Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач 16 березня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказав, що малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування з лютого 2016 року. Мати дитини - [PERSON], [INFO], є одинокою матір`ю, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан здоров`я, схильна до вживання алкогольних напоїв, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, веде бродяжий спосіб життя. В лютому 2016 року відповідач була розлучена з дитиною та влаштована на стаціонарне лікування до Дніпропетровського протитуберкульозного диспансеру як хвора на заразну форму туберкульозу. Рішенням виконкому Новокадацької районної у м. Дніпрі ради від 18.11.2016 року № 641 над малолітнім [PERSON] встановлена опіка. За весь час перебування дитини в закладі охорони здоров'я, та під опікою мати дитину не відвідувала, долею сина не цікавиться, з питань повернення дитини не зверталася. Внаслідок такої бездіяльності з боку матері, недбале ставлення до свого сина та ухилення їх від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини, створилися умови, які шкодять її інтересам. Позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягувати з неї аліменти у розмірі 1/4 частину з усіх видів її заробітку щомісячно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, ніяких заяв від неї до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], відомості про батька записані у відповідності до ст. 135 СК України (а.с.6,8). Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 26.04.2016 року за № 185, було вирішено влаштувати малолітнього [PERSON], [INFO] до державного закладу для дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, на повне державне утримання (а.с.10). Рішенням Виконавчого комітету Новокадацької районної у місті Дніпропетровську ради від 18.11.2016 року № 641, призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування. Так, висновком № 1/14-08 від 17.01.2017 року, Комісії з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпрі ради розглянувши подання управління-служби у справах дітей, встановлено, що мати дитини - [PERSON], [INFO], є одинокою матір`ю, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан здоров`я, схильна до вживання алкогольних напоїв, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, веде бродяжий спосіб життя. В лютому 2016 року відповідач була розлучена з дитиною та влаштована на стаціонарне лікування до Дніпропетровського протитуберкульозного диспансеру як хвора на заразну форму туберкульозу. За весь час перебування дитини в закладі охорони здоров'я, та під опікою мати дитину не відвідувала, долею сина не цікавилась, матеріальної допомоги на утримання не надавала, з питань повернення дитини не зверталася. Дані факти вказують на байдуже та безвідповідальне ставлення матері до своєї дитини, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Залишаючи малолітню дитину без догляду, ухиляючись від лікування [PERSON], наражає дитину на небезпеку, що шкодить інтересам малолітнього та несе загрозу його життю та здоров`ю. У зв'язку з чим, Орган опіки та піклування Новокадацької районної у місті Дніпрі ради вважає доцільним в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини (а.с.4,5). В силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка мати щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов'язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. У судовому засіданні безперечно доведений факт, що відповідач [PERSON] долею своєї дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, та взагалі веде себе байдуже. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в цій частині законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути позбавлена батьківських прав у відношенні до своєї малолітньої дитини, оскільки не займається її вихованням та утриманням та не виконує свої батьківські обов'язки. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільнюється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частки від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідачки у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 16 березня 2017 року, оскільки відповідач, будучи, матір`ю дитини, зобов'язана її матеріально утримувати. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню у довід держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved