overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 09 червня 2011 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв»язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], його утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №1152. Від цього шлюбу у подружжя народився син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітнього сина, між ними укладено Договір про поділ майна між подружжям та Договір про участь у вихованні дитини. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 12.02.2010року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та сім`ю. Через постійні конфлікти подружні відносини були припинені з вересня 2020 року. Спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна не має. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. 09.07.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 30.07.2021 року. Заявники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №63. У заявників є спільна дитина [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 12 липня 2008 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв`язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №1282. Від цього шлюбу у подружжя народиися сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що більш, ніж протягом року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітніх синів, між ними укладено Договір про визначення місця проживання дітей та участь у їх вихованні. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 21 вересня 2002 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №715. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір про проживання, виховання та спільне утримання дитини після розірвання шлюбу. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 25 квітня 2013 року зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв»язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №211. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні, визначення місця проживання та додаткових витрат на дитину. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 27 серпня 2015 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю, сімейні обов`язки, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №2518. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітніх доньок, між ними укладено Договір про визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на утримання дитини. Договір посвідчено нотаріально.Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 27 січня 2016 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Питання щодо місця проживання неповнолітньої донька [PERSON] , [INFO] , її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №88. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір між батьками про місце проживання малолітньої дитини, її утримання та участі батьків в її вихованні. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 29 серпня 2009 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв`язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №2221. Від цього шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітнього сина. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved