Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаниою заявою посилаючись на те, що 01.09.2013 року після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на [ADDRESS], як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріальної контори, була заведена спадкова справа, однак оформити свої спадкові права заявник не має змоги, так як прізвище чоловіка в свідоцтві на право власності на житло значиться - [PERSON], а в свідоцтві про смерть його прізвище значиться - «[PERSON]». Заявник просить суд встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], правоустановчого документу - свідоцтво на право власності на житло №10883 від 26.12.1994 року, виданого виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на квартиру [ADDRESS] на ім'я «[PERSON]». Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву в повному обсязі. Заінтересована особа до суду не направила свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних клопотань чи зав суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який приходився заявнику чоловіком. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.09.2013р. по справі про встановлення родинних відносин. Встановленим є те, що заявник, як спадкоємець першої черги, вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та була відкрита спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON]. Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Встановленим є те, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про про право на спадщину за законом на [ADDRESS] з причин розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця і власника в правоустановчому документі на це житло. Судом встановлено, що 26.12.1994 року [PERSON] було видано свідоцтво на право власності на житло за № 10883, а саме на квартиру [ADDRESS] видано згідно з рішенням виконкому від 26.12.1994р. Однак, з матеріалів справи (копія технічного паспорту, довідки ЖЕК, квитанцій) вбачається, що [PERSON] володів, користувався та управляв своїм майном - квартирою [ADDRESS]. Його право власності підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло за № 10883 і дане право ніким не заперечується, відсутні дані про користувача даним помешканням на ім'я [PERSON]. Натомість є дані, що за зазначеною адресою був зареєстрований , проживав та помер [PERSON]. Невірне написання прізвища в документі не позбавляє права на спадкове майно спадкоємців. Зазначена помилка не є даними, які б спростовували право власності [PERSON]. на майно. Відомостей, які б заперечували факт належності [PERSON]. вказаного правоустановчого документу - свідоцтва на право власності на житло, судом не виявлено. Згідно п.6 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. А тому враховуючи наведене, суд вважає можливим встановити факт належності правоустановчого документу - свідоцтва на право власності на житло за № 10883 від 26.12.1994р., виданого виконкомом Білоцерківської міської ради на квартирну [ADDRESS] на ім'я «[PERSON]» - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved