Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 22.05.2017 року) до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 08.08.1998 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану. Вказувала, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Під час сумісного життя з'ясувалося, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають зовсім різні погляди на сімейні відносини та обов'язки подружжя та принципи виховання дітей. На ґрунті цього між сторонами стали виникати сварки, відповідач соромить та ображає позивачку. Вказані обставини призвели до того, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки з 2010 року та на теперішній час остаточно втратили усі фізичні та духовні зв'язки між собою. Крім того , позивачка, з якою мешкає неповнолітня дитина, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, уточнені вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу, а також підтримує уточнені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, був зареєстрований 08.08.1998 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 335 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 14.05.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1425). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 2010 року, не ведуть спільне господарство. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. На підставі цього між ними виникають конфлікти та непорозуміння, які призвели до відчуження один від одного. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Також встановлено, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку кошти на утримання неповнолітньої дитини не надає. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Положеннями ч.2 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. На підставі наведеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто в даному випадку з 10.03.2017 року. Згідно квитанції № 0.0.720449485.1 від 07.03.2017 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved