Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернувся в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.08.2010 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в с.Холмовець по вул.Зелена, 33 Виноградівського району. На день її смерті разом з нею проживав син [PERSON] Інші спадкоємці відсутні, оскільки чоловік спадкодавця помер 29.02.1996 року. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не зміг, позаяк отримав усну відмову нотаріуса у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в с.Холмовець по вул.Зелена, 33 в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача адвокат [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Виноградівського району належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань не надходило. На підставі ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі представника відповідача. Обстеживши матеріали справи, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 26.08.2010 р. в с.Холмовець Виноградівського району померла мати позивача [PERSON]. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №108277 від 27.08.2010 року. За життя [PERSON] заповіт не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку в с.Холмовець по вул.Зелена, 33 Виноградівського району. Чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON], помер 28.02.1996 року в с.Холмовець Виноградівського району. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №269418 від 01.03.1996 року. На час смерті [PERSON], у житловому будинку в с.Холмовець по вул.Зелена, 33 разом з нею проживали і вели спільне господарство [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №1240 від 01.09.2017 року. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради №1239 від 01.09.2017 [PERSON], яка померла 26.08.2010 рок, являється власником житлового будинку в с.Холмовець по вул.Зелена, 33 Виноградівського району, згідно погосподарської книги №10, особового рахунку 820. Нещодавно позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №690 від 27.09.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями в с.Холмовець, вул.Зелена, 33 будівництвом завершений, рахується за [PERSON], яка померла 26.08.2010 року. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved