Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав. В підтвердження заявлених вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який було розірвано 13 листопада 2007 року. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Трохи більше, ніж через рік, після народження дитини вони розлучилися і з того часу відповідача не цікавило життя доньки. Вона подала на аліменти, які він платив, але не регулярно, тому станом 01.04.2019р. в нього виникла заборгованість в сумі 10800 гривень по аліментах ( і це при тому, що розмір аліментів становив 400 гривень на місяць). Після того, як вона подала до суду про стягнення пені на заборговані аліменти та збільшення розміру аліментів, [PERSON] вже в судове засідання приніс докази того, що напередодні сплатив борг. Таким чином він намагався довести суду, що як батько піклується про свою дитину. Але до цього часу його не цікавило чи має вона за що утримувати дочку. Після винесення рішення про збільшення аліментів ( присудили саму мінімальну суму, це ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку) [PERSON] знову заборгував по аліментах. На прохання дочки [PERSON] (вона не бажала носити прізвище людини, яка не опікується нею), вона звернулася до суду із позовом про зміну прізвища, так як [PERSON] добровільно дати дозвіл на зміну прізвища дитини не захотів. На час розгляду даної справи він також мав борг по аліментах, і дав пояснення, що не має змоги платити більше у зв`язку з тяжким фінансовим становищем». Таким чином у його становище повинні входити всі, вона, дочка, її теперішній чоловік, який любить та піклується про [PERSON] , в тому числі і суд, бо на думку [PERSON] , що нею не доведено факт невиконання ним батьківських обов`язків. Вона двічі змушена була звертатися до суду за дозволом на виїзд дитини за кордон, тому що [PERSON] не бажав дитині дати такого дозволу, а також, виїжджала за кордон з дитиною лише по довідці виконавчої служби про чергову заборгованість по аліментах, а на даний час отримала довідку з органу опіки та піклування ДМР про можливість виїзду на відпочинок за кордон - є тими обставинами, які свідчать, що відповідач не виконував свої батьківські обов`язки. Відповідач щоразу у своїх поясненнях, вказує, що його не пускають до дитини, а до школи, де вона навчається, ніхто його не запрошує. З дня народження дочки і до сьогоднішнього часу, вона змушена в судовому порядку зобов`язувати відповідача надавати можливості дитині повноцінно жити, всебічно розвиватися, так як він добровільно нічого не хоче і не робить в цьому напрямку: з нього примусово стягуються аліменти, рішення суду про надання дозволів на виїзд за кордон на відпочинок. Крім того прохання дитини, що вона хоче носити однакове прізвище разом з мамою та братиком, також вона повинна була доводити в суді, хоча зі сторони [PERSON] окрім спротиву, що стосується їхньої дитини, жодних благ він їй не надає. Дочка його не знає і не бажає спілкуватися з ним, відповідач і сам не хоче цього, бо за всі роки не вчинив жодної спроби завоювати довіру своєї дитини, а тому у неї виникла необхідність звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовні заяві, просить їх задоволити. Адвокат Сушко О.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги своєї довірительки, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, навіть для того, щоб оздоровити дитину, позивач повинна була звертатися до суду із позовом про надання дозволу на виїзд. Вказала, що відповідач свідомо визнав той факт, що не бере участі у вихованні дитини, тому що не хоче створювати конфліктні ситуації. Жодним чином він не брав участі у вихованні доньки, не сплачував вчасно аліменти на утримання дитини. Додатково звернула уваги на те, що дитина навіть не бажає носити прізвище відповідача, і змінила його, не бажає з ним спілкуватися і не хоче нічого про нього знати. Вважає, що ці обставини доводять підставність заявлених позовних вимог, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Грачов Д.Ю. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, пославшись на той факт, що його довіритель категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки ситуація зумовлена тим, що позивач [PERSON] постійно провокувала конфліктні ситуації та настроювала доньку проти батька. Додатково вказав, що з приводу дозволів на виїзд дитини за кордон, позивач до відповідача [PERSON] не зверталася, і ніхто його з цього приводу не турбував, донька діє під впливом своєї матері, оскільки остання її постійно негативно налаштовує проти рідного батька. Відповідач хоче бачитися із донькою, працює, сплачує аліменти, а тому бажає спілкуватися із своєю дитиною і приймати участь у її вихованні. Третя особа - представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Яким І.С. суду пояснив, що позов підтримує з підстав, викладених позивачем в позовній заяві, добавив, що відповідно до документів, тобто Висновку органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав за №3-35/6828 від 26.07.2021р., дійсно [PERSON] , який являється відповідачем по справі, з 2007 року повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням і вихованням, а тому підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до Висновку №3-35/6828 від 26.07.2021р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1982 року народження, відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 20.07.2021р., беручи до уваги подані документи та пояснення неповнолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , як такого, що ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Судом взято до уваги той факт та достовірно з`ясовано, що в порушення вимог ст.150, 180 СК України, [PERSON] усунувся від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом враховано той факт, що відповідач [PERSON] не займається вихованням своєї дитини - [PERSON] , з 2007р., шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 13.11.2007р., з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Крім того, судом взято до уваги письмові пояснення неповнолітньої [PERSON] , 2006 року народження, в яких остання зазначила, що батько [PERSON] останній раз приходив до неї на день народження коли їй було 5 років, вчиняв скандали, намагався побити її маму, вона не бажає спілкуватися з батьком та не любить його, крім того, відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, а тому не виникає жодного сумніву, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки, свідомо та умисно не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання (підтверджується даними Характеристики учениці [PERSON] , учениці 8-го класу ліцею №4 ім.Л.Українки, Дрогобицької міської ради, з якої вбчається, що батько на зустрічі з класним керівником не приходив та не цікавився навчанням доньки, тощо), підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дочкою в необхідному обсязі. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вони: -не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я і протягом 6 місяців; -не виявляли щодо неї батьківського піклування (без поважної причини); -ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (тобто, свідомо та умисно не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в необхідному обсязі, не створюють умов для отримання нею освіти тощо); -жорстоко поводяться з дитиною (застосовують фізичне або психічне насильство, недопустимі методи виховання, принижують людську гідність дитини тощо); -є хронічними алкоголіками або наркоманами (ці факти мають бути підтверджені відповідними медичними висновками); -вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини (наприклад, залучають її до непосильної праці, заняття проституцією чи злочинною діяльністю), примушують її до жебракування та бродяжництва; -засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про всиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками та відповідно до вищезазначеного, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов переконання, що є всі підстави для того, щоб позбавити [PERSON] , 1982 року народження батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, з дитиною не проживає. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини, суд прийшов до переконання про свідоме ухилення відповідача своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини, зокрема визнання заявлених позовних вимог в судовому засіданні, а тому зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання своєї дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх обов`язків. Вищеназвані дії відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.2020р., [PERSON] , [INFO] , її батьками в свідоцтві зазначені: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . Відповідно до ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Аналізуючи всі докази по справі, вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчанням, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тощо, а відтак є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1982 року народження щодо її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02.08.2021р., Акт виконаних робіт та квитанцію від 02.08.2021р., а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача - витрати на надання правової допомоги в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved