Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2018 АТ\~КБ\~«ПриватБанк» та відповідач уклали нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу №ZRXKA!00000078 відповідно до якого лізингодавець зобов`язується набути у власність вказаний лізингоодержувачем транспортний засіб (предмет лізингу) і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. Відповідач згідно умов договору отримав від АТ КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль марки Volkswagen Transporter, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ: мікроавтобус, 2005 року випуску, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 (Графіку лізингових платежів), з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Пунктом 3 ч. 2\~ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~встановлено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Умовами Договору передбачено сплату Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця винагороду за користування предметом лізингу (п. 6.2.3. статті 6, п. 14.3. статті 14 Договору). Відповідна винагорода розраховується у відсотках річних від залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році, за фактичну кількість днів користування предметом лізингу (п. 4.1. статті 4 Договору). Станом на 18.12.2020 заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» складає 162787,43 грн., яка складається з: 154121,31 грн. - заборгованiсть залишок вартості предмету лізингу; 8666,12 грн. - заборгованiсть за виногородою за користування предметом лізингу. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу №ZRXKA!00000078. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Р.В., та зареєстровано в реєстрі за № 21. Відповідно до вказаного договору та додатків до нього, відповідач [PERSON] отримав від АТ КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль марки Volkswagen Transporter,\~\~номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ: мікроавтобус, 2005 року випуску та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 - Графіку лізингових платежів, який є невід`ємною частиною договору фінансового лізингу, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконанім договору. Відповідно до пунктів 6.2.2 та 6.2.3. Договору фінансового лізингу №ZRXKA!00000078 від 12.01.2018 лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу та винагороду за користування предметом лізингу. Окрім цього, у п. 6.2.4. статті 6 Договору сторони узгодили, що Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити Лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6. Договору, в строки, визначені умовами Договору та/або графіком лізингових платежів. У відповідності до п. 14.7. статті 14 Договору після прийняття Лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу, але не пізніше дати укладення Договору, Лізингоодержувач вносить авансовий лізинговий платіж у розмірі 72500,00 грн. Відповідно до п. 14.4. статті 14 договору, щомісяця в період сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж в розмірі 6420,00 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місця, який передує поточному місяцю(п. 14.10. статті 14 Договору). Умовами Договору передбачено сплату Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця винагороду за користування предметом лізингу (п. 6.2.3. статті 6, п. 14.3. статті 14 Договору). Відповідна винагорода розраховується у відсотках річних від залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році, за фактичну кількість днів користування предметом лізингу (п. 4.1. статті 4 Договору). Частиною 2 ст.1 та ч. 1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Пунктом третім частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлений обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість за договором станом на 18.12.2020 року становить 162787,43 грн., яка складається з: 154121,31 грн. - заборгованiсть залишок вартості предмету лізингу; 8666,12 грн. - заборгованiсть за виногородою за користування предметом лізингу. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ч.1 ЦК України). Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи подані докази, які відповідачем не оспорювалися та не заперечувалися, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2441.81 гривень на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved