Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 39, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн., із сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики до 30.09.2014р. Відповідач, в порушення умов договору у встановлений строк кошти не повернув. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення проведення платежів. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 06.08.2015 р. , складає 40 734,13 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 39, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн., із сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення всієї суми до 30 вересня 2014 року. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, не повернув їх в повному обсязі у визначений договором строк. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань. Таким чином внаслідок неповернення коштів у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 06.08.2015 р. становить 40 734,13 грн., що складає: прострочена до повернення сума кредиту у розмірі 7 037,17 грн.; прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 1 726,42 грн.; прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 3 689,98 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 28 280,56 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 407 грн. 34 коп.

Outcome: approved