Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Заявник, КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», звернулися до суду з заявою, в якій просять застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар до недієздатного [PERSON] В обґрунтування заяви посилалися на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2016 року [PERSON] визнано недієздатним. [PERSON] неодноразово оглядався комісією лікарів-психіатрів, після чого у відношенні нього застосовувались примусова госпіталізація в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ «ХОКПЛ № 3». 16.05.2018 року о 09:00 год. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 у складі: заст.ген. директора О.А. Кашинського, зав. 4 відділенням Пєнцової О.М., лікаря відд. Н.О. Литвинової. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року продовжено примусову госпіталізацію у відношенні [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ «ХОКПЛ № 3». 12.06.2018 року [PERSON] був оглянутий ЛКК № 844; 211/94. Хворий дав добровільну згоду на лікування в психіатричному стаціонарі, про що написав заяву. З 12.06.2018 року по 20.08.2018 року знаходився на лікуванні в 4 псих.віддділенні ХОКПЛ № 3 добровільно. 20.08.2018 року об 1 годині був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 у складі: заст.ген. директора О.А. Кашинського, в.о.зав. 4 відділенням Н.О. Литвиновою. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі Шизофренії параноїдної форми з безперервним типом перебігу та стійким, вираженим емоційно-вольовим дефектом, незважаючи на активну медикаментозну терапію в психічному стаціонарі на протязі останніх шести місяців на теперішній час у пацієнта зберігається психотична симптоматика та виражені емоційно-вольові порушення, що обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресію та ворожість спрямовану на оточуючих, безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, відсутність критики до свого стану внаслідок чого пацієнт потребує безперервного нагляду і допомоги (вдома знаходитись не може із-за грубої соціальної дезадаптації, ліки не приймає, агресивний до оточуючих) та підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. На підставі викладеного до суду було подано відповідну заяву. У судовому засіданні представник ХОКПЛ № 3, що діє на підставі доручення, підтримав заяву лікарні про продовження примусової госпіталізації, зазначивши, що [PERSON] був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії хворий страждає на тяжкий психічний розлад, в формі шизофренії, параноїдної форми безперервного типу перебігу та стійким, вираженим апато-абулічним дефектом, внаслідок якого становить безпосередню небезпеку для оточуючих, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар. Прокурор, захисник та опікун [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримали заяву, просили застосувати примусову госпіталізацію у відношенні [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти застосування госпіталізації. Відповідно до розпорядження голови Московського районного суду м. Харкова від 21.08.2018 року за № 01-07/81, з урахуванням п. 4.35 Засад використання автоматизованої системи документообігу Московського районного суду м. Харкова вирішено цивільну № 643/11621/18 передати до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду через неможливість утворити новий склад суду для розгляду справи через відсутність кількості присяжних. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з акту психіатричного огляду недієздатної особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні без її усвідомленої згоди або згоди його законного представника, недієздатний [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, в формі шизофренії, параноїдної форми безперервного типу перебігу, та стійким, вираженим апато-абулічним дефектом, в результаті чого виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих. Незважаючи на активну медикаментозну терапію в психіатричному стаціонарі на протязі останніх шести місяців на теперішній час зберігається психотична та апато-абулічна симптоматика що обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресію та ворожість спрямовану на оточуючих, безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, відсутність критики до свого стану внаслідок чого потребує безперервного нагляду і допомоги. Вдома самостійно знаходитись не може із-за грубої соціальної дезадаптації, внаслідок чого потребує примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2016 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2017 року продовжено примусову госпіталізацію у відношенні [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару Харківської обласної психіатричної лікарні № 3. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2016 року у відношенні [PERSON] застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року продовжено у примусовому порядку госпіталізацію недієздатного [PERSON] у психіатричний стаціонар. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.05.2018 року продовжено примусову госпіталізацію недієздатного [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару. Згідно із статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Положеннями ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Клопотання про припинення госпіталізації в примусовому порядку можуть направлятися до суду особою, яку було госпіталізовано в примусовому порядку, або її законним представником через кожні 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про продовження такої госпіталізації. Згідно частин 2-5 статті 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Оскільки хворий становить небезпеку для себе і оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного закладу КЗОЗ «ХОКПЛ № 3», оскільки встановлені факти свідчать про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих. На підставі викладеного та

Outcome: approved