Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявники [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), звернулися \~до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 07.10.2010р. між сторонами зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №244. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], 22.05.2014р.н., який проживає з матір"ю. Заявники вказують, що на даний час між ними фактично припинені шлюбні відносини, які не можуть бути відновлені, оскільки подружнє життя не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне життя.Сторони досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Заявник [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON], в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 07.10.2010р. між сторонами зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №244. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], 22.05.2014р.н., який проживає з матір"ю. Згідно нотаріально договору про визначення місця проживання дитини, участь батьків у її вихованні та сплату аліментів на дитину від 29.01.2018 року, сторони досягли згоди щодо утримання та місця проживання їхньої спільної дитини [PERSON], 22.05.2014р.н. (а.с.15-18). Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних відносин, заперечують проти подальшого збереження шлюбу, підтвердили відстуність будь-яких спорів між собою, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки шлюб грунтується на вільній згоді кожного з подружжя, а тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved