Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. ст. 180-183 СК України, просить: стягнути з [PERSON], на її користь аліменти в твердій грошовій сумі з індексацією відповідно до Закону на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини, тобто до 04.02.2027 року; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], в якості додаткових витрат на дитину інваліда [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини, тобто до 04.02.2027 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.02.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, син народився хворою дитиною, є інвалідом дитинства, через свою безпорадність перебуває під повною опікою матері. Син хоч і підростає фізично, але його психічний розвиток перебуває на рівні немовляти. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, її заробітна плата медичної сестри не забезпечує їй з дитиною навіть прожиткового мінімуму, а батько дитини взагалі живе у власне задоволення. Інших дітей у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами не проводяться. Відповідач по справі, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує за рахунок ведення підсобного господарства. До угоди з ним про добровільну сплату аліментів вони не дійшли. Тож, у зв'язку із тим, що відповідач добровільно не бажає приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини, вона і вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи наявна її заява, згідно якої вона позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи\~встановлено,\~щодійсно з 17.02.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від 12.03.2013 року було розірвано. Від шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 318244, виданим виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. У відповідності до довідки № 760/02-21 від 10.10.2018 року, складеної Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, на повному утриманні гр. [PERSON] знаходиться її син, [PERSON], [INFO]. Зареєстровані та проживають [INFO]. Факт сумісного\~проживання позивача\~разом з\~сином[PERSON], [INFO] підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи та паспортними даними [PERSON]. Позивач у своєму позові зазначає, що батько дітей, відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровою та працездатною особою. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності\~до ч.3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..\~ Відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.12.2018 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років- 2027 грн. Виходячи із\~загальних засад\~справедливості цивільного\~судочинства та\~необхідності захисту\~інтересів дітей,\~враховуючи,\~що\~ ст.\~180\~СК України\~\~покладає обов'язок\~утримувати дитину\~на обох\~батьків,\~прийнявши до\~уваги,\~що відповідач\~має нерегулярний,\~мінливий дохід,\~враховуючи вікову\~категорію дитини,\~її потреби,\~ суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а отже доцільно та в інтересах дитини стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини, тобто до 26.07.2030 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до наступного. Так, в якості обґрунтування стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання їх спільної дитини, позивач наводить те, що дитини хворіє, є інвалідом дитинства, через відсталість психічного розвитку потребує постійного догляду. Також, вказує, що згідно медичних призначень для забезпечення життєдіяльності дитина щомісяця забезпечується ліками на загальну суму 2015 грн., крім того дитини потрібен масаж та ЛФК, консультації спеціалістів невропатолога, психіатра, педіатра, логопеда-дефектолога, ортопеда. Для цього дитину необхідно возити в Білгород-Дністровську лікарню, а також в Одеську обласну лікарню. Громадським транспортом з такою дитиною користуватись не можна, тому позивач змушена винаймати автотранспорт та сплачувати його послуги. Вищенаведені ствердження позивача підтверджуються медичними довідками № 219 та № 220 від 09.10.2018 року, видані Білгород-Дністровським міськрайонним центром первинної медико-санітарної допомоги, а також епікризом № 3886 щодо хвороби [PERSON], [INFO]. Положеннями\~ст.150 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.185СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разово, періодично або постійно. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. Стаття 185 СК передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище. У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії;нещасний випадок дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо. Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину,вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Таким чином,\~враховуючи доведеність\~хвороби малолітнього\~[PERSON],\~[INFO],\~у зв`язку\~з чим\~він потребує\~додаткових витрат\~з боку\~обох батьків,\~враховуючи те,\~що дитина\~постійно потребує\~приймання лікарських\~засобів для\~її життєдіяльності,\~потребує консультації\~логопеда- спеціалістів невропатолога, психіатра, педіатра, логопеда-дефектолога,ортопеда, на що, як того зазначає позивач, вона витрачає щомісячно понад 2000 грн., тож розмір додаткових витрат на дитину [PERSON], [INFO] визначений позивачем в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, зумовить рівність несення обов'язку обох батьків у додаткових витратах на дитину, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення з останнього додаткових витрат на дитину є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. У відповідності до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує також питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved