Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулись до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON] є власником земельної ділянки згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №451655 від 14.01.2009 року площею 2,9177 га, яка розташована на території Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області. 26.12.2017 року позивачу стало відомо, що існує договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «СХК`Вінницька Промислова Група», відповідно до якого останнє має право на користування її земельною ділянкою строком на 10 років. Однак [PERSON] даний договір не підписувала, тому просить визнати його недійсним. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «СХК «Вінницька Промислова Група» та представник третьої особи на стороні відповідача Немирівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, заяв до суду від них не надходило. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,9177 га., яка розташована на території Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №451655 від 14.01.2009 року (а.с. 10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] нібито надала вказану вище земельну ділянку в оренду ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» строком на 10 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенда) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право оренди зареєстровано відповідно до рішення державного реєстратора Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюк Сергієм Анатолійовичем № 18983572 від 30.01.2015 року (а.с.11). Із витребуваної реєстраційної справи на договір оренди землі вбачається, що 01.03.2014 року сторони уклали договір оренди землі площею 2,9177 га, яка розташована на території Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523084400:01:001:0231(а.с.28-30). Однак позивачка та представник позивачки стверджують, що підпис у графі орендодавець недійсний, [PERSON] договір оренди землі не підписувала. Звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивачки посилалась на те, що вона не мала волевиявлення на укладення та підписання вищенаведеного договору. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.05.2018 року по справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського НДІСЕ у м. Вінниця (а.с.54). Висновком судових експертів за результатами проведеної технічної та почеркознавчої експертизи від 13 вересня 2018 року № 3107/3108/18-21 встановлено, що підпис у договорі оренди землі від 01 березня 2014 року в графі «Реквізити» від імені орендодавця виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 95-99). Як вбачається з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (стаття 16 вказаного вище Закону). Згідно ч. 1 ст. 6, ст. 35 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу,строків,порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої, третьої, п`ятої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України, зміст правочину не може суперечитиЦивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). Як вбачається з пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою шостого статті 203 Цивільного Кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочини може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа №6-94цс13) є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою встановлено, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. За даних обставин, порушено права та охоронювані законом інтереси позивачів. У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 1 статті 78 ЗК України визначає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1статті 321 ЦК України). Як вбачається з частини 1 статті 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] договір оренди землі від 01 березня 2014 року особисто не підписувала, повноваження на це в установленому законом порядку іншій особі не надавала, а тому наявні правові підстави для визнання договору оренди землі недійсним. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Як вбачається з частини 2 статті 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З аналізу даної норми вбачається, що в разі визнання недійсним договір оренди землі, скасовується і запис про його державну реєстрацію. Як зазначено у ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведення експертизи. Сума сплаченого позивачем [PERSON] судового збору становить 640 грн. 00 коп. згідно квитанції (а.с. 2). Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати на проведення технічної та почеркознавчої експертизи в сумі 2860 гривень 00 копійок (а.с.100). На підставі та

Outcome: approved