Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Барська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована у даному будинку, але фактично не проживає у ньому, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, особистих речей у будинку немає і взагалі будинком вона не цікавиться, а її реєстрація у будинку позивача чинить останній перешкоди у повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд, та значно обмежує її законні права. Вона неодноразово зверталася до відповідача щоб вона добровільно знялась з реєстрації, однак добровільно це зробити відповідач не бажає. Тому позивач змушена звертатися до суду з проханням визнати відповідача у справі такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Барської міської ради Вінницької області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про те, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. 08.07.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача та третьої особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до даних копії договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за № 1217 від 26.06.2019, [PERSON] передала безоплатно у власність (подарувала), а [PERSON] прийняла дарунок - житловий будинок з належними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договір дарування зареєстровано 26.06.2019, номер витягу 171814865. Згідно з даними довідки Ялтушківського старостинського округу Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 293 від 20.04.2021, [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає у [ADDRESS] з 26.06.2019 по даний час. Відповідно до даних копії довідки Ялтушківського старостинського округу Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 292 від 20.09.2021, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] , зареєстрована, але не проживає. Відповідно до даних актів обстежень фактичного проживання від 22.01.2021, та 08.07.2021, встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] понад два роки відсутня за місцем реєстрації, поважність причин своєї відсутності суду не повідомила, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачем, реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивача чинить останній перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки відповідач не є членом сім`ї власника будинку та власник не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у ньому. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 908 гривень витрат на сплату судового збору. На підставі ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved