Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Солонянська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Солонянська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на майно. Представник [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року на спадкове майно, що складається з: 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS]; 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS]; 1/3 частини мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-16», 16 кал. [NUMBER]; 1/3 частина мисливської гладкоствольної рушниці «САЙГА20», 20 кал., [NUMBER]; 1/3 частини мисливського нарізного карабіну «ОПКСКС», кал. 7,62 мм, [NUMBER]; 1/3 частину легкового автомобілю TOYOTA RUNNER, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - VIN-[NUMBER] [NUMBER]. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Представник [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] наступні об'єкти нерухомості: житловий будинок літ. А, загальною площею 27,9 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м., в тому числі літ а - прибудова, літ. Б - лазня, літ. В - вбиральня, №1- хвіртки, №2 - огорожа по [ADDRESS]; житловий будинок літ. А-1, загальною площею 96,6 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м., літ. Б - літня кухня, літ. В - вбиральня, літ. Г -сарай, літ. Д - навіс, літ. К - колодязь, № 1-4, І - огорожі, мостіння по [ADDRESS]; мисливську гладкоствольну рушницю «ТОЗ-16», 16 кал. [NUMBER]; мисливську гладкоствольну рушницю «САЙГА20», 20 кал., [NUMBER]; мисливський нарізний карабін «ОПКСКС», кал. 7,62 мм, [NUMBER]; легковий автомобіль TOYOTA RUNNER, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - VIN-[NUMBER] [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року на спадкове майно, що складається з 1/6 частини вказаного вище майна. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Представник Солонянської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви завідувач нотаріальної контори просив суд слухати справу за відсутності його представника. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року помер син позивача [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.12.2001 року по 13.08.2012 року. У шлюбі народилася донька - [PERSON], 2002 року народження. Сторонами підтверджено той факт, що подружжя [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі придбали наступні об'єкти нерухомості: 1)житловий будинок літ. А, загальною площею 27,9 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м., в тому числі літ а - прибудова, літ. Б - лазня, літ. В - вбиральня, №1- хвіртки, №2 - огорожа по [ADDRESS]; -житловий будинок літ. А-1, загальною площею 96,6 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м., літ. Б - літня кухня, літ. В - вбиральня, літ. Г -сарай, літ. Д - навіс, літ. К - колодязь, № 1-4, І - огорожі, мостіння по [ADDRESS]; -мисливську гладкоствольну рушницю «ТОЗ-16», 16 кал. [NUMBER]; -мисливську гладкоствольну рушницю «САЙГА20», 20 кал., [NUMBER]; -мисливський нарізний карабін «ОПКСКС», кал. 7,62 мм, [NUMBER]; -легковий автомобіль TOYOTA RUNNER, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - VIN-[NUMBER] [NUMBER]. Відповідно до ст. 60 CK України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст.368 ЦК України, спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними законом або рішенням суду. Таким чином, кожному з подружжя [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині вказаного вище майна, що було набуте подружжям у період шлюбу. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому спадкування відбувається за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належного йому вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В силу ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 1 ст. 1267 ЦК України закріплює , що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до спадкової справи спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] та батьки - [PERSON], [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] та її чоловік [PERSON] звернулися до Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, де відкрита спадкова справа № 500/2013. Разом з тим, [PERSON] відмовився від своєї части в спадковому майні на користь позивача [PERSON], а тому частка [PERSON] у спадковому майні становить 1/3 частина. Крім того, частка неповнолітньої [PERSON] у спадковому майні становить 1/6. Слонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області винесено постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії, а саме: позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. І ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно із ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 71 СК, майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, при поділі майна приймається до уваги його вартість не на момент придбання, а на момент розгляду справи судом. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Таким чином, позовні вимоги сторін знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved