Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 11.08.2012 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №118, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.08.2012 року. Від даного шлюбу народилася одна дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що останній час між сторонами постійно виникають сварки, відповідач нехтує сімейними цінностями, кожний із них має різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останні дев"ять місяців сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін на даний час не має. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 15). Відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України будучи належним чином, своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать судові повістки, які наявні в матеріалах справи (а.с. 13-14) в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 11.08.2012 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ про що зроблено актовий запис №118, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.08.2012 року. Від даного шлюбу народилася одна дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що останній час між сторонами постійно виникають сварки, відповідач нехтує сімейними цінностями, кожний із них має різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останні дев"ять місяців сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін на даний час не має. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дітей, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved