Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

І. Описова частина Короткий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій представник позивач [PERSON] просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свій позов сторона позивача мотивує тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до Добровеличківської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро). Коли постало питання про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовила у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як з`ясувалося, вищевказаний будинок був збудований [PERSON] в кінці 1985 року вона отримала технічний паспорт на житловий будинок. Однак за життя [PERSON] не зверталася до реєстраційного органу з питанням державної реєстрації права власності на нерухоме майно та не отримували відповідних правовстановлюючих документів, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадщину . Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторона позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день час та місце судового розгляду повідомлена вчасно, належним чином. Надав до суду заяву, згідно з якою повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору нотаріус Добровеличківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Наталія Григорівна явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день час та місце судового розгляду повідомлена вчасно, належним чином. Надала до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу без представника Добровеличківської державної нотаріальної контори. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у смт Добровеличківка Кіровоградської області ( а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: архівною випискою протоколу № 14, виданої Добровеличківським районним державним архівом від 26.06.1985 № 14, технічним паспортом на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с .11-19, 22). Згідно довідки № 1727 від 13.05.2019 виданої Добровеличківською селищною радою , встановлено що [PERSON] , жительці [ADDRESS] , має в користуванні земельну ділянку для будівництва на обслуговування житлового будинку 0, 06га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 0,18 га, для вирощування товарної сільськогосподарської продукції 3,76 га ( а.с. 25). З архівної довідки № 210 від 30.12.2020, виданої начальником КП "БМБТІ", встановлено, що право власності на будинок за адресою [ADDRESS] , не реєструвалось ( а.с. 21). Із заповіту від 11.06.2019, посвідченого в.о. державного нотаріуса Добровеличківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 138 , [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо належної їй земельної ділянки, кадастровий номер 3521755000:02:000:0531 вона заповіла [PERSON] (а.с. 58). З матеріалів спадкової справи №91/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , з 10.07.1970 року і до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . На день смерті разом з нею зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Померла знята з реєстрації із будинку в зв`язку із смертю. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом та заповітом ( а.с. 51-56). Постановою завідувача Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г від 13.04.2021, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки у спадкоємця відсутні документи, що посвідчують право власності померлого на нерухоме майно, а саме житловий будинок ( а.с. 85). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як визначено ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначені норми права підлягають застосуванню, оскільки вони регулюють спірні правовідносини. Отже, право власності позивача на майно не визнане нотаріусом. Судом встановлено, що позивач у справі є онукою спадкодавця, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00027977741 від 29.09.2020 (а.с. 66,67,68). Відповідно до довідки Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області № 1840 від 28.09.2020 [PERSON] зареєстрована разом зі спадкодавцем на день її смерті (а.с.56). Заповіт за життя [PERSON] складала на земельну ділянку, яку заповіла позивачці, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як онука спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом, який в контексті положень частини третьої статті 1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 13.04.2020 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 85). Суду також надано погосподарську книгу по [ADDRESS] , де власницею будинку зазначена [PERSON] , яка користувалася будинком з 1970 року. Суд зазначає, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в погосподарських книгах сільських рад визнаються в якості актів органів влади, що підтверджують право власності. Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.03.1981р. № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. До даного часу такий порядок передбачений не був. У подальшому порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва було встановлено постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Таким чином реєстрація права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , була проведена згідно з законодавством, яке діяло на момент завершення будівництва, а саме шляхом внесення даних до погосподарської книги. Станом на момент звернення до суду із даною позовною заявою порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно регламентовано Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Процедура реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки визначено п. 42 Порядку, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Отже наведені обставини справи об`єктивно доводяться дослідженими судом та приналежність будинку померлій [PERSON] , за таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов до висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved