Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх сина, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову покликаються на те, що згідно рішення Зарічненського районного суду від 21 травня 2014 року було змінено розмір аліментів, та зобов'язано відповідача сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 20,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Матеріальний стан відповідача змінився, останній ніде не працював та аліменти не сплачував. З урахуванням того, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка хоч і працює, проте немає достатньо коштів на повноцінне матеріальне забезпечення сина, просить змінити розмір аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття, у твердій грошовій сумі по 800,00 гривень щомісячно. Ухвалою судді від 02 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте останній не виконує обов'язків по наданню допомоги на утримання дітей. Зазначила, що відповідач має періодичні заробітки, оскільки займається ремонтами та будівництвом нерухомості, має автомобіль тому об'єктивно здатен сплачувати аліменти. Відповідач у судове засідання з'явився, щодо задоволення позову заперечив, зазначивши, що ніде не працює тому не в змозі сплачувати аліменти в розмірі у якому просить позивачка, зазначив, що за можливості буде допомагати дитині матеріально. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11 листопада 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS], що підтверджено довідкою Зарічненської селищної ради Зарічненського району Рівненської області вих. № 1657 від 26 лютого 2018 року. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2014 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 40,00 гривень щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання та повноцінне забезпечення потреб дитини. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що відповідач має періодичні заробітки, оскільки займається ремонтами та будівництвом нерухомості, має автомобіль, та те, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, що тягне погіршення її матеріального стану. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, є працездатною особою,немає інших осіб. яким повинен надавати матеріальну допомогу тобто наявні об'єктивні передумови для того що він здатен сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню, а сума стягуваних з відповідача аліментів підлягає збільшенню до 800,00 грн. щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам дитини. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору.

Outcome: approved