Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», який є правонаступником АКБ «Правекс-Банк», звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначив, що 27.07.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2256-020/07Р, згідно з умовами якого [PERSON] надано кредит в розмірі 37000,00 доларів США для споживчих цілей зі сплатою 11,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2022 року. Тоді ж, 27.07.2007 року, на забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, строк дії якого визначений до 27.07.2025 року. Оскільки боржник [PERSON] неналежно виконувала умови кредитного договору, станом на 08.07.2015 року за нею утворилася заборгованість в сумі 12431,71 доларів США, з яких 7642,00 доларів США заборгованість за кредитом, 4789,71 доларів США. Зважаючи на те, що відповідачами ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку на його користь 12431,71 доларів США та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду. Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справу у його відсутність, в якій висловлена згода на розгляд справи в заочному судовому засіданні в разі неявки до суду відповідачів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], будучи повідомленими про час і місце розгляду справи, до судового засідання також не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслали, що не перешкоджає розгляду справи в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Судом установлено, що 27.07.2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2256-020/07Р, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у сумі 37000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних з кінцевим терміном погашення 27.07.2022 року. Повернення кредиту, за умовами п.4.1 Договору, мало здійснюватись рівними частинами в сумі 206 доларів США щомісяця до «10» числа наступного місяця. Сума нарахованих відсотків за користування кредитом підлягала сплаті у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений у п.1.2 Кредитного договору (а.с.9-14). На забезпечення виконання боржником кредитного договору 27.07.2007 року позивачем з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №2256-020/07Р, за умовами п.1.1 якого [PERSON] як поручитель зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобовязань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. За умовами п.2.1 Договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, Поручитель зобовязується виконати за нього зобовязання перед Банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1 даного Договору із змінами та доповненнями до нього (а.с.21-22). Підпис поручителя в договорі свідчить про згоду з його умовами. Як встановлено в ході судового розгляду та свідчить з долучених до позовної заяви письмових розрахунків, взяті на себе зобовязання за кредитним договором боржник належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оплатним, консенсуальним, а його предметом виступають грошові кошти, надані Банком позичальнику в користування. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК УКраїни передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязань за кредитним договором є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно умов договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за Договором у разі затримання сплати кредиту або процентів за його користування. Як вбачається з Договору, кінцевий термін виконання його умов визначений 27 липня 2022 року. Умови договору позичальником не виконуються. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що прострочена заборгованість з основного боргу за кредитом становить 12431,71 доларів США, з яких за кредитом 7642,00 доларів США, за відсотками 4789,71 доларів США. Відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору позивачем, визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Операції з валютними цінностями банки мали право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Такий дозвіл позивач мав, а отже, мав і достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів як в національній, так і в іноземній валюті, в тому числі і отримання процентів у відповідній валюті (а.с.31). Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року). Так як Поручитель за умовами Договору відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки на умовах, визначених Договором, вимоги позивача про солідарне стягнення з Боржника і Поручителя заборгованості не суперечать Закону, в звязку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає, що ці витрати відповідачі мають нести солідарно. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з ціни позову 12431,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.02.2016 року (дату надіслання позову до суду) становить 338515,46 грн, судовий збір мав бути сплачений в розмірі 5077,73 грн, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved