Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 жовтня 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що він є власником земельних ділянок площею 0,25 га та 0,087 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON], яка встановила свій паркан на належній йому земельній ділянці без погодження. Позивач просить суд зобов'язати [PERSON], усунути порушення права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка належить останньому на праві власності, що розташована по [ADDRESS] шляхом демонтажу (знесення/знищення) паркану, який належить [PERSON], що розташований на території вищевказаної земельної ділянки, що належить [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. По справі встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,25 га кадастровий номер [NUMBER] (а.с.6), які розташовані за адресою: [ADDRESS] Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON], яка на думку позивача встановила свій паркан на належній йому земельній ділянці, чим порушує право позивача на вільне користування та розпорядження земельною ділянкою. Згідно акту Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області від 30 жовтня 2003 року, за заявою гр. [PERSON], було проведено заміри земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] та було встановлено невідповідність з межовими знаками і промірами згідно державних актів, різниця в промірах в деяких місцях доходить до одного метра (а.с.27). Відповідно до акту Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області від 22 квітня 2010 року, за зверненням гр. [PERSON] було проведено заміри земельної ділянки, яка належить згідно державного акту серії [NUMBER] гр. [PERSON], та при замірах було виявлено, що на відстані 41 м від паркану садиби [PERSON] по [ADDRESS], було замірено ширину земельної ділянки, яка згідно плану-схеми державного акту серії [NUMBER] становить 13 м 90 см, тож розмір не відповідає в натурі на 70 см, тож комісія прийшла до висновку, що гр. [PERSON] встановила свій паркан на земельній ділянці гр. [PERSON] шириною 70 см і довжиною 5,5 м та гр. [PERSON] було рекомендовано прибрати паркан із земельної ділянки [PERSON] та вирівняти лінію межі згідно державних актів (а.с.22). В судовому засіданні 21 листопада 2016 року представник відповідача заявив клопотання про призначення земельно-технічної експертизи. Вказане клопотання представника відповідача було задоволено та ухвалою Володарського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року було призначено земельно-технічну експертизу (а.с.54-55), на вирішення експертизи було поставлено наступні питання: визначити, хто з сусідів-співвласників земельних ділянок змістив межі ділянок, в який бік і на яку площу, а саме: власник земельної ділянки площею 0,600 га (посвідченої державним актом серії [NUMBER]) [PERSON] за адресою [ADDRESS] чи власник земельної ділянки площею 0,337 га (посвідченої свідоцтвом про право власності із кадастровими номерами [NUMBER]) [PERSON] за адресою [ADDRESS], відповідно до правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів? Відповідачу та представнику відповідача було роз'яснено положення ст. 146 ЦПК України, однак відповідач ухилився від оплати коштів за проведення експертизи (а.с.63). Згідно ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до акту Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області від 26 грудня 2016 року, за зверненням гр. [PERSON], було проведено заміри земельної ділянки, яка належить гр. [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], та роз'яснено, що в зв'язку з відсутністю геодезичних приладів, заміри було проведено метровкою та при цьому визначено загальну площу земельної ділянки, яка становить 0,5914 га, що не відповідає плану зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті (а.с.106). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, про те, що він допомагав сім'ї [PERSON] встановлювати новий паркан на місці старого. Старий паркан було демонтовано та замість старого встановлено новий. Щодо обставин по справі йому нічого більше не відомо, площі земельних ділянок, межі, технічна документація, йому нічого не відомо. Показання свідка не можуть бути взяті судом до уваги, враховуючи, що свідку не відомі будь-які обставини по справі, чи старий паркан та новий паркан було збудовано згідно межових знаків та технічної документації на земельні ділянки свідку не відомо, та спростовуються письмовими доказами (а.с.22-24, 27, 30-49, 63, 106). Окрім того, відповідач [PERSON] ухилилась від проведення земельно-технічної експертизи, яка було призначена за клопотанням її представника. Відповідно до ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель. Ст. 106 Земельного Кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до вимог ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ст. 126 Земельного Кодексу України визначено, що Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач та представник відповідача не надали суду доказів, які мали б значення для ухвалення рішення на їхню користь. В судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON] встановила паркан на належній гр. [PERSON] земельній ділянці, що стверджується письмовими доказами, тож позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved