Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду з позовом до Заячківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, та просить визнати за ним, [PERSON] (ПІН [NUMBER]) право власності на житловий будинок № [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А-1»; прибудова «а»; сарай-літня кухня «Б», в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.04.2010 р. Заячківською сільською радою Христинівського району Черкаської області. Факт родинних відносин з померлим підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 29.05.1976 р. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14.01.2004 р. Заячківською сільською радою Христинівського району Черкаської області, зареєстрований за реєстровим № 2, відповідно до якого житловий будинок, розташований в с. Заячківка Христинівського району Черкаської області, заповів йому [PERSON] У встановлений законодавством строк він звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осики Л.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., на підставі якої було заведено спадкову справу № 134/2010. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], складає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області № 382 від 14.12.2017 р. 06.10.2017 р. він звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осики Л.М. з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: с. Заячківка, вул. Шевченка, буд. 31, Христинівського району Черкаської області. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2017 р. йому було- відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю. В судове засідання позивач [PERSON], не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання відповідач Заячківська сільська рада, Христинівського району, Черкаської області не зявилась, проте від сільської ради надійшов відгук, в якому зазначено, що Заячківська сільська рада позов визнає повністю, засідання просять провести без участі представника. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] в смт. Верхнячка. Христинівського району. Черкаської області, де проживав і був зареєстрований по день смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. виданим 18.12.2014 р. Виконавчим комітетом Верхняцької селищної ради Христинівського району Черкаської області. Єдиним спадкоємцем за законом на все майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] є вона [PERSON], що підтверджується матеріалами вищезазначеної спадкової справи. Спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] складає житловий будинок, що знаходиться з адресою: смт. Верхнячка. вул. Каховська, буд. 6а. Христинівського району, Черкаської області, Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно копій спадкової справи № 134 за 2010 р, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно заповіту від 14.01.2004 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповтом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved