Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема, у виді Ѕ частини квартири [ADDRESS] . За життя мати позивача склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла йому. Спадщину позивач, як він зазначає, він прийняв у 2018 році та вирішив оформити спадкові права, звернувшись до нотаріуса, однак отримав письмову відмову, мотивовану відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно у виді вказаної вище квартири. [PERSON] зазначає, що правовстановлюючі документи знаходяться у його батька [PERSON] , однак через неприязні відносини між ними останній відмовляється надати документи для оформлення спадщини. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду із позовом для захисту своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нестеренко А.В. в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без участі сторони позивача та зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник відповідача Кременчуцької міської Ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, згідно наданого суду клопотання представником міської ради Коробова Д.В., останній просив суд розглянути справу без участі представника відповідача. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, та із врахуванням тієї обставини, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача [PERSON] - адвоката Нестеренко А.В., думку представника відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області - Коробова Д.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Світловодським міським відділом ЗАГС Кіровоградської області. Згідно заповіту, посвідченого 09 березня 2002 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Савера М.В., та зареєстрованого в реєстрі за номером 821, [PERSON] , [INFO] , заповіла все своє майно [PERSON] . 19 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 0, 0564 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Білецьківська сільська рада, СТ « Прогрес Плюс» , кадастровий номер [NUMBER] . Однак, постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. від 19 грудня 2018 року за вих. №844/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з підстав ненадання правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також на земельної ділянки площею 0, 0564 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Білецьківська сільська рада , СТ «Прогрес Плюс» , кадастровий номер [NUMBER] . Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні достовірно встановлений факт належності [PERSON] на праві спільної сумісної власності частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого УЖКГ адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів від 23 лютого 1993 року, а саме зазначене підтверджується: довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» за вих.№61/1731 від 07 травня 2018 року, що міститься в дослідженій в судовому засіданні спадковій справі №22/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] ; відповідно, свідоцтвом про право власності на житло, видане 23 лютого 1993 року Управлінням житлово - комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . Згідно зазначених вище документів, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та її чоловіку [PERSON] . Згідно зі статтею 16 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07 лютого 1991 року, що діяв на час виникнення права власності [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності; здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Згідно із частиною 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України № 2006-VII від 20 червня 1969 року, що був чинний на момент виникнення права власності [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки нажита подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі, то кожен з них має в рівних частках права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона обов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Виходячи зі змісту статей 1217, 1222 Цивільного кодексу України, враховуючи матеріали спадкової справи №22/2018 та зміст постанови приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. від 19 грудня 2018 року, якою встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] , позивач являється спадкоємцем після померлої матері [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З вищевикладених обставин справи вбачається, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] , якій за життя на праві власності належала частина квартири [ADDRESS] , оскільки неможливість оформити право власності на спадкове майно нотаріально дає право на визнання його в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved