Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилалася на те, що з 09.02.2001 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою проживає по теперішній час. До 26.06.2016 року у вказаній квартирі разом із нею без реєстрації місця проживання проживав її син [PERSON] , оскільки вона хворіла та потребувала стороннього догляду. [PERSON] з 15.03.2013 року по 23.09.2016 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира належала синові на підставі договору дарування квартири від 23.07.2014 року. [INFO] [PERSON] помер. Витрати по похованню заявниця разом із другом сина [PERSON] взяли на себе. ЇЇ син не був одружений, дітей не мав. Після смерті сина відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Однак, вона як спадкоємиця за законом першої черги, протягом шести місяців після смерті сина не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, яка своєчасно її прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. У подальшому, вона звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про паво на спадщину, проте їй було роз`яснено, що оскільки вона з сином були зареєстровані за різними адресами, вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Наведені обставини перешкоджають заявниці належним чином оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її сина, а тому у неї виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із сином на час його смерті. Факт проживання разом із спадкодавцем однією сім`ю підтверджує актом №154 від 28.10.2021 року. Просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини: [INFO] за адресою [ADDRESS] . Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила суду, що [INFO] помер син заявниці [PERSON] . Заявниця вчасно не звернулась із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що на час смерті вона проживала разом із сином за однією адресою [ADDRESS] , тому вона вважала, що прийняла спадщину. Від представника заінтересованої особи Чернівецької міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення заяви, якщо це не порушуватиме права інших осіб та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] був сином [PERSON] . Їй відомо, що разом із заявницею, за адресою [ADDRESS] мешкав її син, який доглядав за матір`ю, тому не проживав у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду показав, що він з [PERSON] були товаришами. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] . [PERSON] дозволив йому проживати у вказаній квартирі, а сам проживав разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Він займався його похованням. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст.315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як було встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зазначено [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Із дослідженої судом довідки ПП «Регіон-Центр» від 25.10.2021 року, останнє місце проживання померлого [PERSON] було зареєстровано з 15.03.2013 року по 26.06.2016 року за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Місце проживання заявниці [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №345346 від 26.10.2021 року про склад осіб, місце проживання яких зареєстровано у житловому приміщенні/будинку (а.с.7). Із дослідженого судом акту №154 від 28.10.2021 року, завіреного директором КП «Містосервіс», вбачається, що [PERSON] проживав зі своєю матір`ю, без реєстрації за адресою [ADDRESS] , по день своєї смерті [INFO] . Вказану обставину підтверджують сусіди з кв.4 [PERSON] та №5 [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Як було встановлено судом, заявниця проживала разом із [PERSON] до його смерті, що підтвердили свідки, допитані судом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved