Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. у загальному розмірі 35503, 31 дол. США та 230,56 грн., що всього за курсом НБУ на 13.02.2015 року в гривневому еквіваленті становить 920423,91 грн., мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Під час судового розгляду даної справи відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до ПАТ «ОТП Банк», третя особа : [PERSON], про розірвання кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. та додаткового договору № 2 від 03.10.2012 р. до кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р., розірвання договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р. та додаткового договору № 1 від 03.10.2012 р. до договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р., розірвання договору іпотеки № PML-500/167/2007 від 08.10.2007 р. за р. № 17967 та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру заборон іпотек майна записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки № PML-500/167/2007 від 08.10.2007 р. за р. № 17967. Обгрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги, відповідач [PERSON] зазначає, що через соціально-економічні умови розвитку України, нестабільну політичну ситуацію та кризові явища в економіці курс долару США у відношенні до національної валюти України значно зріс, та така зміна обставин зумовлена причинами, які вона не могла передбачити на дату укладення вищевказаних договорів й усунути після їх виникнення. Крім того, під час судового розгляду даної справи відповідач [PERSON] також подав зустрічний позов до ПАТ «ОТП Банк», третя особа : [PERSON], про визнання поруки, що виникла на підставі договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р. та додаткового договору № 1 від 03.10.2012 р. до договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р., припиненою, посилаючись, що 19.10.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р., за яким встановлювалось право банку збільшувати процентну ставку на 4 % за кредитним договором при порушенні позичальником договору/ів страхування, та про існування цього додаткового договору йому стало відомо лише в жовтні 2014 року. В судовому засіданні представник ПАТ «ОТП Банк» - Морозов О.В. підтримав позов банку і не визнав зустрічні позови [PERSON] і [PERSON], а представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] підтримав зустрічні позови своїх довірителів та не визнав позов ПАТ «ОТП Банк». Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позов ПАТ «ОТП Банк» підлягає задоволенню, а зустрічні позови [PERSON] і [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. закрите акціонерне товариство „ОТП Банк", назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", надало [PERSON] кредит в сумі 50750,00 дол. США, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до п. 3 Частини № 1 цього кредитного договору, а саме з використанням фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 % річних, з погашенням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором та Графіком повернення кредиту та сплати процентів, який є Додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 08.10.2017 року. 19 жовтня 2010 року між банком і позичальником [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р., умови якого передбачали можливість підвищення фіксованої процентної ставки на 4 % річних у разі порушення позичальником зобов'язань щодо надання банку оригіналів платіжних документів, що підтверджують сплату страхового платежу, чи оригіналу договору страхування, укладеного на умовах, що задовольняють банк та з погодженою банком страховою компанією. 03 жовтня 2012 року між банком і позичальником [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р., умови якого передбачають, що на період з 08.10.2012 р. по 07.02.2013 р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 9,09 % річних, та на період з 08.02.2013 р. до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13,99 % річних. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, 08.10.2007 року між позивачем як іпотекодержателем і відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем був укладений договір іпотеки № PML-500/167/2007 від 08.10.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 17967, за умовами якого предметом іпотеки є квартира під [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2004 р., посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 6-894. Крім того, наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою відповідача [PERSON], про що 08.10.2007 року між банком і поручителем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р. Згідно п.1.1. цього договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Пунктом 1.2. цього договору поруки встановлено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. У відповідності до п.3.2. цього договору поруки, поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. 03 жовтня 2012 року між банком і поручителем [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р., умови якого встановлюють, зокрема, що : на дату укладання цього додаткового договору сума отриманого кредиту складає 33209,88 дол. США ; боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування отриманими ним кредитними коштами, наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі ; на дату укладання цього додаткового договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 34624,60 дол. США; в разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору; поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1-го банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачене цим договором. Відповідно до п.1.9.1. Частини № 2 кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р., банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Банком було направлено рекомендованою поштою на адресу [PERSON] та на адресу [PERSON] письмову досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. (відповідно за вих. № 501-04-12-4-6/255 від 10.06.2014 р. та за вих. № 501-04-12-4-6/257 від 10.06.2014 р.), яка містить вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати усіх нарахувань за ним в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання одержання адресатами цієї вимоги. При цьому, згідно п.3.4. договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р., така вимога вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано за адресою, вказаною в договорі поруки. Проте відповідачі [PERSON] і [PERSON] залишили цю вимогу банку без задоволення. Станом на 27.05.2014 року борг відповідачів перед банком за кредитним договором № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. склав 35503, 31 дол. США та 230, 56 грн. (з яких : заборгованість за кредитом - 32327,58 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3175,73 дол. США; пеня за прострочення виконання зобов'язань - 230,56 грн.), що всього за курсом НБУ (25,918523грн. за 1дол.США) на 13.02.2015 року в гривневому еквіваленті становить 920423, 91 грн. Матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін вказаного кредитного договору на отримання кредиту в іноземній валюті. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти України - гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням Національного Банку України № 496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладені кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цих кредитів саме в доларах США, [PERSON] повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цими договорами. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а згідно ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Більш того, п. 3.5. додаткового договору № 2 до кредитного договору № МL-500/167/2007 від 08.10.2007 р. встановлено, що позичальник приймає на себе ризик виконання умов цього додаткового договору та кредитного договору при істотній зміні обставин, якими керувались сторони при укладенні цього додаткового договору та кредитного договору. Таким чином, при укладені згаданого кредитного договору [PERSON] були відомі всі умови цього договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили її прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Водночас суд враховує, що можливе зменшення прибутків [PERSON] не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а будь-яка фінансова криза не є явищем, яке відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють її виконувати умови кредитного договору. Відтак, [PERSON] не довела в суді, що розірвання кредитного договору з додатком, та як наслідок розірвання договорів, що забезпечують виконання кредитного договору, викликане наявністю ідеальної сукупності усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є обов'язковою умовою для вирішення питання про розірвання договору. З огляду на наведене, та враховуючи, що 03.10.2012 р. між банком і поручителем [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-500/167/2007 від 08.10.2007 р., умови якого встановлюють суму отриманого кредиту та розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, на дату укладання цього додаткового договору, тому суд доходить висновку, що зустрічні позови [PERSON] і [PERSON] не підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк», суд стягує з відповідачів в рівних частинах на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3654,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved