Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Якимівської селищної ради, третя особа: Реєстраційна служба Якимівського РУЮ про визнання права власності на квартиру, мотивуючи тим, що 14 вересня 2011 року рішенням виконавчого комітету Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №128 від 14 вересня 2011 року [PERSON] [INFO] як дитині позбавленої батьківського піклування була надана квартира [ADDRESS], яка належала до комунальної власності Якимівської селищної ради. На підставі рішення №128 від 14 вересня 2011 року був наданий ордер на вселення в вищенаведену квартиру №1517. 29 серпня 2013 року рішенням виконавчого комітету Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №4 було передано їй [PERSON] [INFO] у приватну власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 17.3 кв.м., житловою площею 17.3 кв.м. 17 жовтня 2013 року вона [PERSON] [INFO] звернулась до реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області з метою реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], однак реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції Запорізької області їй було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], про що була надана відповідна відмова. Свою відмову в реєстраційній службі мотивували тим що рішення виконавчого комітету Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №4 від 29.08.20ІЗроку не є правоустановчим документом. На теперішній час позивач не має можливості а ні отримати свідоцтво про право власності на квартиру, а ні зареєструвати за собою право власності, оскільки відповідно до вимог п.п.5.6 Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» на підтвердження виникнення права власності на нерухоме майно, органами місцевого самоврядування видавалися відповідні свідоцтва про право власності на спеціальних бланках, однак відповідне положення втратило чинність з 01 січня 2013 року на підставі наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14 грудня 2012 року з 01.01.2013 року. Враховуючи вищенаведене позивач вирішила звернутись до суду з позовом про визнання за мною права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позивач просить визнати за нею, [PERSON] [INFO], уродженкою смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області право власності на квартиру загальною площею 17.3 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності, підтримує вимоги, вказані в позові та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Якимівської селищної ради до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Не заперечує проти задоволення даного позову. Представник третьої особи: відділу реєстраційної служби Якимівського РУЮ в судове засідання не прибув. Письмову заяву, заперечення або клопотання на адресу суду не надав. В зв'язку з тим, що у справі наявні документи, які підтверджують те, що сторони подали до суду заяви, де просили розглянути справу за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: копія паспорта позивача ( а.с. 4); копія технічного паспорту ( а.с. 6); копія рішення Якимівської селищної ради № 128 від 14.09.2011 року ( а.с. 8); копія рішення Якимівської селищної ради № 4 від 29.08.2013 року ( а.с. 10); копія рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 7589062 від 05.11.2013 року ( а.с. 11, 12); копія висновку про вартість ( а.с. 13). Судом встановлено, що 14 вересня 2011 року [PERSON] [INFO] як дитині позбавленої батьківського піклування була надана квартира [ADDRESS], яка належала до комунальної власності Якимівської селищної ради. Реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції Запорізької області їй було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], про що була надана відповідна відмова, яка вмотивована тим, що рішення виконавчого комітету Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №4 від 29.08.20ІЗроку не є правоустановчим документом. На теперішній час позивач не має можливості а ні отримати свідоцтво про право власності на квартиру, а ні зареєструвати за собою право власності, оскільки відповідно до вимог п.п.5.6 Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» на підтвердження виникнення права власності на нерухоме майно, органами місцевого самоврядування видавалися відповідні свідоцтва про право власності на спеціальних бланках, однак відповідне положення втратило чинність з 01 січня 2013 року на підставі наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14 грудня 2012 року з 01.01.2013 року. У відповідності до ст.11 ч.5 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з рішень суду. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як у інший спосіб, ніж у судовому порядку позивач не має можливості оформити належне їй спадкове майно. На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 392, ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

Outcome: approved