Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьків та внесення змін до актового запису, а саме: просила визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] №57 від 08 квітня 2003 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, зокрема: змінити прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] »; по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; в графі батько зазначити « [PERSON] », [INFO] , громадянин України. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що в березні 2002 року вона познайомилася з відповідачем [PERSON] . В період з березня 2002 року по березень 2006 року у них були близькі стосунки, внаслідок яких [INFO] у неї народилася дочка - [PERSON] . На момент народження дитини прізвище позивача було « [PERSON] ». В цей період вона не перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , ні з будь-яким іншим чоловіком. Оскільки батько дитини - відповідач [PERSON] не мав бажання підтвердити своє батьківство відносно дочки у встановлений законом спосіб, тому відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при реєстрації дочки у відділі ДРАЦС Ладижинського МУЮ Вінницької області, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснювався за прізвищем позивача « [PERSON] », а ім`я по батькові батька дитини було записано за її вказівкою « [PERSON] ». Отже, у зв`язку з зазначеним у свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] батьком дитини записаний « [PERSON] », який є вигаданою особою. В серпні 2013 року позивач [PERSON] вийшла заміж та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після народження дочки, протягом трьох років, до березня 2006 року, вони з відповідачем [PERSON] не спілкувалися. Після березня 2006 року вони й досі не спілкуються, ніяких відносин не підтримують. Однак, їх спільна з відповідачем донька [PERSON] , [INFO] по даний час підтримує відносини зі своїм батьком та його матір`ю, своєю бабусею [PERSON] . На даний час виникла необхідність встановити батьківство відповідача, який є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки дочка знаходиться на утриманні позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] не бажає надавати матеріальної допомоги та брати участь у вихованні дитини, а їй одній, важко утримувати себе і їх спільну з відповідачем дитину. Тому, наразі, є необхідність встановити батьківство відповідача стосовно їх спільної дочки [PERSON] , [INFO] . 23.10.2019 позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, в яких просила визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] №57 від 08 квітня 2003 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, зокрема: в графі батько зазначити « [PERSON] », [INFO] , громадянин України. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час тав місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Отже, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси, то на підставі пункту 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що судова повістка йому вручена, а тому відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Також виклик відповідача неодноразово здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Пояснення учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Клименко І.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що з березня 2002 року по березень 2006 року сторони перебували у близьких стосунках. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записано [PERSON] (а.с.9) Згідно з витягом з актового запису про народження [PERSON] № 57 від 08 квітня 2003 року відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.8). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького району Вінницької області [PERSON] 11 серпня 2013 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 132. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.10). Ухвалою Ладижинський міський суд Вінницької області від 16.07.2019 призначена судово-генетична експертиза, виконання якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру УМВС України у Вінницькій області (а.с.23). 23.09.2019 судовий експерт повідомив суд про неможливість проведення експертизи, оскільки [PERSON] у визначений експертом день не з`явився до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Вінницькій області, що унеможливило відбирання експериментальних зразків та проведення судової генетичної експертизи (а.с.37). V. Оцінка Суду. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Відповідно до ч.2 ст.53 КпШС, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 53 КпШС, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Ні КпШС України, ні чинний на даний час Сімейний кодекс, не передбачають строку давності до вимог про визнання батьківства. Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Судом при розгляду справи було допитано свідка [PERSON] , яка являється близькою подругою з дитинства позивача [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] і показала, що її чоловік та [PERSON] працювали разом на "Ладижинській ТЕС" та були друзями. На одному із сімейних свят у 2001 -2002 роках, на яке були запрошені сторони у даній цивільній справі, а саме дні народження, свідок [PERSON] та її чоловік познайомили позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Після чого у них виникли близькі стосунки, які тривали близько року. В результаті яких [PERSON] завагітніла від [PERSON] . Свідок зазначила, що у той період часу у позивача [PERSON] не було дітей і стосунків з іншими чоловіками крім відповідача. Однак, відповідач дізнавшись про вагітність [PERSON] не підтримав її та відмовився допомагати. Разом з тим, він неодноразово при свідкові [PERSON] та її чоловікові визнавав, що є біологічним батьком [PERSON] . На сьогодні, дитина спілкується зі своїм біологічним батьком та його матір`ю, своєю бабусею, яка її визнає. Однак, ні батько, ні бабуся не бажають брати участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Показання даного свідка повністю узгоджується з поясненнями позивача в даній справі. З показань даного свідка встановлено, що сторони перебували у близьких стосунках, та в результаті яких народилася дитина [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно зі статтею 109 ЦПК України в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що 16.07.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області задовольнив клопотання позивача [PERSON] про проведення судово-генетичної експертизи, що свідчить про її переконання щодо батьківства відповідача [PERSON] . Натомість відповідач [PERSON] на неодноразові виклики судового експерта для проведення молекулярно-генетичної експертизи до Вінницького НДЕКЦ МВС України не з 'являвся, що свідчить не на його користь. Таким чином установивши, що відповідач ухиляється від проведення експертизи, а наявними в матеріалах справи належними та допусимими доказами підтверджується факт того, що сторони у справі мали близькі стосунки з березня 2002 року до березня 2006 року, дитина спілкується зі своїм батьком та його матір`ю, суди дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання факту батьківства відповідача відносно дитини та внесення змін до актового запису. VІ. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 05.04.2019 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Клименко І. Ф . № 9/ц, згідно з яким їй надана правнича допомога та на підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивачем надано акт виконаних робіт від 14.11.2019 за надану правничу допомогу та квитанцію про сплату адвокату коштів в розмірі 5 000 грн. Вказані обставини свідчать, що витрати у вигляді оплати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн, пов`язані з розглядом справи, а розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. VІІ. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі ст. 53 КпШС України,

Outcome: approved