Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернвся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції м. Харкова про зняття з-під арешту нерухоме майно, належного [PERSON] , померлому 28.05.2015 року, який був накладений 10.01.2001 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження Державною виконавчою службою [PERSON] районного управління юстиції м. Харкова, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуженя обєктів нерухомого майна відомостей про арешт майна [PERSON]. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він, на підставі заповіту від 18.01.2013 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстровий запис № 40, є спадкоємцем усього майна, що належало [PERSON], померлому 28.05.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 29.05.2015, актовий запис № 8513. З метою отримання спадщини позивач звернувся до нотаріуса, однак нотаріусом було повідомлено позивача про те, що 37/100 частини квартири № 179 по пр. Тракторобудівник в будинку № 160 Б в місті Харкові, що належала на праві особистої власності померлого знаходиться в арешті., на підставі постанови державного виконавця ВДВС [PERSON] районного управління юстиції м. Харкова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 10 січня 2001 року, яке було винесено, у зв'язку із виконанням заяви Яготинського районного суду Київської області про примусове виконання виконавчого листа № 1-21 виданого 28.01.2000 про конфіскацію всього власного майна належного [PERSON]. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечень проти позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за заповітом від 18.01.2013 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстровий запис № 40, усе майно, що належало [PERSON], заповідалось [PERSON]. 28.05.2015 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 29.05.2015, актовий запис № 8513. Після чого позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання спадщини, однак нотаріусом було повідомлено позивача про те, що 37/100 частини квартири № 179 по пр. Тракторобудівник в будинку № 160 Б в місті Харкові, що належала на праві особистої власності померлого знаходиться в арешті. Після чого позивачу стало відомо, що 10 січня 2001 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції м. Харкова було накладено арешт на належне [PERSON] майно у зв'язку із виконанням заяви Яготинського районного суду Київської області про примусове виконання виконавчого листа № 1-21 виданого 28.01.2000 про конфіскацію всього власного майна належного [PERSON]. Листом від 04.08.2015 за вих. № 10-30/ТД-21 в.о. начальника [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції повідомив позивача, про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-21 від 28.01.2000 виданого Яготинським районним судом м. Києва про конфіскацію всього належного [PERSON] Майна відсутнє. Додатково позивача було повідомлено, що у відповідності до Інструкції про проведення виконавчих дій та до Інструкції з діловодства у районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 № 470/7 виконавчі провадження з 2001 по 2007 рік знищені. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відомостей, що виконавче провадження відносно [PERSON] у державній виконавчій службі не перебуває, а спадкоємець майна немає можливість в повному обсязі володіти, користуватись та розпоряджатись набутою власністю, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню, та слід звільнити з-під арешту 37/100 частини квартири № 179 по пр. Тракторобудівник в будинку № 160 Б в місті Харкові, що належала [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.06.1999 року приватним нотмаріусом ХГНО, р.№ 1129, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції м. Харкова від 10.01.2001 року.

Outcome: approved