Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач 17.03.2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона 24.01.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За останні роки шлюбні відносини з відповідачем поступово погіршувалися, стали частими сварки і скандали з різних поточних причин. З відповідачем неодноразово намагалися примиритися, але безрезультатно. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній, прізвище після розірвання шлюбу просить не змінювати. Малолітні діти проживають разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Виходячи з зазначеного просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 33% від доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою про відкриття провадження від 29.04.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів) (а.с. 18). У судове засідання відповідач не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 17). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони 24.01.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 32 (а.с.4). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6), які проживають разом з позивачем (а.с. 19). В обґрунтування позову позивач посилалася, що за останні роки шлюбні відносини з відповідачем поступово погіршувалися, стали частими сварки і скандали з різних поточних причин. З відповідачем неодноразово намагалися примиритися, але безрезультатно. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Також, судом встановлено, що малолітні діти знаходяться на повному утриманні позивача, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відомостей, що по іншим виконавчим листам з нього проводяться стягнення матеріали справи не містять. Згідно положень ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено у абзаці 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей…; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком її батьків. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги відповідача, а, тому, позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд враховує вимоги ст. 182 СК України згідно якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved