Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Перший Український [PERSON] банк та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5109290 від 24.11.2006 року на підставі якого банк зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 26 385 доларів СІІІА, яка, в свою чергу, зобовязалась використати його за цільовим призначенням, сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 24.11.2026 року. Позивач належним чином виконав свої обовязки за Кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши їй обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Але, [PERSON], взяті на себе зобовязання не виконує належним чином у звязку з чим станом на 12 березня 2015 року, включно, має заборгованість за сумою кредиту в розмірі 14677,43 дол..США та заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 1103,50дол.США. 06.01.2015р. позивачем було направлено на адресу [PERSON] письмову Вимогу (вих. № 2АР-44/96 від 26.12.2014) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка відповідачкою була проігнорована, у звязку з чим позивач звернувся до суду. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» заборгованість, за кредитним договором № 5109290 від 24.11.2006р., станом на 12.03.2015р., включно, в розмірі 15780,93дол.США, яка складається з заборгованості за сумую кредиту в розмірі 14677,43доларів США та заборгованості за несплаченими 1103,50 доларів США. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] були подані заперечення в яких вона зазначила, що позивачем подана позовна заява, яка не відповідає вимогам чинного законодавства, без надання належних доказів, оскільки позивач не надав первинні документи щодо видачі їй кредиту та здійснення нею його часткового погашення. Крім того, позивачем не надано доказів про укладання договору про відкриття банківського рахунку № 26256976745927 між банком та позичальником. Також не надано позивачем доказів, що позичальник отримала платіжну картку у валюті кредиту згідно з договором про відкриття банківського рахунку № 26256976745927 від 24.11.06. Позивачем не надано доказів списання коштів в валюті кредиту з позичкового рахунку № 2213242. Таким чином вважає, що відсутні докази, які мають довести перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № 2213242 на картковий рахунок № 26256976745927, а отже відсутні докази самого факту видачі кредитних коштів за кредитним договором від 24.11.06 № 5109290. В порушення вимог Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року позивач не надав позичальнику копію розрахунку сукупної вартості кредиту. Вважає, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, що в свою чергу говорить про безпідставність і недоведеність позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав суду пояснив, що у звязку з тим, що [PERSON] не виконує взяті на себе обовязки, відповідно до умов кредитного договору від 24.11.2006р. вони мусили звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] має заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 12.03.2015р.,включно, становить 15780,93дол.США, яку вони намагались повернути в позасудовому порядку, але вирішити цей спір виявилось неможливим. Щодо наданих заперечень, вважає, що [PERSON] будь-яким засобом намагається не виконувати взяті на себе обовязки та уникнути відповідальності, передбаченої як кредитним договором, так і чинним законодавством. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає їх законними, обґрунтованими, доведеними під час розгляду справи та стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 5109290 від 24.11.2006р. в розмірі 15780,93дол.США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3411,22грн. [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити, вважають, що спірний кредитний договір є неукладеним, т.я. сторонами не узгоджені всі істотні умови договору, а саме відсутня сукупність вартість кредиту та відсутній належний графік повернення кредиту та сплати процентів. Також представник відповідачки послався на те, що оскільки Банком перерахування коштів було здійснено не позичкового рахунку, вказаного в п.2.3.2 Кредитного договору, а з іншого, відповідно до заяви про видачу готівки №1, тому це не є кредитні гроші, а є безпідставно отримане майно, які банк може стягувати з відповідача, але з інших підстав. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 21.11.2011 року [PERSON] звернулася до відділення1 Філії ЗАТ ПУМБ в м.Запоріжжі із анкетою-заявою на отримання кредиту на придбання нерухомості в розмірі 26385,00 доларів США, при цьому як свідчить підпис [PERSON]Г, вона ознайомлена з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування (а.с.104). 23.11.2006 року між сторонами укладено договір банківського (карткового) рахунку №5119684, згідно до п.2.1 [PERSON] у Банку відкрито картковий рахунок у валюті долар США за № 313623-26256976745927 (а.с.103). 24 листопада 2006 року між сторонами укладено кредитний договір № 5109290, відповідно до ст..1 цього договору банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 26385дол.США на умовах цього Договору, а позичальник зобовязався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та строки, обумовлені цим договором. Кредит надавався для придбання нерухомості, строком по 24.11.2026р. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 11,9%.(а.с.8-12). 24.11.2006 року оформлено заяву на видачу готівки №1 на «снятие наличних с карточного счета 313623-26256976745927- USD [PERSON] согласно договора №5119684 от 2006-11-23» (а.с.161). Меморіальним валютним ордером №266789307 від 24 листопада 2006 року на кредитний рахунок [PERSON] № 26256976745927 переведено 26385,00 доларів США еквівалент яких складає 133244,25 грн. (сто тридцять три тисячі двісті сорок чотири грн..25 коп.) (а.с.102). Того ж дня між сторонами на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 5109290 від 24.11.2006 року укладено договір іпотеки №5109292, предметом якого є квартира 36а будинку 20 по вул..Бородинська у м.Запоріжжі. Отже судом встановлено, що кредитний договір є укладеним, сторонами узгоджено всі істотні умови та графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Банк умови кредитного договору виконав, надавши грошові кошти (кредит) позичальникові відповідачу [PERSON] у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник відповідач у справі [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим 26.12.2014р. банком на її адресу була надіслана вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, а також вимога про усунення порушень основного зобовязання (а.с.15-16,17-18) Проте, вимоги банку [PERSON] проігноровані, у звязку з чим станом на 12.03.2015р., (включно) вона має заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 15780,93дол.США, яка складається з - заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14677,43дол.США та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 1103,50дол.США, про що суду надано письмовий розрахунок (а.с.7) Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачкою істотно порушуються умови договору, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 5109290 від 24.11.2006 року, яка станом на 12.03.2015р., має заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 15780,93дол.США, яка складається з - заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14677,43дол.США та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 1103,50дол.США. Якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.\~\~ У постанові від 24 вересня 2014 року в справі №6-145цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію про те, що в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від\~19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Під час розгляду справи, судом установлена наявність у Банку ліцензії на здійснення валютних операцій, а тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з [PERSON] в іноземній валюті. Заперечення представника відповідача про те, що позивач [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український міжнародний [PERSON]» не є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Перший Український міжнародний [PERSON]», з яким укладений кредитний договір, спростовується матеріалами цивільної справи, а саме Статутом Банку, затвердженого загальними зборами акціонерів від 27.10.2014 року. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення [PERSON] та її представника, щодо поданого позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були спростовані письмовими доказами, наданими позивачем в обґрунтування позовних вимог, а саме оригіналом кредитної справи, оглянутим в судовому засіданні та іншими письмовими доказами по справі. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 5109290 від 24.11.2006р., яка станом на 12 березня 2015 року, включно, становить 15780,93дол.США. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені позивачем при зверненні із позовом до суду по сплаті судового збору в розмірі 3411,22грн.

Outcome: approved