надавала, замірів земельної ділянки не проводила. Свідок [PERSON] повідомив суд, що працює землевпорядником Недобоївської сільської ради, і він разом з членами комісії на підставі заяви позивача виходили на місце, де встановили наявність споруди, яка встановлена відповідачем, та перешкоджає позивачу вільному доступу до власної земельної ділянки. При цьому пояснив, що земельна ділянка, яка перебуває у власності в позивача знаходиться в межах с. став чани і вважається за межами населеного пункту, як зазначено в державному акті. Однак ця земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка є спільним двором будинку. Під час огляду вказаних земельних ділянок, будь-які заміри не здійснювались, а користувалися даними публічної карти, яка містить в собі усю інформацію. Також пояснив, що відповідач не заперечував той факт, що він встановив перешкоду. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює державним реєстратором нерухомого майна відділу ЦНАП Недобоївської сільської ради і була в складі комісії під час огляду земельної ділянки позивача. При цьому не пам'ятає, чи були присутніми під час такого огляду позивач і відповідач. Заміри земельних ділянок комісія не робила. Свідок [PERSON] пояснив суду, що виконував обов'язки старости с. Ставчани, від сім'ї [PERSON] надійшла заява про усунення перешкод, на яку відреагувала комісія, а саме виходом на місце було встановлено, що до ділянки позивача немає проходу, так як відповідач загородив прохід залізною хвірткою та брамою. Також пояснив, що на місці перевірялися документи про право власності на земельну ділянку, а в акті зазначено [PERSON], тому що він є користувачем земельної ділянки і саме він звертався з відповідними заявами до сільської ради. Будь-які заміри земельних ділянок не проводились, а комісія керувалася даними публічної карти, при цьому земельні ділянки межують одна з одною. Також на місці було запропоновано вирішити спір в добровільному порядку. Крім того, зазначив, хоча в державному акті зазначено за межами населеного пункту, однак вказана земельна ділянка розташована в адміністративних межах сільської ради. Свідок [PERSON] є завідувачем сектору з питань земельних відносин Недобоївської сільської ради і була в складі комісії, яка складала акт про наявність перешкоди. Вказана комісія відреагувала на заяву сім'ї [PERSON] про усунення перешкод. Виходом на місце було встановлено, що до земельної ділянки [PERSON] необхідно пройти через хвіртку, яка була встановлена відповідачем. Також пояснила, що заміри земельних ділянок на місці комісія не проводила. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є тещею відповідача і проживає разом з ним, була присутня під час огляду земельних ділянок комісією. Комісія встановила наявність перешкоди та запропонувала її забрати, на що [PERSON] погодилась, однак ніхто нічого не знімав. Також пояснила що вказану перешкоду встановив її зять, тобто відповідач у справі. При цьому не заперечувала, що у позивача є у власності земельна ділянка, яка знаходиться впритул до цієї огорожі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є дружиною відповідача і власником будинку. Огорожу будував її чоловік і вона разом з ним, однак будь-яких перешкод для позивача вони не створюють, оскільки ворота не закривають. Також повідомила суд, що позивачу щоб пройти до свого городу треба проходити через вказану огорожу. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог п. "г" ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно з ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Судом встановлено, що до земельної ділянки позивача площею 0,0303 га для ведення особистого селянського господарства, яка належить останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № дійсно немає проходу, так як [PERSON] загородив прохід залізною хвірткою та брамою, що перешкоджає вільному доступу до земельної ділянки [PERSON] для її обробітку. При цьому судом враховується, що вищезазначена перешкода розташована на земельній ділянці прибудинкової території, що визнається учасниками справи, а відповідач не заперечує факту встановлення перешкоди, а також того, що земельна ділянка прибудинкової території і земельна ділянка, що належить позивачу, межують між собою. Доводи представника відповідача про те, що земельна ділянка прибудинкової території перебуває в користуванні ліцею, а тому відсутні підстави для усунення відповідачем перешкод, судом до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні встановлено, що вищезазначена хвіртка з брамою, яка встановлена відповідачем, перешкоджає вільному доступу позивача до власної земельної ділянки. Що стосується наявного в матеріалах справи акту від 08.05.2018р., то судом враховується, що даним актом засвідчено наявність хвіртки з брамою, які встановлені відповідачем у справі, а тому посилання представника відповідача, що цей акт є неналежним доказом судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що комісія здійснювала огляд земельних ділянок за адресою [ADDRESS] що спростовує доводи представника відповідача про те, що не зрозуміло яку саме земельну ділянку оглянула комісія. Щодо зазначення в акті власника земельної ділянки [PERSON], судом враховується те, що відповідно до пояснень свідка [PERSON] саме [PERSON] звертався до сільської ради з відповідною заявою про наявність перешкод, і враховуючи те, що він є чоловіком позивача його і зазначили в акті. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що здійснювався огляд земельних ділянок саме за адресою [ADDRESS] і земельна ділянка, на якій розташований двір будинку і земельна ділянка, яка належить [PERSON] межують між собою. Не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача, що акт від 08.05.2018р. є нікчемним, оскільки останнім зафіксовано лише наявність перешкоди. Наданий представником відповідача на підтвердження своїх заперечень лист Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 26.10.2018р. №М2352/0-1519/0/16-18 не спростовує доводів позивача, а лише містить відомості щодо розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка занесена до Державного земельного кадастру, як суцільна ділянка з цільовим призначенням (03.02) для будівництва та обслуговування закладів освіти загальною площею 62,8709 га. Враховуючи, що вказаними хвірткою та брамою фактично перегороджено прохід до земельної ділянки позивача, що створює перешкоди останній у користуванні своєю власністю - земельною ділянкою площею 0,0303 га, що розташована за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, Ставчанська сільська рада, за межами населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства через обмеження доступу нормального проходу до земельної ділянки, суд приходить висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованого паркану з брамою та хвірткою. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту частин першої, п'ятої, шостої та сьомої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв'язку з задоволенням позову.

Outcome: approved