Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що вона є власником житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.12.1999 Сторони по справі перебувала в шлюбі та проживали спільно за вказаною вище адресою . Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року шлюб між ними будо розірвано. Позивач не зверталась до відповідача з вимогою про добровільне його зняття з реєстрації у вказаному будинку, оскільки не спілкується та не підтримує з ним ніяких відносин протягом одного року . Н теперішній час позивач має намір продати свій будинок, однак не має змоги цього зробити, оскільки в будинку зареєстрований відповідач. Без письмової згоди відповідача вона не може виписати відповідача з реєстрації в даному будинку,тому позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. Як вбачається із позовних вимог, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] та стягнути з нього на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12.03.2019, яке відкладено до 02.04.2019. 02.04.2019 року ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області винесену ухвалу про закриття підготовчого провадження в цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті . В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, до початку судового розгляду через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Виклик відповідача двічі було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме : Голованівського районного суду з опублікуванням оголошення про виклик, тобто відповідач вважається повідомленим про дату час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився без поважних причин, позивач надав суду необхідні докази для вирішення справи по суті та згодний на заочний розгляд справи, суд вважає за доцільне провести розгляд справи в заочному порядку відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного . Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, що розташований за адресою : [ADDRESS] на підставі договору дарування від 10.12.1999, який посвідчено державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області.(а-с. -4). Згідно довідки Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області № 90 від 11.02.2019 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані слідуючі громадяни : [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.- 8) . Відповідно до акту обстеження метеріально -побутових умов проживання гр..[PERSON], посвідченого комісією в складі сільського голови, секретаря сільської ради та депутата сільської ради слідує , що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] за вказаною адресою не проживає з лютого місяця 2018 року по теперішній час, ( а.с.- 7). Факт непроживання відповідача по справі за вказаною вище адресою понад шість місяців без поважних причин підтверджується також довідкою Молдовської сільської ради Голованівського району кіровоградської області від 11.02. 2019 року .( а.с.-6) Позивач має намір продати свій будинок, однак не має змоги цього зробити, оскільки в будинку зареєстрований відповідач. Без письмової згоди відповідача вона не може цього зробити , тобто розпорядитись своїм майном . Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] набув права користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS], однак не проживає в зазначеному будинку з лютого місяця 2018 року, тобто понад 1 рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання . За таких обставин , суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а сааме по [ADDRESS] При цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Визнання судом особи такою, що втратила користування житловим приміщенням відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для зняття особи з реєстрації відповідним органом, що уповноважений здійснювати реєстрацію місця проживання громадян. Викладене підтверджується матеріалами справи. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому з відповідача на користь позивача стягується сплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 грн.

Outcome: approved