Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач 29.07.2014 року звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона з 2005 року по 2011 року сумісно проживали разом та вели спільне господарство. Від сумісного проживання у них народмилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона працює в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Синельниковому. Відповідач допомоги на утримання і виховання дитини не надає, донька знаходиться на повному її піклуванні. Вона потребує матеріальної допомоги на утримання доньки зі сторони відповідача. Просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити до негайного виконання судове рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області направлено доручення до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області про проведення процесуальних дій від 25 вересня 2014 року про вручення позовної заяви з додатками, а також про допит [PERSON]. Згідно надісланої суду заяви відповідача від 30.10.2014 року, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, пояснив, що в рахунок аліментів сплачував позивачеві мінімум 500 грн. та надав копію квитанції. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO]. (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.5 матеріалів справи виданої СМКП «ЖЕК-1» від 24 липня 2014 року №671, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.5). Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 29.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved