Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом про визнання припиненим правовідносин, що виникли між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В обґрунтування позову зазначив, що 19 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № CNL-207/017/2008, згідно з яким, останньому надано кредит в розмірі 90 000,00 дол. США зі сплатою 5,99% відсотків річних, строком до 19 травня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань по основному зобов`язанню між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-CNL-207/017/2008/1, відповідно до умов якого поручитель поручився всім належним йому майном щодо погашення заборгованості [PERSON] в 2009 році між позичальником [PERSON] та банком було укладено додаткову угоду до кредитного договору, внаслідок якої збільшився обсяг відповідальності як позичальника, так і поручителя, у той час як поручитель не був обізнаний про укладення такої угоди. Отже, внаслідок збільшення зобов`язання в односторонньому порядку без згоди поручителя порука є такою,що припинена. Від позивача [PERSON] надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача ТОВ «ОТП-Факторинг Україна» та відповідач [PERSON] не з в`явилися, про час та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суду вони не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їх відсутності, відзиву чи заперечень проти позовних вимог від них не надходило. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1\~ст. 15 ЦК України\~вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 травня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № CNL-207/017/2008/а.с.8/. В забезпечення зобов`язань, 19 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-CNL-207/017/2008/1, згідно з яким останній зобов`язався солідарно із [PERSON] відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором/а.с.16/. В забезпечення зобов`язань, 19 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір іпотеки № PCNL 207/017/2008, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких ПАТ «ОТП Банк» передало ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № CNL-207/017/2008 від 19.05.2008 р. Таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржників за вищезгаданим кредитним договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. За правилами, встановленими ч. 1\~ст. 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. До того ж, ч. 1,2\~ст. 554 ЦК\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобов`язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з Позивачем. Проте, як вбачається з матеріалів справи 21.04.2009 року між ПАТ "ОТП Банк" та позичальником було укладено додатковий договір до кредитного договору № 1, відповідно до умов якого було внесено зміни до кредитного графік платежів викладено у новій редакції, а також збільшено обсяг відповідальності позичальника у разі невиконання кредитного договору. Проте з умовами додаткових договорів не було ознайомлено поручителя та не отримано його згоду на укладення вищезазначених додаткових договорів. Згідно із частиною першою статті\~553, частиною першою статті\~554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яки) здійснює поручитель (частини перша, друга\~статті 553 ЦК України). За положеннями частини першої\~статті 559 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно зі\~статтею 654 ЦК України\~зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів;\~відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Відповідно до доданих\~матеріалів справи документів, процентна ставка збільшилась: плаваюча ставка з 5,99 до 6,72%, фіксована з 0% до 7%. Пунктом 7.2 статті 7 договору поруки, укладеного між сторонами, сторони погодили, що зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід`ємною частиною, якщо вони укладені письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими представниками сторін. Даний пункт договору поруки сторонами не змінювався. Як свідчать матеріали справи, що поручитель [PERSON] про зміни, які потягли збільшення обсягу відповідальності поручителя, не був ознайомлений. Крім того, Договором поруки також не передбачено збільшення відповідальності поручителя без додаткового його повідомлення. Банк, підвищуючи процентну ставку позичальнику, згідно з умовами Кредитного договору укладаючи додаткові договори, повинен був ознайомити поручителів з усіма істотними умовами, на які Банк підвищив процентну ставку позичальнику та встановлював новий графік погашень заборгованості, а також в подальшому, у разі збільшення відповідальності та/або зміни умов Кредитного договору, погоджувати з поручителями усі зміни та укладати додаткові угоди. Таким чином, судом встановлено, що поручителям не були відомі всі суттєві умови згідно яких були змінені умови кредитуванні, а також умови, які збільшують розмір відповідальності та вимоги погашення кредиту, які необхідно знати поручителю, а саме: зміну процентною ставки по Кредитному договору, збільшень заборгованості по кредиту, зміну обсягу відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту. За положеннями\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст.\~559,\~598 ЦК України\~припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідно умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконанні або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Зазначена правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 18 червня 2011 року № 6-73цс12, від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15. Крім того, обов`язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої\~статті 559 ЦК України\~має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов`язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобов`язання таких змін є односторонній правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам\~ЦК України\~та відображай волевиявлення особи (у даному випадку - поручителя). Так, у Постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб передбачений договором поруки. Тобто випадкова проінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни. Так, відповідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові № 6- 128цс14 від 08 жовтня 2014 року, установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення дії основного договору, та якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимогу до поручителя про виконання зобов`язання, то вимоги за договором поруки припиняються. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладаючи додаткові договори з [PERSON] . Банк не отримував згоди поручителя на укладання додаткових угод. В результаті укладання додаткової угоди обсяг відповідальності поручителя дійсно було збільшено що не було обумовлено договором поруки. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ОТП-Факторинг Україна», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved