Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 35512,83 грн. суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, 600,00 грн. витрат по оплаті звіту про оцінку, 896,55 грн. пені. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 30.06.2015 року в місті Харкові біля перехрестя вулиць 7-ї [PERSON] та Животноводов сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «LDV-400», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП завдано значні технічні пошкодження автомобілю [NUMBER], усунення яких вимагало проведення відновлювального ремонту. Про ДТП позивачем було своєчасно повідомлено представників МВС та страховика, у подальшому вина [PERSON] встановлена Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.07.2015 року у справі № 645/6077/15-п. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «LDV-400», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», про що свідчить поліс №АІ/2018303 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що на адресу останнього ним було направлено повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду з необхідним переліком документів, проте оскільки представник страховика не зявився у визначений законом строк для огляду пошкодженого транспортного засобу, позивач був вимушений провести незалежну оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку свого пошкодженого транспортного засобу та оплатив його за власні кошти. Позивач зазначає, що 05.10.2015 року до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» ним було направлено остаточний пакет документів, необхідний для виплати страхового відшкодування, який отриманий представником останнього 20.10.2015 року, та 18.01.2016 року скінчився граничний термін у 90 днів наданий Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на виплату страхового відшкодування позивачу, проте на цей час відповідач не провів виплату страхового відшкодування позивачу. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, про розгляд справи за його відсутністю, в якій представник підтримав позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчать зворотні повідомлення поштового відділення про направлення на адресу, зазначену у позові, судових повісток, причину своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання на адресу його реєстрації судової повістки, яка повернулася на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення «закінчення терміну зберігання». З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України, згідно з якою у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно з постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30.07.2015 року, у ДТП, що мало місце 30.06.2015 року за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], встановлена вина [PERSON], у звязку з чим на останнього накладено адміністративне стягнення (а.с. 28). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до полісу №АІ/2018303 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль [NUMBER] застраховано ПАТ «УСК «Гарант-Авто» терміном дії до 22.12.2015 року (а.с. 30). Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як передбачено ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (далі Закон), страховик має обовязок відшкодування оціненої шкоди в межах ліміту відповідальності. Відповідно до п. 35.1. та п. 35.2. ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та необхідні документи. Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. З матеріалів справи вбачається, що позивач у визначений термін направив на адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визначений Законом перелік документів, необхідних для виплати страхового відшкодування (а.с. 32). Згідно з п. 34.3 Закону, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У звязку з тим, що відповідач не виконав покладеного на нього п. 34.2. ст. 34 Закону обовязку та не направив протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, позивачем проведено незалежну оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, оплату за яку в сумі 600,00 грн. здійснено за власні кошти (а.с. 35). Згідно з розрахунком вартості матеріального збитку, завданого позивачу за № 213/09/15 від 10.09.2015 року, здійсненого ФОП [PERSON] (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4523 від 16.09.2006 року), вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Тоуоіа СогоІІа", державний номер [NUMBER] складає 35512,83 грн.. Таким чином позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 35512,83 грн. вартості матеріального збитку, завданого позивачу, та 600,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки, понесених позивачем, підлягає задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду. Відповідно до статті 992 Цивільного Кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з ч. 36.2 ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Статтею 36.5 цього ж Закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач зазначає, що остаточний пакет документів, необхідний для виплати страхового відшкодування був направлений позивачем на адресу відповідача 05.10.2015 року, що підтверджується описом вкладення № 6104502859023, та отриманий представником останнього 20.10.2015 року (а.с. 33). Таким чином, 18.01.2016 року скінчився граничний термін у 90 днів, наданий Законом ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на виплату страхового відшкодування позивачу. Однак на звернення позивача відповідачем страхове відшкодування так і не виплачено, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню за кожен день прострочення починаючи з 19.01.2016 року по 08.02.2016 року. Враховуючи, що виплата страхового відшкодування відповідачем здійснена не була, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 896,55 грн. пені за період з 19.01.2016 року по 08.02.2016 року, є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved