Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду про визнання втратившим право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2854. Вказана квартира належала на праві приватної власності [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 02.07.2005 року, укладеного між ним та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н.І. та зареєстрований в реєстрі за №2547. На час укладання договору в спірній квартирі була зареєстрована [PERSON] , яка була попереднім власником. У відповідності до умов договору купівлі-продажу продавець зобов`язувалась звільнити квартиру, знятись з реєстрації та передати таку позивачці в термін до 27 червня 2019 року. Свої зобов`язання виконав частково, у вищевказаній квартирі зареєстрована лиша одна особа - [PERSON] , яка в такій не проживає, не несе жодних витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних платежів, за весь час відповідачка ні разу не цікавилась питаннями щодо оплати комунальних послуг, наявності заборгованості. Просить позов задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] та зняти таку з реєстрації за вказаною адресою. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2854 [PERSON] набула право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом приймання-передачі квартири від 26.06.2019 року, квартира за адресою [ADDRESS] була передана [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171845898 від 26.06.2019 року, власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1715 від 26.06.2019 року, в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту від 22.07.2019 року, затвердженого директором ЛКП "Навколо базару", [PERSON] , 1952 року народження, зареєстрована, але не проживає за адресою [ADDRESS] з 2005 року. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2005 року та за вказаною адресою не появляється. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі квартири чи житлового будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким законним шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своє власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації з 2005 року, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, яке належить позивачу, судом не встановлено домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved