Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

На розгляд суду [PERSON] предявлено вказану позовну заяву. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач [PERSON] є громадським діячем, членом неурядової, культурно-просвітницької, громадської організації «Всеукраїнське жіноче товариство імені [PERSON]». 4 вересня 2018 року позивачем виявлено факт незаконного використання земель державної власності, а саме збирання врожаю культури соняшника на території Першотравневої сільської ради Покровського району Донецької області. Проявляючи активну громадянську позицію, позивачем, в порядку ст. 214 КПК України, - подано заяву про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб за самовільне зайняття земельної ділянки за ознаками ч. 1 ст. 197-1 КК України та повідомлено про ймовірно скоєний злочин Товариство з обмеженою відповідальністю «Телебачення «Капрі» з метою доведення цих подій до місцевих мешканців через висвітлення засобами масової інформації. 5 вересня 2018 року приблизно о 11:30 годині [PERSON] разом з репортером та оператором ТОВ «Телебачення «Капрі» прибули до приймальні голови Покровської райдержадміністрації Донецької області [PERSON] з ціллю отримання від останнього, як представника влади, пояснень та огляду документів на землю, на якій проводяться сільськогосподарське виробництво без передачі ділянки в оренду, оминаючи перерахування до бюджету орендної плати, податків після збору урожаю. Безпосередньої зустрічі з [PERSON] в зазначений день не відбулося, з причини відсутності відповідача на робочому місці. Секретарем голови райдержадміністрації забезпечено можливість телефонної розмови з [PERSON] Бесіду проводила репортер [PERSON], при цьому діалог був доступним іншим присутнім в кабінеті приймальні через гучномовний динамік телефону, та фіксувався на відео оператором телебачення [PERSON]. Під час розмови, за позицією [PERSON], - [PERSON] повідомив [PERSON] що стосовно ситуації щодо спірного земельного питання позивач (далі мовою оригіналу): «несет бред сивой кобылы», крім того в подальшому при обговорюванні призначення зустрічі, відповідачем озвучено фразу (далі мовою оригіналу від першої особи): «вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами разговаривать», - такі слова позивачем знову розцінено та сприйнято на свою адресу. За переконанням [PERSON] відповідачем поширено інформацією, яка має образливий і негативний характер, та порушує прийняті в Україні принципи, моралі, етики, порушує немайнові права позивача як людини, громадянина, громадського діяча, члена центрального проводу організації, публічної особи. Позивач стверджує, що вищезазначені висловлювання відповідача [PERSON] не можуть бути оціночним судженням, оскільки мало місце розповсюдження образливої інформації третім особам, що принижує честь, гідність позивача, впливає на формування негативної соціальної оцінки оточуючих, порушує ділову репутацію як громадського діяча та публічної особи. Неправомірними діями відповідача [PERSON] завдано моральну шкоду, яка, згідно змісту позовної заяви, виразилася в душевних стражданнях та переживаннях, порушенні позивачем душевної рівноваги з причини висловлюванні образ та приниженні в присутності інших осіб. [PERSON] вважає, що аудіо- та відеозапис спілкування відповідача з представником ЗМІ, який міститься на DVD - диску (долучено до позову), є достатнім доказом вини відповідача в поширенні інформації, яка принижує честь та гідність позивача. За таких обставин, [PERSON] за захистом порушених, за її позицією, прав звернулася до суду, та згідно змісту заявлених вимог просить: - визнати, що образи поширені, за її переконанням, Головою Покровської районної державної адміністрації Донецької області принижують її честь, гідність, ділову репутацію; - зобовязати відповідача прилюдно принести свої вибачення через засоби масової інформації ТОВ «ТБ Капрі» за образливі висловлювання на її честь, гідність та ділову репутацію, замовивши розміщення відповідної відеопродукції на телеканалі; - стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної компенсації грошову суму 117000 гривень; - ініціювати перед Президентом України питання про відсторонення [PERSON] від займаної посади Голови Покровської райдержадміністрації Донецької області за поведінку, яка ганьбить і принижує цю посаду, Президента і Державу Україна. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, надала пояснення аналогічно письмово викладеним, зокрема зазначила наступне. 4 вересня 2018 року випадково дізналась про протиправне безпідставне використання земель Покровського району, - підозра виникла коли проїжджала вдовж такої ділянки і побачила, що земля державної власності, яка ніким не повинна використовуватися на підставі оренди, обробляється невідомими особами. Самостійно намагалася встановити цих осіб, однак зіткнулася з грубістю і категоричною відмовою надати будь-яку відповідь, тоді викликала на місці телеканал «Капрі» та поліцію м. Покровськ Донецької області. Під час зясування було встановлено, що ця земельна ділянка (кадастровий номер 1422784500:05:000:0542) згідно державного реєстру є державною власністю, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і станом на 04.09.2018 року в оренді не знаходиться. На підставі заяви позивача внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину за ст. 197-1 КК України, наразі проводиться досудове розслідування. 5 вересня 2018 року об 11:30 годині позивач за своєю діяльністю громадського діяча як член громадської організації «Всеукраїнське жіноче товариство імені [PERSON]» в межах своїх повноважень, визначених законодавством України та статутом відповідної громадської організації в супроводі працівників ТОВ «Телебачення «Капрі» звернулись до голови Покровської райдержадміністрації Донецької області для встановлення обставин щодо спірної ситуації щодо незаконного оброблення землі. [PERSON] на роботі не було, тому репортер [PERSON] телефоном через секретаря приймальні звязалася з відповідачем, та в ході такої бесіди останній, будучи представником влади, допустив висловлювання, що позивач «несет бред сивой кобылы» та згоден на зустріч з представниками ЗМІ виключно за умови, що позивач присутньою не буде, при цьому обмовився що «вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами разговаривать». Такі образливі слова принижують честі та гідність, мають негативний вплив на ділову репутацію позивача як громадського діяча, висловлені під час виконання дій, направлених на захист інтересів держави, суспільства міста та району. Вважає, що відповідач має нести відповідальність, а тому має прилюдно вибачитися за образливі висловлювання у спосіб, наближений до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування, шляхом виступу на місцевому телевізійному каналі. Також на відповідача має бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду, оскільки почуті образи викликали в неї стрес, декілька днів відчувала хвилювання, неспокій, нервові збудження, приймала ліки (настойку валерянки). Моральну шкоду оцінює в 117000 гривень, - такий розмір відповідає, на думку позивача, вимогам справедливості, розумності, а також матеріальному становищу [PERSON] (згідно оприлюднених відомості в єдиному державному реєстрі декларацій відповідач має статки в вигляді доходів від заробітної плати, підприємницької діяльності, внесків на депозитних рахунках). Крім того, позивач зазначила, що крім образливих слів під час телефонної розмови [PERSON] виконуючи професійні обовязки голови райдержадміністрації надав оцінку своїй діяльності (далі мовою оригіналу) «я писарь, который людям помогает оформлять», маючи на увазі, за доводами позивача, - право власності чи користування землями району. Позивач вважає, що поведінка [PERSON] ганьбить і принижує імідж Президента України, який призначив на посаду голови райдержадміністрації, і держави України, в інтересах якої відповідач повинен діяти разом з громадськістю на користь громади, не порушуючи при цьому присягу, яку він прийняв перед народом. За таких обставин, позивач заявляє вимоги застосування до відповідача що один захід загального характеру, а саме ініціювати перед Президентом України клопотання у вигляді окремої ухвали суду про відсторонення від посади голови райдержадміністрації за поведінку, яка не відповідає вимогам моралі та етики. Представник позивача адвокат [PERSON] (уповноважений на участь у справі на підставі договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру адвоката) у судовому засіданні юридично обґрунтував вимоги свого довірителя [PERSON], просив задовольнити позов з урахуванням правових норм, закріплених в ст.ст. 3, 28, 55, 68 Конституції України, ст. ст. 23, 270, 277, 1167 ЦК України, та розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених вимог [PERSON] заперечував, надав наступні пояснення. Так, в вересні 2018 року отримав позовну заяву, ознайомившись зі змістом якої не зовсім міг зрозуміти доводи позивача щодо порушення прав позивача, оскільки ніколи не мав намір принижувати честь, гідність останньої. Відмітив, що посаду голови райдержадміністрації обіймає вже четвертий рік, та протягом цього часу [PERSON] досить часто приходить на прийом, нею проявляється активна громадянська позиція. З позивачем відповідач знайомий десь з 1998 року, [PERSON] досить часто була присутньою на засіданнях ради. Жодних особистих неприязних стосунків між ним та позивачем не має, яких-небудь відомостей, що посягають на гідність і честь позивача не розповсюджував. Телефону розмову, яку мав з репортером телеканалу «Капрі» в цілому памятає, однак без подробиць (вже сплинуло досить багато часу), тоді обговорювалося питання користування земель державної форми власності, правом на передачу в оренду цих ділянок наділено обласний Держгеокадастр. Запевнив суд, що в ході тієї бесіди про позивача як особу з вимовою її прізвища, чи імя по батькові або надання оцінки діяльності останньої взагалі нічого не промовлялося. Окремо зазначив, що діалог з представником ЗМІ вівся з приватного телефону працівника райдержадміністрації (секретаря його приймальні), та про те, що було включено гучний зв'язок, а також проведено запис розмови без надання на це його згоди, - дізнався лише після порушення [PERSON] судової справи. Представник відповідача адвокат [PERSON] уповноважений на участь у справі на підставі договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру адвоката) висловив позицію про безпідставність позовних вимог, надав заперечення аналогічні письмово викладеним у відзиві на позов, поданим в порядку ст. 191 ЦПК України. Так, звернута увага суду: по суті п. 1 позову вимоги позивача щодо встановлення факту поширення образ, які принижують честь, гідність і ділову репутацію є бездоказовими; по суті п. 2 не чіткі вимоги щодо дій відповідача, які принижують позивача; по суті п. 3 ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту порушених прав як принесення вибачення перед особою; по суті п. 4 вимоги про відшкодування моральної шкоди суперечать ст. 1167 ЦК України; по суті п. 5 ініціювання перед Президентом України звільнення відповідача [PERSON] з посади голови райдержадміністрації не входить в компетенцію суду. Крім того, в позовних вимогах представник відповідача просить відмовити з огляду на недоведеність позивачем обставин, передбачених ст. 277 ЦК України. Від третьої особи Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області надійшов лист про відсутність підстав для участі прокурора у розгляді справи, оскільки спірні правовідносини стосуються особистої поведінки сторін, дані про порушення інтересів держави не має. Свідок [PERSON] (допитана за клопотаннями сторін позивача та відповідача) у судовому засідання надала наступні покази. Так, свідок обіймає посаду спеціаліста відділу діловодства, контролю та з питань організаційної роботи Покровської райдержадміністрації, робоче місце кабінет-приймальня голови райдержадміністрації [PERSON] 5 вересня 2018 року точного часу не може сказати, та точно памятає що до обідньої години (до 12 год.) прийшли [PERSON] та два працівники телеканалу «Капрі» (оператор та репортер), та висловили намір зустрітися з [PERSON] Особу позивача свідок знає, тому не має потреби останній додатково представлятися. [PERSON] досить часто приходить на прийом голови райдержадміністрації з різних питань (що пригадалося свідку, - в День прапора мала зауваження щодо відсутності відповідного державного символу на будівлі та за цим фактом позивач приходила з працівниками поліції). Свідок зателефонувала [PERSON] на його особистий мобільний номер та доповіла про те, що прийшли працівники ЗМІ, після чого за вказівкою саме [PERSON] передала слухавку кореспонденту, яка в свою чергу включила гучний зв'язок, та розмову могли чути інші присутні. Суть розмови свідок не може передати, спірною ситуацією не володіє, - обговорювалося земельне питання. Відповідаючи на питання учасників процесу, - свідок зазначила, що про [PERSON] [PERSON] під час тієї телефонної розмови не обмовлявся, та впевнено ствердила, що останній не знав, що позивач була присутньою в кабінеті. З дотриманням ст. 247 ЦПК України забезпечено повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та звукозаписувального засобу. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, - приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO], уродженка с. Перше Травня Красноармійського району Донецької області, зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO], мрн. Лазурний[ADDRESS] (дані встановлено паспортом громадянина України а.с. 11). \~ \~ \~ \~[PERSON] є членом громадської організації «Всеукраїнське жіноче товариство імені [PERSON]. Згідно Статуту зазначене Товариство є всеукраїнською, неприбутковою організацією, що обєднує жінок України, які прагнуть брати активну участь у розбудові Української національної держави, створенні громадянського суспільства на базі цінностей української нації; для успішного вирішення своїх статутних завдань Товариство взаємодіє з органами державної влади України, науковими інституціями, громадськими, політичними, культурно-освітніми та іншими організаціями (копія організаційного документа - а.с. 12 23). \~ \~ \~ \~4 вересня 2018 року [PERSON] звернулася з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб за фактом збирання врожаю культури соняшника на території Першотравневої сільської ради Покровського району Донецької області; заява внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018050410001515 за ознаками ч. 1 ст. 197-1 КК України (відомості встановлено з копії ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2018 року а.с. 86-88). \~ \~ \~ \~5 вересня 2018 року позивач [PERSON] разом з працівниками товариства з обмеженою відповідальністю «Телебачення Капрі» репортером [PERSON] та оператором [PERSON] прибули до Покровської районної державної адміністрації Донецької області з метою отримання документів на землю на території Першотравневої сільської ради, на якій проводяться роботи з сільськогосподарського виробництва без передачі ділянки в оренду (учасниками процесу не оспорюється). \~ \~ \~ \~Спірні відносини сторін, характер та основний обсяг яких охоплюється розглядуваною справою, - зводяться до вчинення [PERSON], головою Покровської райдержадміністрації дій, які принизили честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширення відповідачем образливою інформації третім особам, чим завдано позивачу моральних страждань. \~ \~ \~ \~Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством є честь, гідність і ділова репутація. За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~На підтвердження заявлених позовних вимог (допущення образливих висловлювань) [PERSON] надано DVD диск з аудіо- та відео- записом телефонною розмови відповідача [PERSON] з представником ЗМІ оператором ТОВ «Телебачення «Капрі» [PERSON], що мала місце 5 вересня 2018 року в кабінеті-приймальні голови Покровської райдержадміністрації. Вказаний доказ позивачем отримано безпосередньо в ТОВ «Телебачення «Капрі» на відповідний запит (а.с. 24, 25). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відтворено обидва файли, наявні на диску та встановлено, що аудіо-записом зафіксовано телефону розмову оператора ТОВ «Телебачення «Капрі» [PERSON] з [PERSON] (справжність запису учасниками процесу під сумнів не поставлено), тривалість запису 04:34 хвилини, при цьому відповідачем дійсно вжито такі фрази як (далі мовою оригіналу) «бред сивой кобылы» (на 39 40 секунді) та «вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами общаться» (на 03:30 03:33 хвилини). Аналогічне відображення звуку відтворюється при перегляді відео, з якого вбачається, що при телефонній розмові в кабінеті присутня також позивач [PERSON], працівник Покровської райдержадміністрації [PERSON] (допитана по справі в якості свідка), та оператор, яким і здійснено відеозапис (копія DVD диску долучена до матеріалів справ а.с. 81). \~ \~ \~ \~Суд надає оцінку дослідженому доказу на предмет доведення факту допущення [PERSON] образливих висловів на адресу позивача [PERSON] Так, фраза (далі мовою оригіналу) «бред сивой кобылы» була вжита відповідачем в якості надання пояснень на слова кореспондента про вихід в ефір програми стосовно незаконного засівання полів в контексті підготовки працівниками юридичної служби Покровської райдержадміністрації запиту на матеріали, що було показано на телеканалі. Суд акцентує увагу, що під час спірного вислову відповідач не адресував ці слова позивачу [PERSON], не було названо ані прізвище ані імені останньої. Більш того, суд погоджується з представником відповідача адвокатом [PERSON], що вказаний вираз є фразеологізмом, який використовується для позначення пустослів'я, неймовірною нісенітниці, - саме так відповідачем як головою Покровської райдержадміністрації було сприйнято матеріали, які вийшли в ефір на місцевому телебаченні «Капрі» щодо спірних земельних питань. Суд відмічає, що відповідачем [PERSON] при допущені висловлювання, яке сприйнято позивачем [PERSON] на свою адресу та розцінено як образу, що принижує честь, гідність не було ідентифіковано взагалі жодної особи, тобто в даному випадку мала місце узагальнююча відповідь на поставлене питання співрозмовника. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи та наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню) і спростувати. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. З урахуванням встановлених обставин, зазначених положень правових норм, - суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] висловив своє оціночне судження, надав критичну субєктивну оцінку ситуації з приводу земельного питання,. При цьому, з врахуванням обставин, при яких були озвучені вказані висловлювання, їх змісту (не є констатацією певного факту) та поведінки відповідача суд не може визнати саме допущений в мові фразеологізм образою честі і гідності позивача. Що стосується слів відповідача [PERSON] (далі мовою оригіналу) «вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами общаться», які, на думку [PERSON], стосувалися саме її діям як громадського діяча, публічної особи, тому негативно впливають на ділову репутацію позивача, - суд зазначає наступне. Так, зазначена фраза дійсно промовлена відповідачем в момент обговорювання з кореспондентом телеканалу дати та часу зустрічі (наступного дня після цих подій, тобто 06.09.2018 року о 10:00 годині), однак, знову ж таки, при цьому не було ідентифіковано взагалі жодної особи, не було сказано прізвища або власного імені позивача. В судовому засіданні позивачем не надано пояснень з яких доводів здійснює висновок, що вказане виловлювання розцінює як такий, що стосувався її особи. Таким чином, жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що у зв'язку з вищезазначеним висловлюванням відповідача у будь-кого стосовно позивача утвердилася думка, що вона є «…вот этой дурочкой…». Такі висловлювання не спричинили жодних негативних наслідків для позивача, зокрема порушення особистих немайнових прав. Суд звертає увагу, що як за змістом позовних вимог так і з поданих [PERSON] доказів вбачається, що спірні висловлювання «бред сивой кобылы» та «вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами общаться», - позивач повязує з подіями повідомлення нею правоохоронним органам про використання земель державної власності Покровського району без законних підстав, що передували розмові [PERSON] як голови Покровської райдержадмінстрації з представником ЗМІ саме з питання надання пояснень за зазначеним фактом, ймовірно, вчинення злочинної діяльності. Саме тому позивач [PERSON] впевнена, що вказані слова відповідачем стосувалися саме її особи. На таку позицію суд реагує наступним. Позивач [PERSON] є громадським діячем, членом громадської організації «Всеукраїнське жіноче товариство імені [PERSON]», та заявляє вимоги захисту ділової репутації як публічної особи. Так, у статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, від 12 лютого 2004 року вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. В пункті 7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Судом встановлено, що позивач [PERSON] беззаперечно проявляє діяльну громадянську позицію та здатність активно брати участь у справах суспільства і держави. При цьому, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує допущенням відповідачем образливих слів на її адресу саме як до громадського діяча під час виконання нею законних дій, направлених на захист інтересів суспільства, мешканців міста та району. Згідно з ч. 3, 4 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З огляду на положення вищезазначених міжнародно-правових актів, розяснень Пленуму ВСУ, тієї обставини, що позивач як громадський діяч, щодо якої межа допустимої критики є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, враховуючи значення слів («вот эту дурочку с собой не тяните иначе я не буду с Вами общаться»), які було вжито відповідачем без конкретизації особи (яку за власною субєктивною думкую вважав не розумною людиною), а також відсутність критики з боку відповідача відносно приватного життя позивача, - суд не вбачає підстав для висновку про те, що в даному випадку мало місце розповсюдження образливої інформації третім особам з метою порушення ділової репутації позивача. Такий висновок узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду, а саме рішень «Лінгенс проти Австрії», «Бусуйок проти Молдови» (підлягає врахуванню згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання висловлювань, які вжито [PERSON], головою Покровської райдержадміністрації, під час розмовного мовлення, - образами, які порочать честі, гідність позивача або розповсюдженням інформації, яка принижує ділову репутацію позивача. Позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації, а також прилюдного вибачення через засоби масової інформації є похідними (з урахуванням ч. 4, ч. 7 ст. 277 ЦК України, положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»), тому окремій оцінці ступеню підставності та обґрунтованості не підлягають. Оскільки судом відмовлено в задоволені основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога. Суд також відмовляє в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 117000 гривень. Так, згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження поширення [PERSON] негативної та / або образливої інформації щодо [PERSON], факти, викладені позивачем в обґрунтування вимог щодо захисту честі та гідності не доведено, - суд відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди, заявленої позивачем. В частині заявлених позовних вимог [PERSON] щодо ініціювання перед Президентом України клопотання про відсторонення [PERSON] від займаної посади голови Покровської райдержадміністрації Донецької області, - суд вказує наступне. Розпорядженням Президента України № 732/2015-рп від 05.10.2015 року головою Покровської (Красноармійської) районної державної адміністрації Донецької області призначено [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 118 Конституції України голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України. Вимога вищезазначеної норми не може бути застосована до випадків передбачених нормами частин девятої та десятої статті 118 Конституції України, відповідно до яких Президент України приймає рішення про відставку голови місцевої державної адміністрації у звязку з висловленням недовіри голові районної чи обласної державної адміністрації районною чи обласною радою. Вказане свідчить, що втручання в організаційні, кадрові питання органів виконавчої влади не входить в компетенцію суду, Основним законом чітко передбачено конституційний механізм призначення на посаду та звільнення з посади голів місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вимоги позову в даній частині не узгоджуються з діючим законодавством. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] при предявлені позовної заяви сплатила в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 1762 гривні (квитанція - а.с. 1), а також оплатила послуги адвоката за договором про надання правової допомоги грошову суму 20\~000, 00 гривень (акт здачі-прийому виконаних робіт а.с. 39, квитанція а.с. 40). Підстави для присудження відшкодування таких судових витрат позивачу відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. Відповідачем [PERSON] згідно документальних матеріалів понесено витрати на професійну правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги, укладеним 08.10.2018 року з адвокатом [PERSON] (а.с. 50 ). Так, згідно Акту виконаних робіт адвокатом надано таку правову допомогу відповідачу: консультація з питань порядку подачі заперечень проти позову (відповідність змісту та форми нормам ЦПК) 500 гривень; консультація про порядок розгляду позову, порядку подачі доказів, спростування предявлених вимог 500 гривень; консультація про порядок розгляду справи в суді апеляційної інстанції 500 гривень; консультація про порядок розгляду справи в суду касаційної інстанції 500 гривень; - знайомлення з матеріалами позову 2000 гривень; - підготовка відзиву на позов 4000 гривень; - участь в чотирьох судових засіданнях в суді першої інстанції 12\~000 гривень, - всього 20 000,00 гривень (а.с. 67). Даний розрахунок перевірено судом з урахуванням наступних положень законодавства. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Так, в розрахунку розміру витрат на правничу допомогу вказано, що за надання консультацій відповідачу адвокатом було витрачено 4 години з оплатою такої послуги грошової суми у розмірі 2000,00 гривень. Суд звертає увагу, що питання з яких адвокатом надано усну консультацію в різні дні (08.10.2018 р. та 10.10.2018 р.) про порядок подачі заперечень проти предявлених вимог та порядок розгляду позову обєктивно не можуть бути обємними. Більш того строки подачі відзиву на позовну заяву відповідно до ст. ст. 178, 191 ЦПК України, права відповідача (на заявлення зустрічного позову відповідно до ст. 193 ЦПК України, подачу заперечення на відповідь позивача на відзив) детально розяснено безпосередньо суддею в ухвалі про відкриття провадження у справі за позовом від 24.09.2018 року, копію якої надіслано на адресу відповідача (а.с. 43-44), крім того стороні відповідача розяснено порядок подачі доказів та заяв з процесуальних питань в ухвалі суду від 19.11.2018 року (а.с. 74-75). На переконання суду, розмір витрат на консультацію, що буде відповідати принципу співмірності виконаній роботі адвоката складає 200 гривень. При цьому, суд вважає безпідставним віднесення до витрат на правничу допомогу консультацію адвоката про порядок розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанції, - захист таких прав відповідача на майбутнє неможливий. \~ \~ \~ \~Також, на ознайомлення з позовною заявою та долученими матеріалами, адвокатом було витрачено 2,5 години, та вартість такої роботи складає 2000,00 гривень. Суд звертає увагу, що позовна заява [PERSON] за обсягом викладена на 7 аркушах, до позову додано необємні за змістом документальні матеріали, тому, суд, враховуючи досвід адвоката (адвокатська діяльність розпочата в вересні 2012 року), вважає що співрозмірним розміром витрат на ознайомлення з позовом є сума коштів розміром 500 гривень з огляду на потребу в витрачанні меншого часу для таких дій. \~ \~ \~ \~На підготування відзиву на позовну заяву адвокатом витрачено 5 годин, та вартість такої роботи складає 4000 гривень. Так, відзив, який поданий представником відповідача, складається з трьох сторінок (без врахування вступної, прохальної частин та переліку додатків). Значна частина відзиву містить викладення обґрунтування позову [PERSON], а також аргументи, які не враховано судом при розгляді справи (в частині нерозуміння адвокатом в якому значенні вжито позивачем слово «образи» з позиції наголосу на перший чи останній склади). Тому суд не може визнати витрату часу у кількості 5 годин співмірними виконаній роботі зі складання такого відзиву. На переконання суду, розмір витрат в сумі 1500 гривень за таку роботу адвоката буде відповідати принципу співмірності наданих правових послуг. Крім того, відповідачем [PERSON] проведено оплату послуг адвоката [PERSON] в судових засідання з розгляду справи, а саме за 4 засідання 12\~000,00 гривень, тобто з розрахунку 3000 гривень за 1 засідання незалежно від тривалості чи процесуальних дій, вчинених судом. Згідно протоколів судового засідання (а.с. 72, 83, 89-92, 96-99) вбачається, що представник відповідача приймав участь лише в трьох судових засідання, тому суд надає оцінку співмірності роботі адвоката з проведеною платою за фактично вчиненими останнім процесуальними діями з безпосереднього представництва в суді. Так, суд відмічає, що адвокатом [PERSON] в судових засіданнях прийнято активну позицію (задавав питання учасникам процесу, зокрема, позивачу, свідку, мав суттєві заперечення проти заявлених стороною позивача клопотань з порушенням норм ЦПК України, виступ в дебатах, обмін репліками), - тому оплата такого виду роботи адвоката в сумі 1800 гривень (в розрахунку 600 гривень за 1 засідання) відповідатиме, на думку суду, принципу співмірності, зазначеному в ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень. На підставі ст. ст. 32, 68 Конституції України, ст. ст. 201, 277, 299 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року,

Outcome: approved