Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивач в особі представника Каргіна Є.С., що діє на підставі довіреності, 06 квітня 2021 року звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь Маріупольської міської ради 10 880,00 гривень у відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову зазначає, що 31 січня 2021 року в період часу з 11 год. 30 хв. до 13 год. 20 хв. [PERSON] , знаходячись на узбережжі річки Кальміус у Кальміуському районі міста Маріуполя по провулку Новоблоковий, буд. 1, займався незаконним ловом риби за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки «павук». При цьому було виловлено рибу: піленгас у кількості 16 од. Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року, якій набрав законої сили 30 березня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаного кримінального проступку, що передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків. Розмір шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій відповідача був розрахований згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» та становить 10 880,00 гривень. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави в особі Маріупольської міської ради. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Сторони до суду не прибули. Від позивача в особі представника за довіреністю Кучерявих С.В. надійшла заява про розгляд справи буз участі їх представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу судові повістки надсилались за останньою відомою зареєстрованою адресою його проживання та розміщувались на офіційному веб-порталі судової влади України. Однак відповідач до суду не з`явився, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 у справі №263/2346/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибному господарству України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків. Вирок набрав законої сили 30 березня 2021 року. (а.с. 7-8). Відповідно до розрахунку збитку, заподіяного громадянином [PERSON] незаконним виловом цінних видів водних біоресурсів, згідно такс Постанови Кабінету Міністрів від 21.11.2011 р. № 1209, визначено збитки в сумі 10 880,00 грн.(а.с. 23). Згідно з листом Маріупольської міської ради Донецької області від 17.08.2021 № 1о688 до Маріупольської міської ради коштів по відшкодуванню матеріальних збитків в сумі 10 880,00 грн, спричинених протиправними діями [PERSON] , не надходило (а.с. 22). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вище вироку є те, що 31 січня 2021 року у період часу з 11 год. 30 хв. до 13 год. 20 хв. [PERSON] , знаходячись на узбережжі річки Кальміус у Кальміуському районі міста Маріуполя по пров. Новоблоковий, буд. 1, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову, виготовлене зі сіткоснастевого матеріалу, - сітку «павук». Улов риби на момент виявлення порушення склав: піленгас (молодь) у кількості 16 штук. Вирок набрав законної сили 30 березня 2021 року. Вищезазначені обставини за положеннями ст. 82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вирок в кримінальному провадженні, якій набрав законої сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, вартість 1 шт. піленгасу становить 680 гривень. Отже вартість 16 піленгасів становить 10 880,00 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним майнової шкоди у вироку Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року не вирішувалось. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно яких шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Маріупольської міської ради у відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним виловом водних живих ресурсів, 10 880,00 гривень. Крім того, у зв`язку з тим, що позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 2 270,00 гривень у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved