Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, [PERSON] районної державної адміністрації Київської області, відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Київській області про визнання права на майно у спадок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2006 року помер чоловік позивача по справі [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки (пай) відповідно до сертифікату серія РН №365815 від 06 листопада 2001 року, розташовані на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області за межами села, площею 3.33 га в умовних кадастрових гектарах. За життя [PERSON] ніякого письмового розпорядження на випадок своєї смерті не зробив. Після смерті чоловіка [PERSON], позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа за №113/2007. На частину земельної ділянки (паю) площею 2.5014 га у [PERSON] був державний акт на право власності на земельну ділянку так Як рілля була розпайована на окремі ділянки з визначенням меж і на дану земельну ділянку [PERSON] державною нотаріальною конторою 01.09.2015 року позивачу було видане свідоцтво про право власності на спадкове майно, зареєстроване в реєстрі за №2-1247. Решта землі відповідно до сертифікату РН №334553 від 12.03.2001 року площею 0.8286 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала під садами, була розпайована після смерті спадкодавця. Так, як розпаювання з встановленням меж земельної ділянки відбулося після смерті спадкодавця, то він не міг отримати державний акт і відповідно позивач не могла отримати свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку, технічну документацію та кадастровий номер. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) площею 0.8286 га. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на розгляд справи не з,явилися. [PERSON] подала до суду заяви про уточнення позовних вимог щодо права позивача на земельну частку (пай) площею 0.8286 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату РН №365815 від 06.11.2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яблунівської сільської ради, Баришівського району, Київської області після смерті [PERSON], який помер 26.09.2006 року. Та іншу заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Яблунівської сільської ради, Баришівського району, Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області у судове засідання на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника РДА. Представник відповідача відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Київській області у судове засідання на розгляд справи також не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника Держгеокадастру. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України (в редакції 2017 року) за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. По даній справі всі три відповідачі позов визнають, а тому у суду є підстави ухвалити рішення у підготовчому провадженні і проти цього не заперечує позивач. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року помер чоловік позивача по справі [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки (пай) відповідно до сертифікату серія РН №365815 від 06 листопада 2001 року, розташовані на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області за межами села, площею 3.33 га в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] ніякого письмового розпорядження на випадок своєї смерті не зробив. Після його смерті , позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся з заявою до [PERSON] районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується відкриттям спадкової справ за №113/2007. На частину земельної ділянки (паю) площею 2.5014 га у [PERSON] був державний акт на право власності на земельну ділянку. Інша частина землі відповідно до сертифікату РН №334553 від 12.03.2001 року площею 0.8286 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала під садами, була розпайована після смерті спадкодавця. Частиною 1\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до\~статті 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до положень\~ст. 79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року (2768-14), сертифікати на право на земельну частку (пай) отримані громадянами, вважаються правовстанавлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай) є майновим правом, яке не припиняється внаслідок смерті особи. Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серія МЕ №800261, виданого 07.12.2006 року; - ксерокопією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 28.Х1.1974 року, серія 1-БК №361542; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-ОК №060776, виданого 28.09.2006 року; - ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №365815 від 06.11.2001 року; - ксерокопією спадкової справи №113, заведеної до майна померлого 26.09.2006 року [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], де матір,ю записана [PERSON]; - ксерокопією рішення Баришівського районного суду Київської області від 23.04.2010 року (справа №20-24-2010) за заявою [PERSON], зацікавлена особа Яблунівська сільська рада Баришівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин з [PERSON]; - іншими матеріалами справи. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстанавлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном ( сервітут). За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved