Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до Франківського районного суду м. Львова зі заявою про встановлення факту приналежності документу. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням про право власності за № 10419 від 12 січня 1992 року, виданим Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Бажаючи розпорядитися своєю власністю, заявник виявив розбіжності між його анкетними даними та записаними у вищевказаному реєстраційному посвідченні. Зокрема, в реєстраційному посвідченні про право власності його по батькові вказано як « [PERSON] », в довідці з ЖБК-45, яка була підставою для видачі вказаного правовстановлюючого документу, по батькові зазначено як « [PERSON] », тоді як в паспорті по батькові заявника записано як « [PERSON] ». 3а таких обставин [PERSON] звернувся до заінтересованої особи з заявою зареєструвати приналежне йому нерухоме майно на ім`я « [PERSON] ». Листом № 55931079 від 21 грудня 2020 року Державний реєстратор вiдмовив заявнику в реєстрації його квартири, зіславшись на розбіжності, та порекомендував йому звернутися до суду. Враховуючи викладене, а також те, що БТІ позбавлене права реєструвати нерухоме майно, а значить і виправляти допущену майже 30 років тому назад помилку, [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник викладені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд вказаної справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та встановивши їм відповідні правовідносини, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За умовами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Суд встановив, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Вказане також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до реєстраційного посвідчення про право власності на квартиру за реєстровим номером № 10419, квартира [ADDRESS] зареєстрована за « [PERSON] ». Згідно довідки № 141/14 від 15.07.1991 рок, виданої Житлово-будівельним кооперативом № 45 « [PERSON] », останній є членом кооперативу ЖБК-45 та йому належить в цьому кооперативі квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,03 кв.м. Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Віхрової О.Ю. № 55831079 від 21.12.2020 року [PERSON] відмовлено в реєстрації квартири [ADDRESS] у зв`язку із наявністю розбіжностей у відомостях про заявника. Згідно довідки ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" № 2/8143 від 08.07.2019 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до довідки № 48235 про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, викладені у заяві, а саме факт приналежності [PERSON] реєстраційного посвідчення про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] за № 10419 від 12.01.1992 року, а також факт приналежності [PERSON] довідки ЖБК-45 на квартиру [ADDRESS] , виданої [PERSON] за № 141/14 від 15.07.91 року. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved