Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні 23 грудня 2014 року, між сторонами 09 лютого 2013 року було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] позичив 58738,00 грн. у [PERSON], кошти зобов'язався повернути не пізніше 09 лютого 2014 року про що склав письмову розписку, на час звернення до суду і розгляду справи в суді борг не повернуто, в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, сплачені судові витрати в сумі 588 грн. В назване судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, згідно поданої заяви просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно договору позики від 09 лютого 2013 року, укладеного в м. Тернопіль, [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) уклали договір про те, що Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальникові гроші в сумі 58738,00 грн. (п. 1.1). Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 09 лютого 2014 року (п. 2 "б"). З розписки про отримання позики від 09 лютого 2013 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в якості позики в сумі 58738,00 грн. в день складання розписки. 27 липня 2014 року позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з вимогою повернути кошти, проте залишилась невиконаною. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання згідно договору позики внаслідок чого сума позики залишилась не повернутою, в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути для позивача отримані кошти, тому позовні вимоги щодо стягнення коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача слід стягнути 588 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved