Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи приватний натаріус міського Чернігівського нотаріального округу Завалієв\~ Артем Анатолійович, Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2018 року на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 55534464 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 36419,59 грн заборгованості за договором № Є/V 3249 від 26.09.2007 року на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Заваліева А.А. від 16.11.2017 року. У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору від 26.09.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 01.09.2017 року. Жодних повідомлень від Банку та нотаріуса він не отримував, а про вчинення виконавчого напису дізнався від державної виконавчої служби. Вважає, що у нотаріуса не було підстав для вчинення нотаріального напису, оскільки до нього перед цим ніхто не звертався з письмовими вимогами, заборгованість перед банком погашена повністю згідно рішення Миколаївського районного суду по справі № 2-133 від 12.01.2010 року та постанов ДВС Миколаївського РУЮ про закінчення виконавчого провадження. Кредитна угода ( а не договір, як зазначено в виконавчому написі нотаріуса) № Є/V від 26.09.2007 року є рамковим договором на підставі якого між ним та банком укладено договір про видачу траншу № Є/V 3249/1 від 27.09.2007 року, на підставі якого він і отримав кредит та договір застави майна від 26.09.2006 року. В договорі про видачу траншу зазначено,- п.1.1. що «відповідно до цього Договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого її. 1.2. Кредитної Угоди № (Є/V 3219 під 26.09.2007 року» , тобто вбачається, що кредитна угода є рамковим договором і ніяких коштів, згідно неї він не отримував. Зазначив, що у 2009 році, банк звертався до суду про стягнення борту за Договором № Є/У 3249/1 від 26.09.2007 року , згідно рішення Миколаївського районного суду по справі № 2-133 від 12.01.2010 року з нього стягнуто заборгованість по кредитному договору № Є/V 3249/1 від 27.09.2007 року та договору застави майна від 26.09.2006 року тобто заборгованість по даних договорах погашена повністю про це свідчить постанова ДВС Миколаївського району Львівської області ВП № 18813597 від 24.09.2010 року про закінчення виконавчого провадження. Тобто заборгованість по кредиту по всіх договорах погашена повністю. Слід зазначити , що дані договора та гарантійний лист укладалися на підставі рамкової кредитної угоди, про що зазначено у тексті договорів та гарантійного листа, у звязку з чим просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 16 листопада 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 11011, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 34619,59 грн., а також судових витрау у розмірі 704,80 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заяві та просив такі задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Жарський І.Р. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив в позові відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний натаріус міського Чернігівського нотаріального округу Завалієв\~ Артем Анатолійович в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідамлений про день, час та місце розгляду справи. Представник Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області також не зявився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідамлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно достатті 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першоїстатті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цимЗаконом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвяченаГлава 14 Закону «Про нотаріат»та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьомустаття 50 Закону «Про нотаріат»передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Вивченням судом матеріалів справи щодо вчинення спірного нотаріального напису встановлено, що приватним нотаріусом міського Чернігівського нотаріального округу Завалієвим\~ Артемом Анатолійовичем не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Так, нотаріусом не було зясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було зясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Крім того, той факт, що сума заборгованості не була безспірною на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису встановлено судом, оскільки рішення Миколаївського районного суду по справі № 2-133 від 12.01.2010 року з позивача стягнуто заборгованість по кредитному договору № Є/ V 3249/1 від 27.09.2007 року та договору застави майна від 26.09.2006 року тобто заборгованість по даних договорах погашена повністю про це свідчить постанова ДВС Миколаївського району Львівської області ВП № 18813597 від 24.09.2010 року про закінчення виконавчого провадження. Однак, банк не повідомив про це нотаріуса, а останній не вжив усіх заходів щодо перевірки усіх фактичних обставин справи, які свідчать про спір між сторонами щодо суми заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: approved