Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2016 року, в Сумській обласній філармонії, відбулися збори антикорупційного руху Сумщини. Під час зборів підприємцем [PERSON] були оприлюднені відносно нього недостовірні та неправдиві відомості, щодо фактів його причетності до злочинів, зокрема шахрайства та участі в корупційних схемах як доказ надає компакт диск із записом. В подальшому такі відомості були розповсюджені невизначеному колу осіб - користувачам мережі Інтернет та розміщені на веб-сайтах Сумських обласних газет. Дослівно [PERSON] зазначив: Перед подписанием объеденённого иска [PERSON] со скандалом и угрозами заставил написать ему расписку о якобы том что он мне давал 30 тысяч долларов США. Именно после подачи иска об отмене ипотеки на домовладение должника [PERSON], значит, [PERSON] была озвучена информация о его близких, приятельских отношениях с судьёй Дашутиным. Что якобы он с ним чуть ли не парится в сауне ходит в фитнес клуб он к нему, значит, и для успешного решения нашего вопроса нужно собрать 10% от суммы задолженности перед банком, перед Дельта банком, которая на тот момент составляла около 60 тысяч долларов США. Передача денег происходила в административном здании стадиона Юбилейный на третьем этаже, при передаче [PERSON] заставил не только выключить телефон, а еще и разобрать вынув аккумуляторы, тем самым подчеркивая свою сущность что он является ну опытным мошенником, то есть знал все нюансы там прослушки прослежки. Значит после того как мы вот эту сумму денег собрали и передали ему, которую с его слов он должен был отдать Дашутину поскольку он его близкий друг якобы для решения вопроса, значит буквально через два дня, это было допустим в пятницу или в субботу, а в понедельник мы узнали что банк, представитель банка подали встречный иск с такой формулировкой что вообще терялся смысл дачи взятки и вообще нашего я когда задал вопрос ему ну все задали вопрос зачем ты собирал деньги он сказал ну вот так вот получилось. Короче просто я считал вот там же по материалам дела это всё видно я считал что именно с момента передачи денег и от скажем объеденённого провадження прошло 18 месяцев то есть полтора года эпопея закончилась 3 сентября 2014 года. То есть в итоге вот 3 сентября 2014 года став по сути на сторону судья [PERSON] по сути принял неправомерное решение о возврате по сути всего имущества назад должнику [PERSON] и домовладения и земельного участка, переписав в его решении слово в слово вот это всё бред юридический неграмотный который нёс представитель коллекторской компании Вердикт. По сути судья [PERSON] и [PERSON] вступили в преступный сговор мошеннический то есть розвалив вот это безпроиграшное дело я прямо сказал что я ему не доверяю и он по сути является не судьёй, а по сути ришала коррупционером…. Во втором заявлении об отводе судьи прямо указано об, как я уже сказал, факте несудебных отношений судьи Дашутина с [PERSON] со стороны судебного процесса [PERSON], факт дачи взятки последним. На тот момент, кстати говоря, [PERSON] уже несколько месяцев был исполняющим обязанности «Сумыоблагролеса». Я также об этом заявил и это есть в материалах аудиоматериалах процесса о том что это получается эта должность в качестве благодарности его лояльности к таким коррупционерам о том что он является участником этого процесса коррупционного то есть он вписался в схему скажем в их пирамиду мафиозную Сумскую и его как доверенное лицо которому можно доверять любые грязные дела его поставили и о [PERSON] сказал на это при чём здесь это вы считаете что это имеет связь я сказал что да считаю и сказал что считаю его частью мафиозной преступной группировки в мантии судейской. Вот и подводя вот это вышесказанное я считаю что такие граждани как [PERSON] не имеют ни морального ни какого не имея во первых никакого профильного образования в лесном хозяйстве не имеет никакого ни морального ни юридического права запятнавши себя мошенничеством и коррупционными действиями значит находится не только на руководящих постах но и понести наказание по всей строгости закона. Крім того Позивач в позовній заяві зазначає, що після оприлюднення на форумі відносно нього негативної інформації Відповідач продовжував ганьбити його ім»я в соціальних мережах, на підтвердження надав витяг з соціальної сторінки Відповідача «Фейсбук» у мережі Інтернет, згідно якої Відповідач розповсюджує наступну неправдиву інформацію відносно Позивача, а саме:….. Выясняется, что незаконная массовая вырубка лесов происходила не только под руководством [PERSON] в «Смыоблагролес» и крышующего его, пока еще губернатора - [PERSON] ……..губернатор [PERSON], был не только в теме, но и продолжает защищать своего дружка-мошенника [PERSON]…. Позивач у позовній заяві стверджує, що відомості наведені на антикорупційному форумі [PERSON] є недостовірними, оскільки зазначені події не відповідають дійсності та ніколи не відбувались, а такі слова як «коррупцыонер, мошенник, получение должности в качестве благодарности» - є образою для нього, а тому просить суд визнати недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію відносно [PERSON] поширену [PERSON] на Зборах антикорупційного руху Сумщини, 05 березня 2016 року та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 100000/сто тисяч/грн., зобов»язавши [PERSON] спростувати поширену ним інформацію. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представників позивача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого: Згідно ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до роз»яснень п.1 та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров»я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім.»я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. За правилами ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб»єктивної думки і поглядів відповідачів, неможна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті Конвенції. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також: ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності: г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв»язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам: повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Оскільки інформація була поширена на зборах антикорупційного руху Сумщини, тим самим доведена до громади Сумської області, то суд враховує уточнення позовних вимог, щодо зобов»язання Відповідача [PERSON] поширити публічні вибачення спростувати неправдиву інформацію у вечірньому випуску новин обласного телебачення на НТКУ «Сумська регіональна дирекція Регіональне телебачення Сумщини», та на персональній сторінці [PERSON] в соціальній мережі «Фейсбук». Згідно п. 27 Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов»язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов»язків. Враховуючи той факт, що Відповідачем не доведено правдивості поширеної інформації та аналізуючи характер висловлювань Відповідача, суд приходить до висновку, що вони не є оціночними судженнями в розумінні ст. 277 ЦК України, отже розповсюджена інформація принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON], та є предметом судового захисту. Крім того Позивачем [PERSON] заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.. Як вбачається з матеріалів справи Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначає, що поширення Відповідачем [PERSON] зазначеної інформації невизначеному колу осіб, мали на меті опорочення його честі і гідності та ділової репутації. Застосовуючи обман, він намагається переконати значну кількість громадян в корисливих та корупційних мотивах його діяльності, зокрема в тому, що він, начебто, в чомусь «винуватий» і в загалі, що він є злочинцем і все це має наслідком зміну морального ставлення суспільства до нього: з позитивного або нейтрального - на негативне. Це завдає шкоди його діловій репутації, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він чинить аморально, зневажає закон. Через те, що [PERSON] розповсюджена відносно нього неправдива інформація він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а саме виправдовуватись в засобах масової інформації щодо викладених фактів відповідачем, чим було порушено звичайний для нього спосіб життя, трати його часу, неможливість належним чином виконувати покладені на нього обов»язки та зазнав негативних емоційних хвилювань. Внаслідок чого погіршився його стан здоров»я, що призвело до транзиторної ішемічної атаки на дані ситуаційної реакції на стрес та знаходження на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення СМКЛ №5. На підтвердження Позивач [PERSON] надав копію лікарняного листа та виписку із медичної карти стаціонарного хворого. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" де вказано, що обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з»ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. Згідно з п. 9 роз»яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової шкоди, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити із такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 10000 гривень (десять тисяч гривень) заподіяної моральної шкоди, що є достатнім розміром відшкодування, при цьому суд враховує характер та обсяг страждань, їх тривалість та тяжкість. На підставі викладеного,

Outcome: approved