Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіною Л.В. В зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі не проживають в спірній квартирі з моменту реєстрації, проживають за іншою адресою. На даний час у зв`язку із наявністю реєстрації відповідачів у квартирі, позивач несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг та не має можливості оформити субсидію у зв`язку з чим звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua., про причини неявки не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, заперечень не надала. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіною Л.В., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167811503 від 23.05.2019 року, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 997 від 07.06.2019 року, яка видана т.в.о. Іванівської сільської ради Данько О.В., за адресою: [ADDRESS] власник [PERSON] не зареєстрована; [PERSON] , [INFO] , - не родич, зареєстрована з 18.12.1989 року; [PERSON] , [INFO] , - не родич, зареєстрований з 26.03.1996 року. Актом обстеження від 30.05.2019 року, складений комісійно у складі депутата Іванівської сільської ради Спіцина В.В., сусідів [PERSON] , [PERSON], встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які за вищевказаною адресою зареєстровані, але не мешкають з дати реєстрації, оскільки мешкають за іншою адресою. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] , необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved