Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить розірвати шлюб, зареєстрований 17.05.2008 року Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 10; та стягнути з відповідача на утримання двох неповнолітінх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що сторони стали одна одній чужими людьми, між ними відсутнє взаєморозуміння. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час підготовчого засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Заперечила проти надання судом строку для примирення. Відповідач [PERSON] під час підготовчого засідання позовні вимоги визнав повністю, заперечує проти надання судом строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 17.05.2008 року Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 10 (свідоцтво серія [NUMBER]). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з'ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Спір з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей відсутній. Від спільного подружнього життя мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Об'єктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачем, так і відповідачем не надано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що працює у ПрАТ "Київстар" та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 грн, з 1 липня - 1 559 грн, з 1 грудня - 1 626 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду в розмірі заявленому позивачем - 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що не заперечив в судовому засіданні відповідач [PERSON], починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення кожним із синів повноліття. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved