Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Заявник [PERSON] через представника [PERSON] /за довіреністю/ звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] року помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 3,38 га та 2,00 га, розташованих на території Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Заявник фактично спадщину прийняв, однак у зв'язку із пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та з ненаданням ним доказів сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, нотаріусом йому було відмовлено щодо прийняття заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. На момент смерті батька він більше десяти років проживав разом з ним фактично без реєстрації за адресою: [ADDRESS] до його смерті. Факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою сільської ради, показами свідків, але встановити цей факт можливо тільки в судовому порядку. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, доводи заяви підтримала. Представник Ярівської сільської ради також в судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви, сільський голова не заперечує проти заяви, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Так, позивач є рідним сином спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 5-8). Заповітом, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області 12.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 49 [PERSON] склав на ім'я спадкодавця заповіт яким заповідав усе своє майно (а.с. 4). Відмова нотаріуса (а.с.10 відповідно) свідчить про неможливість заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання із спадкодавцем. Довідкою виконавчого комітету Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області № 389 від 10.08.2017 року підтверджується, що позивач на момент смерті батька проживав з ним без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Дана обставина підтверджується також рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 21.09.2017 року згідно якого позивач після розірвання шлюбу з [PERSON] переїхав до батьків і мешкав з ними за вищевказаною адресою більше 10 років (а.с. 18). У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз'яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05.2008 р. «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим судом встановлено, що заявник на час відкриття спадщини проживав разом із своїм батьком [PERSON] однією сім'єю, вели з ним сумісне господарство за адресою: [ADDRESS] по день смерті останнього, що настала [INFO] року. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок. Таким чином, суд вважає можливим визнати факт постійного проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] року. Враховуючи викладене,

Outcome: approved