Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 18.06.2007 виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом № 09. Посилається на те, що 18 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають із нею та знаходяться на повному її утриманні. Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Відповідач часто виїзджає на сезонні роботи до Німеччини. На її прохання повернутися додому та проживати разом відповідач не бажає. Починаючи із лютого 2015 року відповідач разом із сім"єю не проживає, не підтримує відносин. Позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що в справі свідчить розписка про її одержання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.06.2007, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2007 (а.с.5). Перебуваючи у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що видно із копій свідоцтв про їх народження (а.с.7- 8). Причиною розпаду сім'ї є те, що сімейне життя сторін не склалось з тих причин, що вони не розуміли один одного, не змогли знайти спільної думки між собою, через що між ними часто виникали сварки та скандали. Починаючи із лютого 2015 року відповідач покинув сім"ю, і перейшов проживати до помешкання своїх батьків. Протягом двох років сторони спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved