Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 05.06.2015 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Вказує, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, до теперішнього часу відповідач фінансової допомоги не надає, хоча є працездатним, не має постійного місця роботи, його стан здоровя дозволяє працювати, на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивач одна не змозі забезпечити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, відзив на позов подавати не буде. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2019 року позовна заява залишена без руху, надано позивачу 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 07.02.2019 року позивачем [PERSON] надано заяву на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2019 року про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 05.06.2015 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 23 (свідоцтво про шлюб серії І-ТП № 122847), а.с. 18. На даний час шлюб не розірваний. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ТП № 242824, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 67), а.с. 9. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, хоча має до того матеріальну можливість, т.я. є працездатною особою. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положеннями ст. 181 СК України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: 1. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Проте положеннями ч.3 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачкою [PERSON] заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у мінімальному розмірі аліментів, встановлених чинним законодавством, в той час як відповідач по справі є працездатною особою, має законодавчо встановлений обовязок надавати матеріальну підтримку сину, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу відповідачем не встановлено, даних про наявність інших утриманців не надано. За таких обставин, вирішуючи спір між батьками та стягуючи кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі, суд враховує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1626 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини (що дорівнює 50%) прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який становить 1626 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 22.01.2019 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved