Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання дитини та забезпечення її усім необхідним для нормального життя та розвитку, добровільно виділяти кошти відмовляється, хоча має реальну можливість сплачувати аліменти. Позивач у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з вимог ст.ст.180,\~181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02.07.2018 року рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова (а.с.4-6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться повністю на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини усіх видів доходу (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. За вимогами ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved