Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] громади в особі Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить визнати за нею право власності на спадкове право, а саме на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,21 га, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, загальною площею 96,2 кв. м., житловою 51,2 кв. м., за адресою: с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області по вул. Леніна, буд. № 130, посилаючись на те, що 25 квітня 2010 року помер батько позивача - [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак їй було рекомендовано питання щодо визнання права власності на майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 170431 від 27 квітня 2010 року підтверджується, що 25 квітня 2010 року у віці 85 років, в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON], про що 27 квітня 2010 року складено відповідний актовий запис № 15. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,21 гектарів та вартістю 62766,90 грн., яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 17 жовтня 2001 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Пустовійтівської сільської ради від 28 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 32; житловий будинок з відповідними господарчими будівлями вартістю 113548 грн., загальною площею (підраховано за формулами підрахунку площ) 96,2 кв.м., житловою 51,2 кв.м., допоміжною площею 36,4 кв.м. та площею літніх приміщень 8,6 кв.м., що складається з житлового будинку «А», та господарчих будівель і знаходиться за адресою: с. Пустовійти, вул. Леніна, 130 Хмільницького району Вінницької області Будинок був побудований у 1961 році (що підтверджується характеристикою будинку, господарських будівель та споруд), звязку із чим, він не пройшов державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, що стало обовязковим після 2009 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,21 гектарів та вартістю 62766,34 грн., яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 17 жовтня 2001 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Пустовійтівської сільської ради від 28 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 31. На протязі 6 місяців після смерті батька позивач не подавала заяву про прийняття спадщини в звязку із тим, що була жива мати, яка і прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з батьком як до смерті, так і після його смерті, вела з ним спільне господарство та використовувала спадкове майно за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) Після смерті матері позивач не мала можливість подати заяву на протязі 6 місяців, оскільки являється інвалідом II групи, а тому вимушена систематично проходити курс лікування. Окрім того, в звязку із хворобою, яка стала наслідком присвоєння їй інвалідності, вона не має змоги працювати, а тих коштів, які вона отримує, вистачає лише на ліки, в звязку із чим вона навіть фізично не могла у той час оформити спадщину, а тому звернулась до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі завяи про прийняття спадщини. Цей строк їй було продовжено, але коли вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку із тим, що як виявилось, у спадкоємця наявні тіьки копії правовстановлюючих документів, а оригінали були втрачені, а тому вона не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки на підтвердження складу спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, спадкоємець має надати правовстановлюючий документ, що підтверджує право спадкодавця на спадкове майно. Вищевказані обставини змусили позивача звернутись до газети «Життєві обрії» з оголошенням про те, щоб втрачені державні акти на право власності на земельну ділянку серії ВН, виданого 17 жовтня 2001 року на імя [PERSON] та ВН, виданого 17 жовтня 2001 року на імя [PERSON], вважати недійсними . Також позивач звернулась до Управління держземагенства у Хмільницькому районі, яке надало їй відповідь про те, що дійсно на імя [PERSON] та [PERSON] видавались державні акти, де їй надано було відповідь, у якій чітко вказувалось про те, що такі державні акти видавались. Після смерті матері спадкоємицею також являється [PERSON] - донька померлої (сестра позивачки), яка спадщину після смерті матері не приймала та на неї не претендує. Ще за життя матері [PERSON] доглядала її та допомагала їй по господарству. Після її смерті провела її поховання та взяла на себе усі витрати по ньому, а також до сьогоднішнього дня використовую спадкове майно за цільовим призначенням та несе усі витрати по ньому, що доводиться довідкою Пустовійтівської сільської ради №107. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved