Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] правонаступником якого є [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просить : Стягнути з [PERSON] (адреса: 61085, [ADDRESS]) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER], адреса реєстрації: 61024, [ADDRESS]) заборгованість за договором позики у розмірі 25000,00 (двадцяти п'яти тисяч) доларів США станом на 09.12.20165 року заборгованість складає 644 312, 25 грн. (шістсот сорока чотирьох тисяч триста дванадцяти гривень 25 коп.). Стягнути з [PERSON] (адреса: 61085, [ADDRESS]) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER], адреса реєстрації: 61024, [ADDRESS]) судовий збір у розмірі 6346,25 грн.(шести тисяч триста сорока шести гривень) 25 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідачки заборгованість у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вона обґрунтовується, суду не надала, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, надані докази учасників процесу приходить до того,що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07 червня 2014 року, між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого первісний позивач передав, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, взявши на себе обов'язок щомісячно повертати певну суму і остаточно повернути всю суму позики до 07 травня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики і його умов [PERSON] надала позивачу власноручну розписку. Однак, відповідач [PERSON] умови договору позики не виконала, грошові кошти не повернула, і дотепер ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна із сторін передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Таким чином, [PERSON], як позичальник, повинна повернути [PERSON] суму боргу в розмірі 25 000 (двадцять п'ять) доларів США, яку вона отримала від позивача , як від позикодавця. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від просоченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором, або законом, що складає; 3% річних від суми боргу простроченої з 07.07.2014 р. Три відсотки річних від простроченої суми розраховуються за формулою: (відсотки) = (сума боргу) х (відсоткова ставка) /100%/365днів х (кількість днів). Підсумок: відсотки за використання грошових коштів, за період з 07.07.2014 року по 25.05.2016 року, в сумі 1415 (одна тисяча п'ятнадцять) доларів США 75 центів США. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно з положенням ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до положень ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити кредитору суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до рекомендацій, щодо порядку використання індексів інфляції під час розгляду судових справ згідно Листа Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 р. мною було проведено розрахунок збитків від інфляції в гривневому еквів'аленті, враховуючи офіційні дані, щодо індексів інфляції за період прострочення, які опубліковані в урядовій газеті "Урядовий кур'єр"): Підсумок: збитки від інфляції, за період с 07.07.2014 року по 25.05.2016 року, в сумі 430 414 (чотириста тридцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 80 коп. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання про повернення боргу у строк встановлений у договорі позики, мені завдана моральна шкода, оскільки на протязі тривалого часу я не міг отримати ці грошові кошти і використовувати їх на' свій розсуд, що призвело до вимушених змін у моїх життєвих і виробничих стосунках і нервових хвилювань. Суму моральної шкоди я оцінюю в розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. В судовому засіданні від 18.10.2016 року [PERSON] було залучено у якості правонаступника позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, якщо сума договору позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, такий договір укладається у письмовій формі. Задля виконання цієї вимоги та з урахуванням ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана та передана Позивачеві розписка позичальника. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі зазначеного, та оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, то позивач правомірно просить стягнути борг, що є неповернутим, бо в цьому є вина відповідача та суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми боргу, та їх задоволення в повному обсязі. Згідно ч.1,2 ст. 533 ЦК України - Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідноївалюти на день платежу, якщоінший порядок їївизначення не встановлений договором або законом чиіншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що в борговій розписці встановлений екв. 25 000 доларів США, тому суд стягує з відповідача еквівалент вказаної суми у гривні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved