Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що її малолітні діти, [PERSON] та [PERSON] , є власниками по 1/2 частини кожен трикімнатної квартири відповідно до договору дарування укладеного 19.04.2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ланко Г.В., зареєстрованому в реєстрі за № 825, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На час укладення вказаного договору в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач - [PERSON] , який доводиться їй колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано в 2013 році. З 2013 року відповідач жодного дня не проживав у зазначеній квартирі та до теперішнього часу не заселився до квартири, ніколи не оплачував квартирну плату та комунальні послуги, не приймав ніякої участі у витратах, пов`язаних з утриманням квартири в належному житловому стані, його особистих речей в квартирі немає. Фактичне місце проживання відповідача їй невідоме. На сьогоднішній день вони не спілкуються між собою. Вона, як законний представник своїх малолітніх дітей, несе всі витрати, пов`язані з утриманням квартири та сплатою комунальних послуг, в тому числі й тих, що пов`язані з реєстрацією відповідача в квартирі, підтримую житло в належному житловому стані. Таким чином, з 2013 року відповідач ніколи в квартирі не проживав і не проживає, інтересу до неї, як до житлового приміщення, що потрібно йому для проживання, не проявляє. Факт не проживання [PERSON] з 2013 року по теперішній час в зазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання від 12.11.2019 року, складеним КП КМР «УКОЖФ». Через реєстрацію відповідача у вказаній квартирі вона повинна сплачувати квартирну плату та комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого в квартирі відповідача. Вона ніколи не чинила відповідачу перешкод в користуванні житловим приміщенням в квартирі і він у свою чергу з заявами про перешкоджання в користуванні зазначеної квартиро не звертався. Таким чином, відповідач не проживає у квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] без поважної причини більше 6 місяців, і вона вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в цій квартирі. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по квартирі за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2020 року ухвалено заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] яка діє від імені та інтересах своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Представник третьої особи - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] та [PERSON] . [INFO] . Що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9, 10). Малолітні є власниками по 1/2 частини кожен трикімнатної квартири відповідно до договору дарування укладеного 19.04.2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ланко Г.В., зареєстрованому в реєстрі за № 825, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.14. 15-16, 17). Згідно наданих суду матеріалів, на час укладення договору дарування в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач - [PERSON] , який доводиться [PERSON] колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано в 2013 році, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення про розірвання шлюбу (а.с.11, 12). Згідно змісту позову, з 2013 року відповідач [PERSON] жодного дня не проживав у зазначеній квартирі та до теперішнього часу не заселився до квартири, ніколи не оплачував квартирну плату та комунальні послуги, не приймав ніякої участі у витратах, пов`язаних з утриманням квартири в належному житловому стані, його особистих речей в квартирі немає. Факт не проживання [PERSON] з 2013 року по теперішній час в зазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання від 12.11.2019 року, складеним КП КМР «УКОЖФ» (а.с.13). Згідно змісту позову, реєстрація відповідача порушує права малолітніх власників, в інтересах яких діє їх мати [PERSON] , так через реєстрацію відповідача у вказаній квартирі вона повинна сплачувати квартирну плату та комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого в квартирі відповідача. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Суд вважає, що відсутність відповідача [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, відсутні будь-які угоди про порядок користування цим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі перешкоджає здійсненню її власниками у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Outcome: approved