Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Славнянської сільської ради, Липовецького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 19 жовтня 2012 року помер його, [PERSON], батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, загальною площею 3,7984 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району, та належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН №229735, проте оригінал документа ще за життя спадкодавця було втрачено. Він, [PERSON], спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у межах шестимісячного строку. Проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Така відмова нотаріуса була оформлена у виді постанови та мотивована тим, що заявником не було пред'явлено документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на таке майно. Приймаючи до уваги те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке його право не визнається, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,7984 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522286400:04:000:0372, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 19.12.2012 року. В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник відповідача сільський голова Славнянської сільської ради також в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, зі змісту якої слід, що позовні вимоги визнає, не заперечував щодо задоволення позову, просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми законодавства які їх регулюють, суд прийшов до висновку про таке. 19 жовтня 2012 року в селі Улянівка, Липовецького району, Вінницької області, помер [PERSON], про що 02 січня 2013 року виконавчим комітетом Славнянської сільської ради складено відповідний актовий запис № 1 та видано свідоцтво про смерть серії І-АМ № 249756 ( а. с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя заповідального розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не вчинив. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, згідно приписів ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є сином спадкодавця, на що вказує свідоцтво про народження позивача серія ІІІ-АМ № 363072 (а.с.8). У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батька, подавши про це 13 березня 2013 року відповідну заву нотаріусу про прийняття спадщини, на що вказують матеріали Спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори № 82/2013 до майна померлого 19 жовтня 2012 року [PERSON]. Довідки Славнянської сільської ради від 06 березня 2013 року за № 62 та 63 свідчить про те, що даними про склад сім'ї померлого [PERSON] сільська рада не володіє. [PERSON] до дня смерті проживав в [INFO] без реєстрації (а.с.12). Як вбачається із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], своє бажання на прийняття спадщини за законом після смерті останнього висловив син - [PERSON]. Інші спадкоємці померлого відмовились від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви у строк, визначений чинним законодавством. Належність спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки площею 3,7984 га, що розташована на території Славнянської сільської ради, Липовецького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується фотокопією державного акту серії ВН № 229735 (а.с. 3), а також констатовано відділом Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області, про що видано довідку від 03 лютого 2016 року ( а. с. 10). Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 22 січня 2016 року № 02-31/26, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована на території Славнянської сільської ради, оскільки заявник [PERSON]. не пред'явив документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на дане майно. У п.23 постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлені судом обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, підтверджені належними і допустимими доказами та вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Крім цього, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, ст. 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1275, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved