Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2009 року по 18 січня 2016 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Починаючи з листопада 2015 року, відповідач проживає окремо, а з серпня 2016 року, взагалі в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не приймає: педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 12.02.2016 року відповідач за рішенням суду, повинен сплачувати аліменти. З серпня 2016 року відповідач не здійснює оплату аліментів, жодного разу навіть не поцікавився за які кошти утримується дитина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2018 року складає 31 148,17 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти; взагалі не спілкується з дитиною - все це умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і всі сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками,що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до процесуальних документів в матеріалах цивільної справи вперше надійшли до Жовківського районного суду Львівської області 14.03.2018 року. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 14.05.2018 року цивільна справа направлена до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю, оскільки, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про реєстрацію місця проживання відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що відноситься до території Покровського району м. Кривого Рогу. Ухвалою від 07.08.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року судовий розгляд відкладено, через неявку відповідача в судове засідання. Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року судовий розгляд відкладено, за клопотанням третьої особи -органу опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради, в зв'язку з тим, що ведеться збір документів для підготовки про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовківської міської ради в судове засідання не з'явлась, звернулась з заяву, про розгляд справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, надавши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно його малолітнього сина [PERSON], 2014 р.н.. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради Бондуровська М.В., просила розглядати справу за відсутності представника, надавши інформацію, щодо неможливості підготовки висновку про позбавлення батьківських прав відповідача по справі [PERSON], у зв'язку з тим, що не встановлено місце його знаходження та не з'ясована його думка, щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, відсутності відзиву, та у разі, якщо позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, дослідивши у судовому засіданні та оцінивши у сукупності надані докази, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в шлюбі, зареєстрований 07.11.2009 року у ВРАЦС Жовківського РУЮ, актовий запис №132. Шлюб між сторонами, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18.01.2016 року, розірвано. Рішення набрало законної сили 29.01.2016 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Матеріалами справи підтверджені обставини ухиляння відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до довідки наданої Жовківського районного відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно виконавчого листа № 444/259/16-ц від 09.03.2016 року виданого Жовківським районним судом Львівської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини, починаючи з 1202.2016 і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по аліментам станом на 05.09.2018 року складає - 50960,69 грн. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №3 м. Жовква, [PERSON], [INFO], відвідує молодшу групу закладу. Проживає разом з матір'ю [PERSON], яка займається його вихованням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і дитячого садочку. Батько дитини - [PERSON], вихованням дитини не займається. Згідно з ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Як ЄСПЛ зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв'язки дитини з її сім'єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім'я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв'язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім'ю. З іншого боку очевидно, також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров'ю та розвитку дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку виконкому Жовківської міської ради Львівської області надано висновок опікунської ради продоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього [PERSON],[INFO]. [PERSON], не виконує батьківських обов'язків, участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його здоров'ям, не надає ніякої допомоги, жодного разу не виявив бажання поспілкуватись з сином, матеріально дитині не допомагає не в добровільному порядку , ні через виконавче провадження, має заборгованість по аліментам. Відповідно до ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів малолітньої дитини, свідомого ухиляння батька від виконання своїх батьківських обов'язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини і тому наявності достатніх правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON]. Позивач також просить стягнути на її користь з відповідача понесені неї витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved