Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримування неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 25 відсотків від усіх видів доходів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.09.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого 11 липня 2003 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 20 квітня 2017 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано. На даний час відповідач фактично припинив утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не було. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в який просила суд позов задовольнити, та розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в який просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги у вигляді стягнення аліментів в розмірі 25 відсотків від усіх видів доходів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого 11 липня 2003 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № І-ЖД № 212262, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 546. . Позивач просила стягувати з [PERSON] на користь на користь на користь [PERSON] аліменти на утримування неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 25 відсотків від усіх видів доходів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 30.03.2018 року. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 25 відсотків від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2018 року до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до 11.07.2021 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved