Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою. В обґрунтування свої позовних вимог вказав, що вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2017 року [PERSON], [INFO], визнана винною в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України. [PERSON], 27 лютого 2017 року, близько 10 години, маючи корисливий намір, з метою викрадення чужого майна, прийшла в домоволодіння по місцю проживання позивача ( [ADDRESS]), де завідомо знаючи, що у будинку нікого не має, шматком цегли розбила віконне скло та проникла до будинку, звідки умисно, таємно викрала : гроші в сумі 1500 грн., ноутбук «ASUS» вартістю 4 560 грн., сумку жіночу - 544 грн., сигарету електронну - 280 грн., ланцюжок золотий 585 проби - 6 044.83 грн., кулон золотий 585 проби - 1317 грн. 70 коп., браслет золотий 585 проби - 4200 грн., на загальну суму 18 500 грн. 53 коп. Злочинними діями [PERSON] позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 18 500 грн. 53 коп. Із вказаних викрадених речей органом досудового слідства, повернуто гроші в сумі 1500 грн. та ноутбук «ASUS» вартістю 4 560 грн., а тому завдана шкода становить 12 440 грн. 53 коп. Завдану позивачу майнову шкоду під час досудового слідства і розгляду справи в суді ні [PERSON], ні її батьки не відшкодували, посилаючись на відсутність коштів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1179 Цивільного кодексу України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. В даний час [PERSON] навчається на першому курсі Жашківського аграрно-технічного ліцею і не має майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди. У зв'язку з цим відповідальність за завдану нею шкоду зобов'язана нести її мати [PERSON] В зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача [PERSON], на його користь майнову шкоду в сумі 12440 грн. та 500 грн. за надання правової допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився; представник позивача [PERSON], яка діє згідно договору про правову допомогу № 90 від 22.09.2017 року, не з'явилася, проте до суду направила заяву про слухання справи в її відсутності, заявлений позов підтримала повністю, просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення «Укрпошти». У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що [PERSON], 27 лютого 2017 року, близько 10 год. 00 хв., маючи корисливий намір, з метою викрадення чужого майна, прийшла в домоволодіння по місцю проживання [PERSON], що розташоване по [ADDRESS], де завідомо знаючи, що в будинку нікого немає, шматком цегли розбила віконне скло та проникла до будинку, звідки умисно, таємно викрала гроші в сумі 1500 грн., ноутбук «Asus», вартістю 4560 грн., сумку жіночу, вартістю 544 грн., сигарету електронну, вартістю 280 грн., ланцюжок золотий 585 проби, вартістю 6044 грн. 83 коп., кулон золотий 585 проби, вартістю 1371 грн. 70 коп., браслет золотий 585 проби, вартістю 4200 грн., а всього на загальну суму 18500 грн. 53 коп., чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Згідно вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 22.09.2017 року [PERSON] визнано винною в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 104 КК України, звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки. Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридично особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. [PERSON] народилася 26 вересня 2001 року та є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст. 1179 ЦК України. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" встановлено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 14 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON] та їй відомо, що її дочка вчинила кримінальні правопорушення (злочини) передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Матеріальна шкода завдана неправомірними діями [PERSON] становить 12 440 грн. та підлягає відшкодуванню. З урахуванням відсутності у неповнолітньої [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення в повному обсязі зобов'язана відшкодувати її мати - [PERSON], обов'язок якою по відшкодуванню шкоди припиняється після досягнення неповнолітньою [PERSON], якої завдано шкоду, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1,2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В зв'язку з вищевикладеним, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 22,1166,1179,1192 України та

Outcome: approved