Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.10.2016 року звернувся до Київського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Одеська Універсальна біржа «Вітязь», [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №97-151М від 24.10.1997 року, а саме квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Одеській Універсальній біржі «Вітязь». Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не зявились, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, та розглянути справу за його відсутності, також у разі неявки відповідачів постановити заочне рішення суду. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду заяви в який не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили розгляд справи провести за їх відсутності, відповідач [PERSON] про причини неявки суд не сповістив. Треті особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було вирішено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 1997 року між [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі довіреності від 02.10.1997 року, посвідченої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованої в реєстрі за №3-3796, та [PERSON] на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» був укладений договір №97-151М купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру №52, загальною площею 82,5 кв.м., в будинку №4, по вулиці Героїв Прикордонників, в місті Одесі. Договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 28.10.1997 року, 251 пр-стр 18-р№771. У тексті вказаного договору купівлі-продажу вказано, що він не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 27.01.2017 року за №480589.36.16, 18/25 часток квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за №97-151М від 24.10.1997 року, та 7/25 часток вказаної квартири належать [PERSON] на підставі договору дарування від 06.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2414. На теперішній час позивачеві стало відомо, що договори, які були укладені на біржах повинні бути посвідчені нотаріально, і він був вимушений звернутись до суду, оскільки не може в повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. Згідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недодержання цієї вимоги, згідно ст.220 ЦК України, тягне за собою недійсність договору. Але законом передбачено право сторони визнання угоди дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення. Біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна була укладена відповідно до вимог законодавства, що діяли на час її укладення. Відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу»\~(станом на час виникнення правовідносин) «Одеська нова біржа» мала право посвідчувати угоди купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вони нотаріальному посвідченню не підлягали. Покупець набув право власності на обєкт продажу з моменту укладення угоди і реєстрації її на біржі та в БТІ. Тому слід вважати, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою\~ст.319 ЦК\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Біржова угода купівлі - продажу нерухомості являлася одним із видів правочинів відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції станом на час виникнення правовідносин). У відповідності до ч.2\~ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору,\~постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Таким чином, позивачем всі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. При викладених обставинах, позов є обґрунтованим, враховуючи, що відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved