Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер №3 17 січня 2014 року звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, в якій зазначили, що у [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] туберкульоз легень вперше виявлено в грудні 2000 року під час відбування нею покарання. З січня 2002 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» ( ОПТД № 3) з діагнозом інфільтративний туберкульоз верхньої долі лівої легені. Хвора неодноразово проходила лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері № 3. Але лікувалася короткостроковими курсами і з власної ініціативи переривала лікування та відмовлялася від прийому протитуберкульозних препаратів, порушувала режим медичного закладу. [PERSON] неодноразово направлялася на санаторне лікування до протитуберкульозних санаторіїв. Але, остання з власної ініціативи припиняла лікування. Амбулаторно хвора також лікувалася лише короткостроковими курсами, тому лікування не давало позитивного результату, а лише погіршувало перебіг хвороби, в результаті чого туберкульозний процес набув хронічного статусу. На ЦЛКК 09.02.2010 року у хворої встановлено діагноз хронічний туберкульоз легень інфільтративний. 17.06.2010 року [PERSON] визнана інвалідом 2 групи, і до теперішнього часу відношення хворої до лікування не змінилося. 23 грудня 2013 року [PERSON] була доставлена до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 машиною швидкої допомоги в тяжкому стані, але хвора перебуваючи в стаціонарі постійно порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер, чим значно зашкоджує лікуванню. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 31.12.2013 року за № 112 [PERSON] має основний діагноз - мільтирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. Супроводжуючий діагноз - В-20, пієлонефрит, кандідомікоз, ампутація культі середньої треті правогоплеча. В зв"язку з чим вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в 4 відділенні Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», терміном на три місяці . Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласному протитуберкульозному диспансері № 1 є відділення закритого типу для лікування хворих на туберкульоз, то буде найдоцільнішим направити її на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці, бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника Сергієнко С.М. в судове засіданні не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає, просила справу розглядати за її відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Судове засідання проведено за відсутності заінтересованої особи у відповідності до ст. 185 ЦПК України, так як за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 31.12.2013 року за № 112 [PERSON] має основний діагноз - мільтирезистентний туберкульоз легень інфільтративний. Супроводжуючий діагноз - В-20, пієлонефрит, кандідомікоз, ампутація культі середньої треті правого плеча, в зв"язку з чим вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в 4 відділенні Комунального закладу охорони здоров»я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», терміном на три місяці /а.с. 3/. Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується випискою з амбулаторної карти № 104 /а.с. 4-5/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та супроводжуючий діагноз - В-20, пієлонефрит, кандідомікоз, ампутація культі середньої треті правого плеча, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, а у Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, суд прийшов до висновку про доцільність направлення [PERSON] на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці, оскільки в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, що кореспондується з положенням ч. 2 ст. 286 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved