Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказує, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 17875.20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами вказаної угоди погашення заборгованості мала здійснюватися в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 26.12.2013 року має заборгованість 18619,18 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 15205,06 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 1956,06 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) 858,06 грн.. Просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму в повному об'ємі, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,80 грн. Представник позивача в судове засідання не явився, надав на адресу суду заяву із проханням розглянути праву за його відсутності, наполягав на задоволенні заявлених вимог з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що у справі маються належні докази, причини відсутності не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 року, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 17875.20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності зі ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 26.12.2013 року має заборгованість 18619,18 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 15205,06 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 1956,06 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) 858,06 грн.. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання, які встановлюються договором або законом, є припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, сплата неустойки, а також відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному об'ємі, в тому числі і вимогах про відшкодування судових витрат. На підставі ст.ст. 525,526,527,530, 1054.1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 130, 174, 213, 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved