Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Подружжя [PERSON], звернувшись у вересні 2014 року до суду, просять визнати їх колишню невістку - відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме - належною їм на праві приватної спільної часткової власності квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що з квітня 2009 року є власниками вказаного житла, яке набули на підставі договору купівлі-продажу квартири. У спірній квартирі деякий час разом проживали їхній син, його колишня дружина - відповідач по справі та їх дочка. Після розірвання між сином та невісткою шлюбу, [PERSON] разом з дитиною змінили місце проживання, вибувши за адресою: [ADDRESS], де й фактично проживають по даний час. Проте, на їх (позивачів) прохання знятися із реєстраційного обліку у житлі, відповідач відповіла відмовою, у зв'язку з чим змушені були звернутися до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів, адже реєстрація відповідачки створює їм перешкоди в користуванні житлом, зокрема, змушені сплачувати за неї кошти на оплату житлово-комунальних послуг як за зареєстрованого у квартирі мешканця. В судовому засіданні представник позивачів вимоги своєї довірительки підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі, уточнивши правові підстави позовних вимог, а саме - просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним житлом на підставі частини другої статті 405 ЦК України, як колишнього члена сім'ї власника житла. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та в обґрунтування своїх заперечень пояснила, що в кінці вересня 2011 року дійсно залишила спірну квартиру [ADDRESS], однак виселилася звідти не добровільно, а її змусив це зробити колишній чоловік - син позивачів, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з травня 2008 року по травень 2012 року. Також зауважила, що вона та її батьки давали позивачам частину коштів - 7500 доларів США на придбання квартири, однак документально підтвердити цієї обставини не може. Пояснила, що на даний час винаймає квартиру у дядька за адресою: [ADDRESS], де й фактично проживає разом з малолітньою дочкою, хоча дитина зареєстрована у тій же спірній квартирі, належній співпозивачам. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що ухвалення рішення про задоволення позову порушить майнові права малолітньої дитини відповідача, оскільки зняття з реєстраційного обліку місця проживання матері зумовить зняття з реєстраційного обліку місця проживання дитини. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з поданих сторонами і досліджених в судовому засіданні письмових доказів (копій документів), подружжю [PERSON] та [PERSON] з 07.04.2009 р. належить на праві приватної спільної часткової власності трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 66,3 кв.м., по ? частці кожному (а.с.3 - 7). У спірній квартирі з 01.10.2009 р. зареєстровані відповідач [PERSON], [INFO], та її малолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.8, 14). В період з 10 травня 2008 року по 22 травня 2012 року відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі із сином позивачів - [PERSON] (а.с.29), з яким до вересня 2011 року проживала у належній позивачам квартирі. З того часу відповідачка в цій квартирі не проживає, житлом не користується, що й пояснила у судовому засіданні. Та обставина, що фактичним місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS], документально підтверджується нотаріально посвідченим договором від 10 вересня 2014 року №756 "Про розподіл майна у праві спільної сумісної власності" (а.с.11). Пояснення відповідачки, в обґрунтування її заперечень проти позову, суд вважає голослівними і такими, що не підтверджені засобами доказування, передбаченими частиною другою статті 57 ЦПК України. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як передбачено ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки наявність реєстрації у спірній квартирі відповідача, як колишнього члена сім'ї співвласників житла, створює їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Позивач [PERSON] документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь з відповідача [PERSON]

Outcome: approved