Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Луківської сільської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 28.06.1965 року батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . 22 лютого 1975 року позивач зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] , що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2012 року, актовий запис №10. [PERSON] являюся єдиною донькою своєї матері, на спадкове майно ніхто не претендує. У вересні 2020 року позивач вирішила зробити ремонт у маминому будинку, повикидати непотрібні речі. Серед її документів позивач виявила заповіт, складений [PERSON] 24 січня 2001 року, посвідчений секретарем Луківської сільської ради, зареєстрований у реєстрі за №3. Згідно із цим заповітом спадкодавець розпорядила позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку, земельний пай, які розміщені в с.Уніж. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. До складу спадщини входять житлове господарство та земельні ділянки, розташовані на території Луківської сільської ради, право на які ніким не реалізовувалося. Позивач бажає прийняти спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, оскільки вона своєчасно, у межах передбаченого законом шестимісячного строку, не звернулася в Городенківську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, і нотаріус відмовила їй у видачі такого свідоцтва та рекомендувала звернутися в суд, що стверджується письмовою відповіддю приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 23.09.2020. Причину пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважною, оскільки вона не знала про існування заповіту на її користь. [PERSON] постійно проживала в с.Уніж Городенківського району, де був складений та посвідчений заповіт, позивач ж постійно мешкаю в м.Тлумач. [PERSON] доглядала свою маму в старості і вона казала, що залишить їй своє майно, але про заповіт не згадувала. Позивач являюся єдиним спадкоємцем своєї мами. Крім того, після маминої смерті, позивач захворіла на затяжну хворобу «ерозивний антрум гастрит», на лікування якої я потратила багато часу та коштів. Поки лікувалася, пропустила перебачених законом шість місців для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Довідкою Луківської сільської ради № 311 від 03.10.2019 року доводиться, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована у власному житловому будинку по [ADDRESS] сама. У зв`язку з вищенаведеним, [PERSON] не змогла реалізувати свої спадкові права з об`єктивних причин, що не залежали від її волі. З письмової відповіді нотаріуса вбачається, що після смерті [PERSON] ніякі дії по виявленню спадкоємців нотаріусом не проводилися. До складу спадщини входять житлове господарство та земельні ділянки, успадкування яких покращило б матеріальне становище позивача, а тому оформлення спадщини має для неї значення. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Луківської сільської радив судове засідання не з`явився. Луківська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без їх представника; заперечень щодо позову не мають. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. За заповітом, посвідченим 24 січня 2001 року секретарем виконкому Луківської сільської ради Городенківського району, [PERSON] , жителька с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в т.ч. земельна ділянка, земельний пай, які розміщені в с. Уніж записує своїй дочці [PERSON] за такою угодою, що вона утримуватиме її до смерті; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 3. Копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ №023641, серії ІФ №023642, виданих Городенківською районною державною адміністрацією 14.10.2004 стверджується, що [PERSON] , жителька с.Уніж мала у власності земельні ділянки, площами 0,6648 га та 0,2420 га, розташовані на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 84 років в с.Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2012 року Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ч.1 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Довідкою Вих. № 311, виданою 03.10.2019 виконавчим комітетом Луківської сільської ради стверджено, що [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована на день смерті а/з № 10 від 04.07.2012 року, свідоцтво [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ; на час смерті [PERSON] в даному господарстві зареєстрованих осіб не було. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.06.1965 року, запис за № 6 від 14 травня 1951 року в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 1975 року Луківською сільською радою, з якого слідує, що позивач при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 5 від 22 лютого 1975 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . На день смерті останньої спадкоємець [PERSON] не проживала разом з спадкодавцем та не знала про існування заповіту [PERSON] в її користь. Відміткою в паспорті громадянина України позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 20 березня 1997 року Тлумацьким РВ УМВС в Івано-Франківській області, підтверджено, що її зареєстрованим місцем проживання з 26.05.1987 є [ADDRESS] . Дізнавшись про заповіт, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] . Приватний нотаріус Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. листом від 23.09.2020 повідомила позивача про те, що нею пропущено строк передбачений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та рекомендовано звернутися до суду. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Копією протоколу ендоскопічного огляду від 22.10.2012, виданого Центральною Міською Клінічною Лікарнею м. Івано-Франківськ доводиться, що [PERSON] , 1951 року народження хворіла на «ерозивний антрум гастрит; фолікулярний бульбіт». Позивач [PERSON] своєчасно не прийняла спадщину після смерті [PERSON] через те, що не знала про існування заповіту в її користь. Відсутність відомостей про існування заповіту суд вважає поважними причинами пропуску позивачем строку прийняття спадщини. Позов визнається відповідачем, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визначити [PERSON] додатковий строк - два місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved