Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на наступні обставини. З 2014 року він перебуває в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. 8 грудня 2016 року вона народила сина [PERSON], про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 20.12.2016 року зроблений актовий запис № 1094. Оскільки він не перебував у шлюбі з відповідачкою, то при реєстрації народження [PERSON], актовий запис про батька був вчинений зі слів матері. З 2014 року і по теперішній час він проживає з відповідачкою і їхньою спільною дитиною. Оскільки у відповідачки немає паспорта, співробітники Лівобережного відділу реєстрації актів цивільного стану не прийняли у неї заяву про внесення змін до свідоцтва про народження, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. Просить суд визнати його батьком відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису про народження сина, а саме: вказати батьком дитини [PERSON], та змінивши дитині прізвище на "Чудіков". Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження І-НО №734294, виданого 20.12.2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 08 грудня 2016 року, актовий запис № 11094, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлений факт, що запис про батька у свідоцтві про народження дитини [PERSON] був зроблений матірю [PERSON] з її слів відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується актовим записом про народження №1094 від 20 грудня 2016 року, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Частина 1 ст.128 СК України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частина 2 цієї статі встановлює, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до переконання, що батьком [PERSON] є [PERSON], оскільки його батьківство підтверджено наданими доказами, а саме записом у свідоцтві про народження дитини, де батьком вказаний [PERSON], що збігається з імям та по батькові позивача, а відповідно по батькові дитина Євгенович, його батьківство не оспорюється відповідачкою, внаслідок чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.ст.126, 128, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved