Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, яка утворилася за період з 01.05.2013 року по 01.10.2019 року в розмірі 15372,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. Відповідач є споживачем вказаних послуг. З 01.05.2013 року по 01.10.2019 року відповідач в повному обсязі не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15372,90 грн. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, проте відповідач борг не сплатила. ІІ. Процедура та позиції сторін 06.07.2020 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Представник позивача в судові засіданні не з`являвся, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання 22.07.2020 року та 02.09.2020 року не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем її проживання. 21.07.2020 року та 31.08.2020 року відповідач двічі направила на адресу суду аналогічні за змістом заяви про відкладення судових засідань, посилаючись на продовження карантинних заходів в державі у зв`язку з пандемією коронавірусу. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в її відсутності. Сам по собі факт введення карантину не є поважною причиною для неявки в судове засідання, норми ЦПК України не містять норм, які б давали суду підстави відкладати розгляд справ у зв`язку із введенням на території України карантинних заходів, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення судового засідання і визнає, що відподач не з`явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, причини неявки визнані судом не поважними, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 02.11.2019 року квартира [ADDRESS] забезпечується послугами з централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" (а.с. 5). [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , вона є власником квартири та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER], а відтак вона є споживачем вказаних послуг (а.с. 5, 16). Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] плата за надання послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.06.2013 року по 01.10.2019 року вносиласm несвоєчасно та не у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 15372,90 грн (а.с. 6-7). Матеріалами справи не підтверджено, що заборгованість утворилась з 01.05.2013 року, про що позивач зазначив в позові. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем комунальних послуг з централізованого опалення, однак, всупереч приписам законодавства, свій обов`язок щодо оплати наданих послуг своєчасно та у повному обсязі не виконує. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, суд гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні. Відповідач не скористаласm своїми процесуальними правами, передбаченим ст.ст. 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, та не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 15372,90 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України до суми судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, суд зараховує суму судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 192,10 грн., у видачі якого було відмовлено згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2019 року. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved