Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 09.10.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 08.04.2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.07.2015 року та від якого вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач є батьком дітей, однак добровільно матеріальну допомогу не надає , тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшила розмір позовних вимог до 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на двох дітей, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на двох дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 08.04.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі /а.с.5 / який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.07.2015 року , набрало законної сили 10.08.2015 року/а.с.6/ . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]., в свідоцтві про народження яких, відповідача записано батьком /а.с.8,9/. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають разом із позивачем, що не заперечується відповідачем. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей , тому суд задовольняє позовні вимоги позивача. Частинами 2,3 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: approved