Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок № 7 на вул. Шевченка у селі Старичі Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом. Покликається на те, що 12.11.2003 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на житловий будинок № 7 на вул. Шевченка в с. Старичі Яворівського району Львівської області. 17.03.2003 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно - [PERSON]. На час смерті спадкодавця вона проживала та була зареєстрована з нею, таким чином, є такою, що прийняла спадщину. 20.11.2018 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. На даний час вона бажає оформити право власності на успадкований житловий будинок після смерті [PERSON], однак це унеможливлюється відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку № 7 на вул.Шевченка у селі Старичі Яворівського району Львівської області. Представник позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та задоволення позову. Відповідач - представник Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просить про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позов визнає. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що житловий будинок №7 на вул. Шевченка у селі Старичі Яворівського району Львівської області числиться за [PERSON], яка померла 12.11.2003 року. 17.03.2003 [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе майно - [PERSON]. Даний заповіт посвідчено секретарем Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області та зареєстровано за №36. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №070000 від 22.09.2007 року [PERSON] змінила прізвище на "Возна". Відповідно до довідки виконавчого комітету Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1452 від 12.11.2018 року будинок № 7 в с. Старичі Яворівського району Львівської області, згідно погосподарських книг, числиться за [PERSON], яка померла 12.11.2003 року, заповіт від її імені посвідчувався у 2003 році, заборон і арештів на майно не накладалось. Відповідно до довідки виконавчого комітету Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1453 від 12.11.2018 року [PERSON] на момент смерті [PERSON], яка померла 12.11.2003 року, була зареєстрована разом з нею за адресою вул. Шевченка, 7 с. Старичі Яворівського району Львівської області. [PERSON] померла 12.11.2003 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №303385, виданим 12.11.2003 року Старичівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 25. Право власності на житловий будинок належним чином не оформлено, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 12.11.2018 року. Судом встановлено, що 20.11.2018 року позивач звернулася як спадкоємець за заповітом до нотаріуса. За матеріалами спадкової справи спадкоємців до обов'язкової частки у спадщині немає. Згідно відомостей із Спадкового реєстру заповіт не змінений та не скасований. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно з ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] однак у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем на житловий будинок за заповітом [PERSON] від 17.03.2003 року зареєстрованим у реєстрі за № 36, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки зареєстрована та проживає у спадковому будинку, відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює належне оформлення спадкових прав, тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок №7 на вул. Шевченка у селі Старичі Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved