Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 25.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 21326, яким запропоновано з неї стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 10 499,30 грн., та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5 454 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62938435, відповідно якого стягується з неї заборгованість на користь відповідача у розмірі 10 499,30 грн. за вищевказаним виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Позивач зазначає, що 24.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. при примусовому виконанні спірного виконавчого напису винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у зв`язку з чим з її заробітної плати стягуються кошти на користь відповідача. Позивач вважає, що виконавчий напис № 21326 від 25.08.2020 року вчинено з порушенням нотаріусом процедури його вчинення, а тому наявні підстави для визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору № 004-17525-280115 від 28.01.2015 року, який не був нотаріально посвідченим, а тому видача виконавчого напису нотаріуса на його підставі є незаконною, відповідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Крім того, позивач зазначає, що нею погашена заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» та срок позовної давності щодо стягнення кредиту за кредитним договором № 004-17525-280115 від 28.01.2015 року сплив, чим також нотаріусом порушено норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». До позовної заяви позивачем також були подані клопотання про розстрочення сплати судового забору та заява про забезпечення позову. Ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 08.02.2021 року вищевказані позовна заява [PERSON] та заява про забезпечення позову передані на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 17-21). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 31, 32). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної копії ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 62938435 за виконавчим написом від 25.08.2020 року виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем зареєстрованого в реєстрі за № 21362, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості (а.с. 29). У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Позивач в особі представника [PERSON] суду подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, у якому зазначила, що позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 48). Відповідно матеріалів справи, відповідач ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» ухвалу суду про відкриття провадження по справі з доданими до неї процесуальними документами та судові повістки отримав 14.06.2021 року та 28.07.2021 року, про причини неявки представника відповідача в судове засідання не повідомлено, будь яких заяв до суду від відповідача не надходило (а.с. 39, 47). Відзив на позов відповідачем надано не було. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21362, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором № 004-17525-280115 від 28.01.2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 408/К від 27.04.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39508708 (далі - виконавчий напис, а.с. 53). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 27.04.2018 року по 07.03.2020 року, сума заборгованості становить 9 999,30 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 635,50 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 863,80 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями - 1 500 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 500,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 10 499 грн. 30 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 03.09.2020 року відкрите виконавче провадження (ВП № 62938435) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 4). 24.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в рамках виконавчого провадження № 62938435 з примусового виконання виконавчого напису № 21362 від 25.08.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] заборгованості винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника (а.с. 5). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 25.08.2020 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 05.02.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» Договір № 004-17525-280115 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 28.01.2015 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню (а.с. 53 зв.54 зв.). При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. При подачі позову [PERSON] було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с. 10а, 16). За результатами розгляду заяви позивача про розстрочення сплати судового збору ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 18.05.2021 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 31-32). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., також з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн., від сплати якого позивач була звільнена до ухвалення судового рішення. У позовній заяві представник позивача [PERSON] в порядку п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначала попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 5 454 грн., що включає: судовий збір в сумі 454 грн. та витрати, пов`язані з правовою допомогою у розмірі 5 000 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 29.06.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання від 23.06.2021 року про долучення доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 49-52). Згідно положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позов був поданий представником позивача [PERSON] адвокатом Воронюк К.Ю., на підтвердження повноважень якої надано ордер від 03.02.2021 серії ВК № 1016022 виданий Адвокатським бюро «Воронюк Катерини» на підставі договору про надання правової допомоги № 25/01/21-1 від 25.01.2021 року (а.с. 10). Зі змісту Витягу із Договору № 25/01/21-1 про надання правової допомоги адвокатом від 22.06.2021 р., підписаного позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Воронюк Катерини», позивач доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надавати [PERSON] правничу допомогу, а саме представляти інтереси позивача у всіх судах першої інстанції щодо визнання виконавчого напису № 21362 виданого 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню; розмір гонорару становить 5 000 грн. (а.с. 50). 23.06.2021 року між позивачем та Адвокатським бюро «Воронюк Катерини» підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт по Договору про надання правової допомоги адвокатом № 25/01/21-1 від 25.01.2021 року, відповідно якого на ознайомлення з документами та надання юридичної консультації адвокатом витрачено 0,5 год. вартістю 500 грн.; на підготовку заяви по виконавчому провадженню витрачено 0,5 год. вартістю 300 грн.; на підготовку, оформлення та подання заяви про забезпечення позову витрачено 2,5 год. вартістю 1 400 грн.; на підготовку, оформлення та подання позовної заяви витрачено 4 год. вартістю 2 500 грн.; на клопотання про звільнення від сплати судового збору витрачено 0,5 год. вартістю 500 грн.; на підготовку, оформлення та подання клопотання про долучення доказів витрачено 0,5 год. вартістю 300 грн. (а.с. 50 зв.). При цьому у Акті приймання-передачі виконаних робіт вказано, що роботи виконані на суму 5 000 грн. Така сума не перевищує зазначену у вказаному Акті загальну вартість наданих адвокатом послуг, що складає у розмірі 5 500 грн., а також вказаний у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу 5 000 грн. При цьому представником позивача також надано копії квитанцій про сплату [PERSON] Адвокатському бюро «Воронюк Катерини» гонорару за договором № 25/01/21-1 про надання правової допомоги адвокатом, а саме квитанції АБ «Укргазбанк»: від 21.01.2021 на суму 1 000 грн., від 02.06.2021 на суму 1 000 грн., від 08.04.2021 на суму 1 000 грн. (а.с. 51-52). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. За правилами частини 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача суду не подавались будь які заяви чи клопотання щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та/або про зменшення вищевказаних витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., які сплачені та підлягають сплаті позивачем у зв`язку з розглядом даної справи.

Outcome: approved