Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Заявник звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON] 06 лютого 2016 року та зобовязати Орджонікідзевський відділ РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області здійснити реєстрацію її смерті. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [PERSON], [INFO], - його колишня дружина, померла 06 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території. Факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 38, виданим 08 лютого 2016 року Донецьким бюро судових експертиз. З даним свідоцтвом він звернувся до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції для реєстрації смерті [PERSON], однак йому було відмовлено з посиланням на ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якими будь-які акти (рішення, документи), видані органами, створеними на тимчасово окупованій території, вважаються недійсними та не утворюють правових наслідків. Через наведені обставини, посилаючись на неможливість зареєструвати смерть [PERSON] іншим шляхом, звертається до суду з даною заявою. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, та під присягою пояснив, що [PERSON] його колишня дружина, від шлюбу з якою в них є спільна дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом з дочкою та ще родичкою поїхали на декілька днів до Новоазовського району Донецької області провідати батьків. 06 лютого 2016 року вирішили повернутися додому. Батько [PERSON] на своєму автомобілі відвозив їх на автобус. Через погодні умови сталася ДТП, [PERSON] загинула на місці, родичка наступного дня, їх дочка, [PERSON] досі перебуває у лікарні міста Донецька у край важкому стані. Батько та мати [PERSON] також були травмовані та перебувають у лікарні. Інших родичів в [PERSON] немає. Начальник Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] своєю заявою від 25 лютого 2016 року просила розглянути справу за відсутності представника відділу, на розсуд суду. Свідок [PERSON] пояснення заявника підтвердила, додала, що заявник її син, загибла колишня невістка, з якою вони спілкувались до дня її смерті та підтримували дружні стосунки. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як встановлено судом, та підтверджується наданими заявником доказами, заявник є колишнім чоловіком [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час перебуває на лікуванні у медичному закладі міста Донецька у важкому стані внаслідок ДТП. Інших родичів [PERSON] в місті Маріуполі немає. За даними паспорту [PERSON], остання народилась 15 вересня 1974 року у місті Маріуполі Донецької області, та є громадянкою України. Факт смерті останньої підтверджується даними, внесеними у лікарське свідоцтво про смерть № 38 від 08 лютого 2016 року, форма 106/о, затверджена\~Наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545, згідно до якого [PERSON], [INFO], померла 06 лютого 2016 року. Місцем смерті зазначено: Україна, Донецька область, Новоазовський район, село Маркіне; смерть настала на автодорозі біля села; причина смерті травматичний шок, закритий перелом основи черепу. Листом начальника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] від 24 лютого 2016 року № 44/4.4-03-24 заявника повідомлено про неможливість внесення до актового запису відомостей про смерть [PERSON] на підставі вказаного лікарського свідоцтва з посиланням на ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». За положеннями ч. 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, який є батьком неповнолітньої дитини загиблої особи, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Окрім медичного документу факт смерті підтверджено поясненнями [PERSON], [PERSON], які вони надавали як свідки. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті колишньої дружини заявника, [PERSON]

Outcome: approved