Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак на протязі тривалого часу вони як сімя спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Від спільного шлюбу в них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком неповнолітніх дітей є відповідач. З часу фактичного розірвання їхніх сімейних відносин відповідач як батько дітей перестав надавати регулярно допомогу на їх утримання, а вона в даний час не працює і їй одній важко утримувати дітей. Відповідач [PERSON] постійного заробітку немає, однак має мінливий дохід, тому вона вважає, що він повинен платити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 035673 (а.с. 8). За час спільного проживання сторін у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5,6), з яких видно, що батьком дітей є відповідач [PERSON]. Враховуючи викладене, а також, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати їм утримання до досягнення ними повноліття, беручи до уваги, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, суд вважає, що позов позивача [PERSON] слід задоволити частково та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісчно до досягнення ними повноліття . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного ст.ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved