Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом квартирою № 40 у будинком № 4 м-ну Світлого в місті Мирнограді Донецької області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 25.01.2016 року він за договором купівлі-продажу придбав зазначену квартиру. Відповідач є родичем попереднього власника квартири і зареєстрований в ній з 13.11.1979 року по теперішній час. Жодного разу позивач не бачив відповідача, зі слів сусідів, він не мешкає в квартирі з 2015 року, бажання проживати за місцем реєстрації не виявляв, участі по сплаті комунальних платежів не приймає. Факт реєстрації відповідача перешкоджає позивачу розпорядитися належною йому квартирою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Повідомив, що раніше вказана квартира належала відповідачеві [PERSON], але останній подарував її своїй племінниці, у якої він і купив квартиру 25.01.2016 року. Вона казала, що [PERSON] забрали якісь люди до себе доглядати, оскільки він є людиною похилого віку, але він не знає, де саме зараз мешкає відповідач, спроби його розшукати результату не дали. Зараз крім [PERSON] в квартирі зареєстрована його дружина [PERSON] Просить задовольнити його вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільним процесуальним Законом спосіб, заяв про перенесення розгляду, розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним норми діючого законодавства. Судом достовірно встановлено, що квартира № 40 в будинку № 4 м-ну Світлого в м. Мирнограді Донецької області належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права приватної власності є договір купівлі-продажу від 25.01.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с. 3), та зареєстрована за ним як за власником згідно з відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 4). За відомостями виконавчого комітету Мирноградської міської від 15.02.2017 року № 1562 , в квартирі № 40 в будинку № 4 м-ну Світлого в м. Мирнограді Донецької області зареєстровані: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З акту від 14.02.2017 року, складеного обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світлий-4» міста Мирнограда, вбачається, що [PERSON] з 2015 року і по теперішній час не проживає в квартирі № 40 будинку № 4 м-ну Світлого в м. Мирнограді Донецької області (а.с. 6).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначені обставини підтверджені показами опитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які вказали, що також мешкають в будинку № 4 м-ну Світлого в м. Мирнограді. [PERSON] мешкає в квартирі № 39, знала [PERSON], який раніше був власником квартири, а потім подарував її своїй племінниці. З 2015 року [PERSON] не мешкає в квартирі і вона не бачила його жодного разу, оскільки після операції за онкологічною хворобою його забрали якісь люди доглядати, а племінниця продала квартиру. [PERSON] показала, що вона є головою ОСББ цього будинку, за свідченнями найближчих сусідів [PERSON] не мешкає в квартирі з 2015 року, власником квартири є [PERSON] Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод здійсненні права власності в формі предявлення вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] фактично не мешкає в квартирі позивача з 2015 року, про договірні відносини щодо винаймання житла між сторонами відомостей у суду немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідач не здійснює, суд вважає його реєстрацію в квартирі такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем [PERSON] права власності щодо свого майна, тому відповідача належить визнати таким, що втратив право користування житлом квартирою № 40 в будинку № 4 м-ну Світлого в місті Мирнограді Донецької області. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved