Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на утримання дітей та стягнення коштів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем не перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2015 року.\~\~Від сумісного подружнього життя мають\~ двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] ,\~ [INFO] \~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ які проживають з позивачем\~\~і знаходяться на її утриманні. Відповідач\~\~на даний час працездатний,\~але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини не надає.\~\~Просила стягнути з відповідача на її користь\~\~аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття, а також, просила стягувати з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення сином \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ трьох років. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 15). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст.\~280\~ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.12.2015 року (а.с.5). Судом також встановлено, що від сумісного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.2016 року (а.с.3) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2018 року (а.с.4). Інших дітей, крім вказаних доньки та сина, сторони не мають. Згідно Акту від 30.12.2021 року, підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а. с.6). Доказів наявності у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дітей, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. У роз`ясненнях, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~та\~ст. 182 СК України\~зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. В даному випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. За частинами першою, другою\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій\~статті 182 СК України. Враховуючи встановлені судом обставини справи, розмір витрат, які несе позивач на утримання таких двох дітей, стан здоров`я та матеріальне становище вищеназваних дітей; виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи ту обставину, що обов`язок утримувати кожну дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на утримання таких дітей з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, у розмірі 1/3 частини\~\~з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини окремо,\~\~починаючи з 18 лютого 2021 року, та до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком\~\~таких дітей зобов`язаний їх матеріально утримувати. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягувати з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Згідно з частинами другою та четвертою\~статті 84 Сімейного кодексу України\~(далі -СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої\~статті 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Із аналізу вказаних норм матеріального закону випливає, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їхдослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Матеріали справи не містять доказів, що за станом здоров`я відповідач не може працевлаштуватися та отримувати відповідний дохід у вигляді заробітної плати чи доходу. Стороною відповідача не доведено суду фінансову неспроможність надавати аліменти на утримання дружини. Для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм, встановлюється прожитковий мінімум для особи відповідного віку та статусу. В даному випадку, судом встановлено, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років. Відповідно до\~статті 48 Конституції України\~кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У відповідності із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~встановлено, що прожитковий мінімум - це вартісна оцінка споживчого кошика, у якому мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для забезпечення здоров`я людини та життєдіяльності. Таким чином, для забезпечення життєдіяльності особи, виходячи з її мінімальних потреб, необхідно мати матеріальні активи не менше закріпленого на законодавчому рівні прожиткового мінімуму. Враховуючи, що право на достатній життєвий рівень мають, як особа, яка отримує аліменти, так і платник аліментів, суд зазначає, що вирішуючи даний спір має бути забезпечено дотримання принципу рівності сторін в праві на достатній життєвий рівень. На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивач не працює, не має джерела доходу у зв`язку з здійсненням догляду за [PERSON] до досягнення такою дитиною трьох років, відповідач працездатний і може отримувати заробіток чи дохід, достатній для виконання свого обов`язку по утриманню малолітнього сина та дружини, з урахуванням інших досліджених обставин, що мають істотне значення, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання відповідача до досягнення малолітнім сином трьох років, такими, що підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне роз`яснити з цього приводу, що\~\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України). Згідно ч.1ст. 191\~СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування, суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Окрім цього, у зв`язку з тим, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовну вимогу про стягнення аліментів та стягнення коштів на утримання дружини, то в силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved