Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, стверджуючи, що 19.03.2013 року фізична особа-підприємець [PERSON] приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг. [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 19.03.13 року та взяла на себе зобов"язання виконувати умови договору. Свої зобов"язання позивач виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в сумі 26 000 грн. 20.08.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до умов і правил надання продукту кредитних карт, для виконання відповідачем своїх зобовязань по договору № б/н від 19.03.13 року Однак, в порушення умов угоди від 20.08.2015 року відповідач зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 08.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 53614,78 грн, яка складається з наступного: - 43 356, 11 грн. заборгованість за кредитом; - 6281, 71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3976,96 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 53614,78 грн за Угодою № б/н від 20.08.2015 року та судовий збір у розмірі 1 600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Перевіривши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 19.03.2013 року фізична особа-підприємець [PERSON] приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг. [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 19.03.13 року, відповідно до якого відповідач отримала кредитний ліміт у розмірі 26 000 грн (а.с. 11). Встановлено, що 20.08.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до умов і правил надання продукту кредитних карт, для виконання відповідачем своїх зобовязань по договору банківського обслуговування №б/н від 19.03.2013 року (а.с. 10). В порушення умов Угоди № б/н відповідач [PERSON] зобовязання не виконує, у звязку з цим, станом на 08.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 53614,78 грн, яка складається з наступного: - 43 356, 11 грн. заборгованість за кредитом; - 6281, 71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3976,96 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, що підтверджється розрахунком заборгованості (а.с. 28). Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юриддичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець [PERSON] рипинила свою діяльність, про що 26.11.2015 року внесені відомості до реєстру. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Зважаючи на те, що на даний час зобовязання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача слід стягнути заборгованість за Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved