Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його доходів та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 26.08.2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого вона має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. На даний час сторони не проживають разом, а вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отже також потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву де просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, де просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4.ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідач ухиляється від утримання малолітньої дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Судом встановлено, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. У відповідності із ст. 180 СК України таку допомогу він зобов'язаний надавати. Отже, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця на користь позивача на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку підлягають до задоволення в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки з матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю. Крім того, на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір" [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, отже витрати по сплаті судового збору підлягають стягнення з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved