Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Лікар психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] у примусовому порядку в психіатричний заклад без його згоди. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [PERSON] страждає нервово-психічним розладом, який обумовлює його безпорадність та неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, перебуває у стані, в якому може заподіяти шкоду як собі, так і іншим особам, зокрема, своїй матері, поводить себе неадекватно та агресивно, при нагоді вживає спиртні напої після чого стає виражено нестійким, збудливим в поведінці. Не втримується вдома, ходить по селу, розїжджає по області, Перебуває в групі ТПР як суспільно-небезпечний пацієнт, до якого були застосовані примусові заходи медичного характеру лікувався в Скаржинецькій та Буданівській лікарнях. Стверджує, що без примусової госпіталізації [PERSON] може завдати шкоду собі та оточуючим. У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав і просить її задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] був госпіталізований повторно в психіатричне відділення ТОККПНЛ 27.06.2016 р. о 17 год. 50 хв. за заявою матері у звязку із неадекватною поведінкою, зокрема останній був доставлений у лікарню із залізничного вокзалу м. Підволочиськ, де вживав спиртні напої, де поводив себе агресивно та порушував громадський порядок. Висновком комісії лікарів психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 27.06.2016 року, відзначено, що гр. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів останньому встановлено діагноз помірна розумова відсталість синдром емоційно-вольової нестійкості. З анамнезу захворювання пацієнта відомо, що даним захорюванням останній страждає від народження. З того часу неодноразово лікувалася в психоневрологічній лікарні. Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування пацієнта [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, а також підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю в нього психічного розладу, внаслідок якого пацієнт не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. В судовому засіданні [PERSON] проти госпіталізації не заперечив. В судовому засіданні законний представник матір [PERSON] пояснила, що її син хворіє із дитинства, часто іде із дому, періодично вживає спиртні напої, після чого його хвороба загострюється і він неадекватно себе поводить, тому не заперечує щодо примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є доцільною та відповідає його інтересам, оскільки хворий може завдати шкоди як собі, так і оточуючим, при таких обставинах, у відповідності із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» маються всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved