Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Острозької міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрація Хмельницької області. В обґрунтування позову вказано, що відповідно до свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] її матір'ю записана [PERSON], а батьком-[PERSON], який характеризується по місцю проживання негативно, а саме, раніше судимий, схильний до зловживання спиртними напоями, не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, мешкає в будинку сам санітараний стан якого незадовільний. З липня 2017 року малолітня [PERSON] проживає та перебуває на утриманні своєї бабаусі [PERSON] в [ADDRESS] де створено належні умови для повноцінного розвитку, виховання та проживання дитини. Місце перебування матері дитини [PERSON] на даний час невідоме. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки не бере, він не піклується про здоров'я дитини її фізичний і духовний розвиток. Позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], передати малолітню [PERSON] органу опіки та піклування Острозької міської ради для вирішення питання про подальше її влаштування та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] Від позивача до суду надійшла заява про слухання справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області Мороз С.В. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів, як і заявлений позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову та знаходить його таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 150 та п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Судом об'єктивно встановлено, що батьком малолітньої [PERSON] є відповідач [PERSON], а матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 24.01.2013 року. Місце перебування матері дитини [PERSON] невідоме. Батько дитини [PERSON] ухиляється від її утримання та виховання, не цікавиться життям дитини, її здоров'ям, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не заперечує проти того щоб його позбавили батьківських прав. Малолітня [PERSON] з липня 2017 року проживає у своєї бабаусі [PERSON] в [ADDRESS] де створено належні умови для повноцінного розвитку, виховання та проживання дитини та перебуває на її утриманні. Викладені факти підтверджуються довідкою Острозького дошкільного навчального закладу № 2 "Веселка" № 68 від 12.10.2017 року, висновком органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації від 07.11.2017 року, висновком органу опіки та піклування Острозької міської ради, актом обстеження житлово-побутових умов від 24.09.2018 року Отже, відповідач взагалі не бере участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання доньки. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідача з донькою не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з дитиною, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Згідно висновку органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації від 07 листопада 2017 року, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, не проявляє батьківського піклування про неї та про її фізичний, моральний і духовний розвиток, не займається її підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації підтримав вказаний висновок та висловив позицію про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 СК України). Тож, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та зважаючи на його задовільний стан здоров'я, оскільки доказів на підтвердження погіршення такого ним суду надано не було, відсутність у відповідача інших утриманців стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11.01.2018 року і до досягнення донькою повноліття. Мінімальний розмір стягуваних аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved