Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що вона працювала водієм тролейбуса 26 років в Чернівецькому тролейбусному управлінні, та для неї і членів її сім`ї підприємство виділило квартиру в гуртожитку підприємства, яку в подальшому вони приватизували. В 2001 році було видано свідоцтво про право власності на житло. Разом з тим зазначала, що її прізвище в документі що посвідчує право власності на вищевказане майно написано із помилкою, а саме замість « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] ». Тому, на підставі вищевикладеного, просила встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 18 жовтня 2001 року. Від заявниці через канцелярію суду надійшла заява, в якій просила справу розглянути у її відсутності та заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити. Від представника Чернівецької міської ради через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, заявниця [PERSON] працювала водієм тролейбуса в Чернівецькому тролейбусному управлінні, та для неї і членів її сім`ї підприємство виділило квартиру в гуртожитку підприємства, яку в подальшому вони приватизували. В 2001 році було видано свідоцтво про право власності на житло (а.с.4). Разом з тим, як встановлено судом, прізвище в документі що посвідчує право власності на вищевказане майно написано із помилкою, а саме замість « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] », а тому з наявністю розбіжностей в написанні її прізвища у неї відсутня можливість в переоформленні своєї частки на сина. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 18 жовтня 2001 року, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved