Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовільними. Одеська міська Рада у судовому засіданні участі не приймала, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Також представник Одеської міської ради подав до суду письмові заперечення в яких вказав, що позов не визнає у зв'язку з тим, що право власності спадкоємця на спадщину не було зареєстровано в державній реєстраційній службі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли спадкові правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що батькам позивача [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності за життя належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27 серпня 1993 року Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Одеської міської ради, виданим на підставі розпорядження органу приватизації № 18184 від 27 серпня 1993 року. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 02 лютого 2005 року, актовий запис за № 1078. З моменту смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної йому частини квартири [ADDRESS]. Ця спадщина була прийнята дружиною [PERSON] У зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності не був вказаний розмір часток співвласників державний нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав. Через це [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Малиновського районного суду від 31.08.2005 року встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], у вигляді 1/2 частини кв. [ADDRESS]. З урахуванням цього факту та приймаючи до уваги наявність у [PERSON] права власності на іншу 1/2 частину цієї квартири, зазначеним рішенням суд визнав за нею право власності на всю квартиру в цілому. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі від 01 травня 2014року, актовий запис за № 4644. З моменту смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді кв. [ADDRESS], в цілому. Ця спадщина прийнята позивачем, спадкоємцем першої черги за законом - сином [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи за № 56261166, копія якої надійшла суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Родинні відносини між позивачем та його батьками [PERSON], [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. З копії спадкової справи за № 56261166 також вбачається, що постановою від 05.12.2014 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу в оформленні спадкових справ на прийняту спадщину пославшись про те, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно, які подаються нотаріусу для оформлення спадщини повинні мати відмітку про їх державну реєстрацію. Оскільки державна реєстрація приватизаційних документів на квартиру [ADDRESS] та рішення Малиновського районного суду від 31.08.2005 року здійснена не була, нотаріусом прийнято рішення про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право власності на зазначене у цих документах нерухоме майно. Однак, той факт, що право власності на спадкове майно не було належним чином зареєстроване не може бути підставою для відмови в позові. Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (ч. З ст. 61 ЦПК України), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Під судовим рішенням, зазначеним у ч. 3 ст. 61 ЦПК України, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ), у порядку господарського судочинства - відповідно до Господарського процесуального кодексу України, у порядку адміністративного судочинства - відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням Малиновського райсуду м. Одеси від 31.08.2005 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, визнано право власності на спірну квартиру за [PERSON] Позивач на підставі ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину в установленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу Україн кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права в тому числі і права власності. Таким чином на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved