Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Барської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у даному будинку, але не проживають, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в утримані будинку, не допомагають вести господарство, а їх реєстрація у будинку позивача чинить останній перешкоди у повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд, та значно обмежує її законні права. Зокрема, кількість проживаючих та зареєстрованих осіб у будинку впливає на право отримання субсидії, таким чином позивач не може оформити субсидію. Добровільно змінити місце реєстрації відповідачі не бажають, тому позивач змушена звертатися до суду з проханням визнати відповідачів у справі такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. За клопотанням позивача у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку [ADDRESS] з вересня 2016 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Барської райдержадміністрації у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про те, що просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та є законним представником неповнолітнього [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 15.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачам було надано строк для подання відзиву. 04.06.2020 ухвалою Барського районного суду Вінницької області залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Барської райдержадміністрації. 04.08.2020 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, ураховуючи заяву представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.03.2003, житловий будинок з належними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до даних копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , крім позивача за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних акту обстеження № 3 від 03.02.2020, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] , але не проживають у будинку з 01.09.2016. Відповідно до даних акту обстеження № 16 від 30.04.2020, [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживають, їхніх особистих речей у будинку немає. Згідно з даними довідки Гулівської сільської ради Барського району Вінницької області № 48 від 03.02.2020, [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації з 01.09.2020 не проживають. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та є законним представником малолітнього [PERSON] , з 01.09.2016 відсутні за місцем реєстрації, поважність причин своєї відсутності суду не повідомила, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачами, реєстрація місця проживання відповідачів у будинку позивача чинить останній перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності, зокрема, вона обмежена у праві отримувати пільги, якими має право користуватися, оформити субсидію тощо. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності відповідачів понад один рік без поважних причин, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України. Згідно з ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 840,80 гривень витрат на сплату судового збору. На підставі ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved