Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» пред'явив позов до [PERSON] та за уточненими вимогами просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 14555,21 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який обслуговує ОК «МЖСТ ДОМ». У зв'язку із неповною оплатою відповідачем житлово-комунальних послуг, у останнього виникла заборгованість перед позивачем. Підставою для звернення до суду в порядку позовного провадження стала ухвала про скасування судового наказу на суму 3780,31 гривень від 19.07.2013 року по справі №520/13999/13-ц. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, уточнені позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 1 700 грн. з підстав, викладених у письмових запереченнях, які підтримав під час надання пояснень. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї і реєстрацію) від 17.07.2013 р. № 1283 (а.с. 19) та останнім не заперечувалось. Власником будинку [ADDRESS] є Молодіжне житлово-будівельне товариство «ДОМ» (далі - МЖБТ «ДОМ»), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.11.2004 року [NUMBER] (а.с. 98). 10 січня 2011 року між МЖБТ «ДОМ» та Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» було укладено Договір про спільну діяльність (а.с. 100). Відповідно до п. 1.1. даного Договору сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської мети з експлуатації будівель, розташованих за адресою:[ADDRESS] та [ADDRESS], а також надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків. 24 січня 2011 року загальними зборами учасників (засновників) МЖБД «ДОМ» було прийнято рішення про передачу Обслуговуючому кооперативу «ДОМ» на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку [ADDRESS] та [ADDRESS]. Цього ж дня загальними зборами учасників (засновників) Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» було прийнято рішення про прийняття на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку [ADDRESS] та [ADDRESS]. Підтвердженням факту приймання вказаного будинку на обслуговування та управління Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» є також Акт приймання - передачі в управління об'єктів від 25.01.2011 року (а.с. 101). Судом встановлено, що [PERSON] споживав житлово-комунальні послуги, надані позивачем, про що свідчить часткова сплата заборгованості останнім, доказом чого є банківська виписка по рахунку від 22.10.2012 р. [NUMBER]. (а.с.22) Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як передбачено п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законодавством. Пункт 7 Правил користування будинками та прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08.10.1992 р. зобов'язує власників, наймачів жилих приміщень оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини 1 ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до Розрахунку заборгованості за наданні житлово-комунальні станом на 07.07.2015р. (а.с. 63-65) сума заборгованості відповідача складала 7758,32 гривень, з яких 961,66 гривень - заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 6796,66 гривень - заборгованість за надані послуги з опалення. Вказаний розрахунок було зроблено на підставі тарифів згідно з Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.04.2013 р. № 160 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, які надаються Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» (а.с. 77), Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 р. № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, які надаються даховою котелнею Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (а.с. 78), Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.06.2012 р. № 189 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS], для ОК МЖСТ «ДОМ» (а.с. 76), ), Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 р. № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS], для ОК МЖСТ «ДОМ» (а.с. 79), а також договорами, укладеними між ОК «МЖСТ ДОМ» та постачальниками комунальних послуг - Договір підряду на повне технічне обслуговування ліфтів №177-ТО від 01.09.2012р. (а.с.80-81). Статтею 625 ЦК України визначено що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у своїй постанові «Про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги» від 20.06.2013 р. у справі № 6-68цс12 зазначив, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Таким чином, станом на 17.07.2015р. сума заборгованості відповідача за наданні ОК «МЖСТ ДОМ» та спожиті житлово-комунальні послуги становить 14555 грн. 21 коп., з якої: 961,66 гривень - заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 3 01.07.2014 р. по 26.06.2015 р., 6796,66 гривень - заборгованість за надані послуги з опалення з 01.03.2011 р. по 28.04.2015 р., інфляційні витрати, нараховані на суму заборгованості у розмірі 6228,67грн.; 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 568,22 грн. Відповідач [PERSON] в підтвердження незаконності організації, діяльності та нарахування тарифів Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» належних доказів не надав. Викладені в письмових запереченнях відповідача обставини та міркування не спростовують законність вимог позивача та не звільняють відповідача від виконання своїх зобов'язань перед позивачем. Посилання ж відповідача на відсутність укладеного договору у письмовій формі в період з 01.03.2011 р. по 17.12.2014 р. про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Такої думки дотримується Верховний Суд України а ухвалах від 08.04.2009 р. по справі № 6-16645св07 та від 16.09.2009 р. по справі № 6-562220св10 звертаючи увагу на те,що відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг. Також, у постанові Судових палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, зазначено, що «Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.» Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved