Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її сестри [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 18 липня 2002 року померла її рідна сестра [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) із земель Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0134659, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої за законом, спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса у поновлений судом строк із відповідною заявою, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Загнітіквської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Позов визнав (заява №02-16/183 від 16 травня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №300717, виданим 18 липня 2002 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай) у розмірі 2.29 умовних кадастрових гектарів із Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0134659, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. Згідно ст.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) є об'єктом спадкування. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, а тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом другої черги є її сестра [PERSON] позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується копією відновленого актового запису про народження позивача №246 від 09 жовтня 1972 року та копією відновленого актового запису про народження померлої [PERSON] №249 від 28 листопада 1973 року. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] та померлої [PERSON] «Кученко», що підтверджується копіями актових записів про шлюб №37 від 28 листопада 1976 року та №12 від 15 березня 1964 року. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса у поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року (справа №503/225/17-ц) строк із відповідною заявою, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №151/2017). Отже, за змістом ч.1 ст.1269 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою, що у передбаченому законом порядку прийняла належну померлій [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом у вигляді права на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №17 від 29 квітня 2017 року (відмова нотаріуса № 266/01-16 від 25 квітня 2017 року). Отже, у разі втрати сертифікату про право власності на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved