Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади с. Підгір'я в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його матір [PERSON]. За життя спадкодавець заповіту не склала. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,6767 га, що знаходиться на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Він являється спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців, які б претендували на земельну ділянку, немає. Стверджує, що спадщину фактично прийняв він, однак успадкувати земельну ділянку не може по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на право власності на землю. В зв'язку з цим, він змушений звернутися з позовом до суду, який просить задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про завершення розгляду справи за її відсутності Відповідач- Ремезівцівська сільська рада Золочівського району ЛЬвівської області, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,6767 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,1242 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,5525 га кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується державним актом серії [NUMBER], виданим Золочівською РДА 03.05.2004 р. Довідкою Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 12.11.2018 № 970 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син -[PERSON] Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у видачі такого через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказане підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Білінського І.І. № 961/02-14 від 28.12.2018 року. Як вбачається з оголошення в газеті "Народне слово" від 21.06.2019 р., був втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 03.05.2004 року на підставі розпорядження голови Золочівської РДА на площу 0,6767 га , що знаходиться на території Ремезівцівської сільської ради на ім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] дійсно належала на праві власності земельна ділянка площею 0,6767 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,1242 га та площею 0,5525 га, позивач спадщину після її смерті прийняв, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved