Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] померла її рідна тітка (сестра її мами) [PERSON] , яка чоловіка та дітей не мала. При цьому, [PERSON] було складено заповіт від 19.03.2003, згідного якого вона заповіла позивачу все належне їй майно. Позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини. Позивач вказує, що її проживання, як і проживання її тітки [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Проте, на дане домоволодіння відкрито ще в 60-х роках два погосподарські номера і згідно даних із сільської ради на Ѕ вищевказаного домоволодіння, що обліковувалася за тіткою на час її смерті було зареєстроване проживання її самої та сина позивача [PERSON] з його дружиною та дитиною. Проживання позивача було зареєстровано окремо на іншій Ѕ частині вказаного домоволодіння. Проте, хоч і проживання позивача зареєстровано окремо від спадкодавця, вона до її смерті постійно проживала разом з тіткою та вела з нею спільно господарство. Будинок по [ADDRESS] фактично не розділений та не мав окремих адрес. Дана обставина підтверджується актом Новицької сільської ради від 11.06.2021. Зацікавлена особа по справі являється (син позивача) спадкоємцем четвертої черги та не має претензій до спадкового майна, а інших спадкоємців у [PERSON] не було. Тому, заявниця змушена звернутися до суду та просить встановити факт постійного її проживання на час відкриття спадщини з її тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] судове засідання [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд її задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання подав заяву в якій зазначає, що визнає заяву про встановлення факту та не заперечує проти її задоволення, а справу просить слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11), яка за життя склала заповіт від 19.03.2003, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 7). Згідно листа приватного нотаріуса Гошовської С.В. № 203/02-14 від 03.06.2021 зазначено, що видати [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої неможливо у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений строк не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Водночас їй рекомендовано звернутися до суду за визначенням додаткового строку на прийняття спадщини та/або за встановленням факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини (а.с. 5). Актом від 11.06.2021, виданим Новицькою сільською радою встановлено, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] фактично постійно спільно проживала і вела спільне господарство з нею за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Окрім цього, відповідно до довідки № 697 від 11.06.2021 на час смерті [PERSON] в Ѕ будинку по [ADDRESS] із нею проживав її племінник [PERSON] та його дружина із сином (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, факт постійного проживання заявниці із спадкодавцем підтверджується наявними матеріалами справи, а також заявою заінтересованої особи [PERSON] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки це надасть заявниці можливість одержати в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved