Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем 27.03.2013 року зареєструвала шлюб у Залізничному відділі ДРАЦС Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 77. У зв`язку з одруженням вона змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей є відповідач і про це записано у їхніх свідоцтвах про народження. Після одруження вони проживали в господарстві її батьків. Зазначає, що спочатку їх подружнє і сімейне життя проходило у взаємній любові та повазі, але так тривало недовго, оскільки відповідач почав зловживати алкогольними напоями, вчиняти вдома сварки, зневажати її та все це відбувається в присутності дітей, що негативно впливає на стан їхнього здоров`я та виховання. Стверджує, що відповідач ніде не працює, а також не допомагає їй по господарстві. Вона терпіла йому це, бо намагалася зберегти сім`ю, але відповідач не змінює своєї поведінки. А тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Як наслідок просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Питання стягнення судового збору з відповідача просить не вирішувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у її відсутності й без участі відповідача та про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 31.10.2018 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 27.03.2013 року зареєстрували шлюб 27.03.2013 року, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 77. Прізвище чоловіка та дружини після одруження [PERSON] . У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (аркуш справи 7, 8). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є зловживання відповідачем алкогольними напоями, вчинення ним вдома сварок, зневажання позивача зі сторони відповідача, байдужість відповідача до інтересів сім`ї. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач проявив байдужість до збереження шлюбу та сім`ї, оскільки в судове засідання не з`явився, не заявляв клопотань про надання строку для примирення. А тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач у поданій нею 07.10.2019 року заяві на адресу Жовківського районного суду Львівської області питання стягнення судового збору з відповідача просить не вирішувати, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved