Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачем 05.06.2015 року подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Харківської міської ради від 28.12.2011 року №940 позивача визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги, Закону України «Про відходи» було оприлюднено Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради «Харьковские известия», який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою КМУ від 10.12.2008 року №1070. Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» на підставі укладеного договору із позивачем, було здійснено доставку примірників газети з надрукованим текстом договору, в тому числі й за адресою відповідачів. Тобто, між сторонами було укладено договір та стороною позивача надавалась послуга з вивезення побутових відходів. Розрахунок заборгованості був проведений відповідно до встановлених тарифів з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в будинку. Внаслідок нездійснення оплати відповідачами за надані послуги виникла заборгованість з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 722 гривні 63 копійки. Також, оскільки відповідачами було допущено прострочення виконання зобов'язань підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 374 гривні 06 копійок, а також 3% річних від простроченої суми 22 гривні 80 копійок. Відповідно до позовних вимог просили стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надані послуги, а саме суму основної заборгованості в розмірі 722 гривні 63 копійки, інфляційні витрати в розмірі 374 гривні 06 копійок, 3% річних від простроченої суми в розмірі 22 гривні 80 копійок, а всього - 1119 гривень 49 копійок солідарно. Також просили стягнути з відповідачів понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок також солідарно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що договір було оприлюднено у офіційному виданні, з боку відповідачів на їх адресу не надходило будь-яких звернень з приводу відмови у отриманні послуги, послуга надавалась відповідно до встановленого графіку та оплата за надані послуги нараховувалась згідно до встановлених тарифів. Просив не приймати до уваги доводи відповідачів щодо не отримання ними послуги, оскільки в судовому засіданні відповідачі пояснювали, що бачили спецмашину відповідача, яка здійснювала прибирання відходів, квитанції про нарахування оплати також отримували та до позивача не звертались. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що позовні вимоги він не визнає, просив в позові відмовити, про існування нібито публічного договору він дізнався з інтеренет ресурсів, зазначав, що на його думку повинні бути встановлені контейнери для сміття, а не мішки, як пропонується позивачем. Також зазначав, що питання вивозу сміття вони вирішили самостійно, а саме шляхом викидання сміття до контейнерів, що розташовані поряд із кооперативним будинком. Договору у них окремого немає, існує усна домовленість із головою кооперативу. Наполягав на тому, що послугу вони не отримують, договору не підписували, а тому така послуга була навязана їм. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги позову не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Також зазначила, що вони договір не підписували із позивачем, газета їм не надавалась, про наявність публічного договору вона знає, про це їй відомо від представників вуличного комітету. Вона не бажає отримувати відповідну послугу від позивача, питання утилізації відходів вони вирішили самостійно. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] також проти позову заперечувала, просила врахувати, що позивач не має право взагалі звертатись до відповідачів з даним позовом, оскільки не має на це правових та законних підстав. Будь-яких підтверджуючих документів існування боргу відповідачів перед позивачем, як це передбачено вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, також не надано. Між сторонами в рамках даної справи договір не укладався, посилання на наявність нібито публічного договору є безпідставним, оскільки це суперечить вимогам ч.2 ст.627 ЦК України, не враховано законодавство про захист прав споживачів, а саме щодо індивідуальності укладеного договору. Окрім того, сторони при укладанні договору вільні у виборі контрагента, примусити укласти договір позивач не має право. З приводу публічності укладеного нібито договору зазначила, що ствердження позивача про наявність договірних стосунків суперечать вимогам ст.633 ЦК України, оскільки відповідачі не звертались до позивача із відповідною заявою про отримання такої послуги. Наявний договір суперечить основним засадам укладання договору, а саме вимогам ст.206 ЦК України та п.4 ст.202 ЦК України. Питання утилізації відходів відповідачі вирішують самостійно. Також звертала увагу на те, що підтвердженням права вимоги не може бути надана позивачем довідка про рух коштів по невідомому особовому рахунку №69364, оскільки позивачем відповідачам послуга не надавалась, будь-які реальні докази утримання послуги також не надані. Вважала, що подані клопотання про витребування інформації про ідентифікаційні коди відповідачів є порушенням права захисту персональних даних, за що передбачено як адміністративну так і кримінальну відповідальність. Також відповідачами подані письмові заперечення, що долучені до справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши доводи представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено ТОВ «Харків Екоресурс». Рішення введено в дію з 01.01.2013 року /а.с. 9/. Відповідно до вимог ст. 35-1 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 року ст.ст.\~20,\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року ТОВ «Харків Екоресурс» опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року та оголошення про внесення змін до договору від 24.04.2014 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» /а.с.10, 11/. Відповідачі у справі зареєстровані за адресою [INFO], що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок №69364. Відповідно до договору про надання послуг з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736, укладеного 20.11.2012 року з Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» / а.с.12-18/, було доставлено примірник газети до будинку відповідачів. Тобто, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що оскільки договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року відповідає вимогам типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів затвердженого Постановою КМУ України №1070 від 10.12.2008 року «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», то відповідачі є абонентами ТОВ «Харків Екоресурс». Доводи відповідачів про те, що їм не було відомо про існування відповідного договору суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] не заперечували проти того, що на їх адресу надходили повідомлення про наявну заборгованість. Відповідно до ч. 2 та 10\~ст. 35-1 Закону України «Про відходи»\~власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011 року № 504/11 «Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності,\~зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів. Опублікований в засобах масової інформації договір від 27.11.2012 року, за яким виконавцем послуги є ТОВ "Харків Екоресурс", є відповідним типовому договору і згідно до ч. 5\~ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~процедура узгодження сторонами договору повинна була відбувається протягом місяця від дня його опублікування.\~\~ Згідно п. 30 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст.\~205, ст.ст.\~642-643 Цивільного кодексу України\~строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] зазначали суду, що копію договору вони не отримували, але про наявність відповідного договору їм було відомо від представників вуличного комітету, з листів про наявність заборгованості. Також посилались на те, що вони із письмовими заявами з приводу відмови в отриманні послуги чи незгоду із умовами договору до позивача не звертались. Лише після отримання копії судового наказу звертались до позивача за телефоном. Фактично в ході розгляду справи з боку відповідачів було висловлено незгоду із якістю наданої послуги, але й з цього приводу відповідачі також не звертались до позивача із будь-якими заявами. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. В ході розгляду справи відповідачі стверджували, що вони здійснюють утилізацію відходів самостійно. Але при цьому будь-яких доказів на підтвердження даної обставини суду не надали, а саме договорів з іншою службою, квитанцій про оплату відповідної послуги. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Позивачем було надано графіки планово-подвірного вивозу твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Орджонікідзевського району м.Харкова /а.с.19-20/, на підтвердження надання відповідної послуги, відповідачами в судовому засіданні не заперечувалось проти того, що дійсно приїжджає автомашина позивача та здійснює збирання сміття, що на думку суду свідчить про наявність між ними взаємних зобов'язань. В судовому засіданні представник позивача зазначав, що складання окремих актів про надання послуги по конкретному будинку не передбачено, про наявність наданої послуги свідчать графіки та встановлені норми вивезення побутових відходів, що затверджені рішенням ради. З наданої позивачем довідки вбачається, що відповідачі з 01.03.2013 року не здійснюється оплату за надані послуги з вивезення побутових відходів, у результаті чого за відповідачем утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2014 року, за розрахунками наданими позивачем, складеним на підставі затверджених тарифів становить 490,32 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачів. На підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалене судом рішення про стягнення боргу не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору: не звільняє боржників від відповідальності за невиконання ними грошових зобов'язань та не позбавляє кредитора права на подальше нарахування, вимогу і стягнення з боржника процентів за користування коштами, 3 процентів річних та інфляційного збільшення. Відповідачами допущено прострочку виконання грошового зобов'язання, у відповідності з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~суд погоджується з розрахунками та вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення 3% річних за час прострочення грошового зобов'язання та суми інфляційних витрат, що розраховані відповідно до даних державного комітету статистики. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені судові витрати \~по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. в дольовому співвідношенні по 81,20 грн. з кожного.

Outcome: approved