Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON], а саме [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року право власності на земельну ділянку площею 2,81 га, розташовану на території Кирничанської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 14.08.2003 року, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що заяви про прийняття спадщини від [PERSON] надійшли 16.03.2018 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими уточнення позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,81 га, розташована на території Кирничанської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 14.08.2003 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 10 червня 2003 року № 453/А, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорі оренди землі за № 10507-19955. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,81 га, розташована на території Кирничанської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 14.08.2003 року, кадастровий номер - [NUMBER] Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 51254749 від 16.03.2018 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.1974 року, виданого виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.05.1997 року, виданого Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.1972 року, виданого виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.06.1979 року, виданого виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживали та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тому вважаються такими, що фактично не прийняли спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], оскільки останній хворів та потребував стороннього догляду. Зазначений факт підтверджується довідкою наданою виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.05.2018 року за № 405, згідно якої [PERSON], [INFO] на момент смерті [PERSON], померлого [INFO] року проживав разом із ним за адресою: [ADDRESS], без реєстрації. Внаслідок чого, позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо визнання права власності на спадкове майноі право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved