Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] ІПН:[NUMBER], звернувся 31 серпня 2015 року в суд з цим позовом до відповідача, [PERSON], вказуючи, що 10 січня 2013 року між ним та відповідачем був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу дачного будинку з відповідними господарчими спорудами і будівлями, за адресою: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна № 57, що складається: дачний будинок з мансардою літ. «А,А1» загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., погріб літ. «а», літній душ літ. «В», убиральня літ. «Б», який на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, САС № 958006 від 21 вересня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Любомирської сільської Ради Котовського району Одеської області, витяг про державну реєстрацію права № 27388882 від 21.09.2010 року зареєстрований комунальним підприємством «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». За умовами вищевказаного договору повністю сплатив відповідачу вартість придбаного за договором купівлі-продажу дачного будинку, яка склала 30 000 грн. ( тридцять тисяч гривень). На виконання умов договору [PERSON] передав йому, позивачу, правовстановлюючі і технічні документи та ключі від вхідних дверей дачного будинку. З вказаного часу він фактично володіє та користується вищезазначеним нерухомим майном. Після укладання договору купівлі-продажу, позивачу стало відомо, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 вересня 2010 року (САС № 958006) виданого Любомирською сільською радою Котовського район Одеської області на зазначений вище дачний будинок, адреса обєкта зазначена: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна (вулиця Залізнична), будинок № 57. При цьому, згідно реєстру прав власності на нерухоме майно правильна адреса обєкта нерухомості: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна, будинок № 57. Розбіжності адреси обєкта нерухомості між свідоцтвом про право власності на нерухоме майно і реєстром прав власності на нерухоме майно, не дає сторонам посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально. Даний факт підтверджується інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 44827074 від 30.09.2015 року, та довідкою виданою виконкомом Любомирської сільської ради Котовського району Одеської області за № 964 від 29.09.2015 року. Відповідач, [PERSON], в свою чергу неодноразово та безпідставно ухиляється привести у відповідність правовстановлюючі документи і явки до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, в звязку з чим стало неможливим здійснити його нотаріальне посвідчення та переоформлення права власності на зазначену нерухомість на нього в установленому законом порядку. Тому він позбавлений можливості зареєструвати на своє ім'я право власності на вказане майно. Просив визнати дійсним договір купівлі продажу дачного будинку з відповідними господарчими спорудами і будівлями, за адресою: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна № 57, що складається: дачний будинок з мансардою літ. «А,А1» загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., погріб літ. «а», літній душ літ. «В», убиральня літ. «Б», укладений між ним та [PERSON], 10 січня 2013 року та визнати за ним право приватної власності на вказаний дачний будинок. Позивач [PERSON] в ході судового розгляду, позов підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені у позовній заяв. Відповідач, [PERSON], в ході удового розгляду, позов визнав, підтвердив обставини на які посилався позивач, факт отримання коштів, свій підпис у розписці. Проти задоволення цього позову не заперечував. Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується згідно ст.691 ЦК України зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Як свідчить із матеріалів справи дачний будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями, за адресою: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна № 57, у складі: дачний будинок з мансардою літ. «А,А1» загальною площею 48,9 кв.м., в тому числі житловою площею 30,6 кв.м., погріб літ. «а», літній душ літ. «В», убиральня літ. «Б», належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, САС № 958006 від 21 вересня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Любомирської сільської Ради Котовського району Одеської області і зареєстрованого КП «Котовське МРБТІ та РОН» в державному реєстрів прав власності. Дачна земельна ділянка не приватизована і не є предметом цього спору. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином відповідач [PERSON], являючись належним власником дачного будинку, розпорядився цією власністю на свій розсуд, уклавши 10.01.2013 року з позивачем правочин договору купівлі-продажу. Ця обставина підтверджується письмовою розпискою [PERSON] про отримання ним 10.01.2013 року від позивача повного розрахунку за продажу дачного будинку з відповідними господарчими спорудами і будівлями, за адресою: Одеська область, Котовський район, Любомирська сільська рада, садово-городній кооператив «Локомотив», вулиця Локомотивна № 57, у розмірі 30 000 грн., наявність та зміст якої відповідач не оспорює. Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ст.203 ЦК України правочин вважається дійсним, якщо в момент вчинення правочину дотримані всі вимоги цієї статті. У відповідності зі ст.204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) - будь-яка угода є правомірною, якщо її недійсність прямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Відповідно до положень ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право на захист - це суб'єктивне цивільне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного - положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України). Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого чи майнового права або інтересу. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Такими є передумови захисту і права власності. Можливість захисту права власності є однією із гарантій його недоторканності. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе цей позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved