Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг Немишлянського району міста Харкова, Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що вона є наймачем ізольованої трикімнатної квартири [ADDRESS]. Вказану квартиру вона отримала згідно ордеру [NUMBER], виданого 02 березня 1987 року виконавчим комітетом Дзержинської ради народних депутатів міста Харкова на сім'ю з 4-х осіб. З 02.03.1987 року у вказаній квартирі вона проживала спільно з чоловіком [PERSON] та їх дітьми - [PERSON] та [PERSON] У 1991 році [PERSON] одружився на [PERSON], в тому ж році у них народився син - [PERSON], та вони всі стали мешкати разом з ними у квартирі. 20.11.1992 року в квартирі було зареєстровано [PERSON] разом з його сином - [PERSON], [INFO] 24.11.1992 року в квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON]. З 1987 року по грудень 2001 року в квартирі був зареєстрований [PERSON], який був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю. Квартира до теперішнього часу не приватизована та знаходиться в комунальній власності. В 1996 році [PERSON] розлучився з [PERSON], та з того часу [PERSON] разом з сином [PERSON] стали мешкати окремо від них, забравши всі речі з квартири. В подальшому [PERSON] одружився на іншій жінці та став мешкати з нею окремо від них. [PERSON] з 1996 року жодного разу до квартири не з'являвся, його особистих речей у квартирі не має. [PERSON], стосунків з батьком [PERSON] не підтримує, його місцезнаходження в теперішні час йому невідомо. З того часу відповідач не несе обов'язків щодо утримання житла, ніколи не здійснював ремонт в квартирі, не сплачував за комунальні послуги, не доглядав за станом квартири. Позивач спільними зусиллями з донькою та сином здійснюють поточний догляд за квартирою. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовну заяву, в якій просили у задоволенні позову відмовити. Треті особи - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем ізольованої трикімнатної квартири [ADDRESS], на підставі ордеру [NUMBER], виданого 02 березня 1987 року виконавчим комітетом Дзержинської ради народних депутатів м.Харкова на сім'ю з 4-х осіб, починаючи з 02.03.1987 року у вказаній квартирі позивач проживала спільно з чоловіком - [PERSON] та їх дітьми [PERSON], [PERSON]. У 1991 році [PERSON] одружився на [PERSON], в тому ж році у них народився син - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.06.1991 року), та вони всі стали мешкати разом в квартирі [ADDRESS]. 20.11.1992 року в квартирі було зареєстровано [PERSON] разом з його сином - [PERSON], [INFO]. 24.11.1992 року в квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON]. З 1987 року по грудень 2001 року в квартирі був зареєстрований [PERSON], який був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 17.11.2001 року). Квартира до теперішнього часу не приватизована та знаходиться в комунальній власності. В 1996 році [PERSON] розлучився з [PERSON], та з того часу [PERSON] разом з сином [PERSON] стали мешкати окремо від них, забравши всі речі з квартири. Як встановлено у ході судового розгляду, [PERSON] з 1996 року жодного разу до квартири не з'являвся, його особистих речей у квартирі не має, оплату за комунальні послуги не здійснює. Згідно повідомлення ГУНП України в Харківській області від 12.09.2016 року, [PERSON] д Немишлянського ВП з заявами щодо протиправних дій [PERSON] та членів її сім'ї, які чинять йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], за період з серпня 2011 року по 09.08.2016 року не звертався. Як вбачається зі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть слід рану з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки . Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до вимог ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідачами не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідачів із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення. Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди ) Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved