Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 30.08.2016 року в суд з цим позовом до Котовського об'єднананого управління Пенсійного фонду України Одеської області і Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вказуючи, що постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції №30182455 від 01.12.2011 року був накладений арешт на 1/4 частину її квартири [ADDRESS], а також вказаною постановою була оголошена заборона на її відчуження. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2016 року вказаний арешт був знятий. Також постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції АН №355817 від 15.03.2010 року був накладений арешт на 1/4 частину її квартири [ADDRESS], а також вказаною постановою була оголошена заборона на її відчуження. Крім цього, постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції №34125727 від 28.09.2012 року був накладений арешт на 1/4 частину її квартири [ADDRESS], а також вказаною постановою була оголошена заборона на її відчуження. Накладені арешти на вказане майно та оголошення заборони на їх відчуження були виконані в зв'язку з наявністю заборгованості із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. В даний час у неї відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі №301/05 від 08.12.2015 року.? При зверненні до відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту з вказаного майна їй була надана довідка №505/02-35 від 25.01.2016 року де було вказано, що вирішити питання щодо арешту є неможливим, оскільки виконавчі провадження в рамках якого винесені постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження завершені та передані для зберігання до архіву та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту з вказаного нерухомого майна. В зв'язку із вищевикладеним, у неї відсутні умови для зняття арешту з вказаного нерухомого майна, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Уточнивши позов просила постановити рішення суду яким зняти арешт з нерухомого майна, належного їй, [PERSON], а саме: з 1/4 частини квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції №34125727 від 28.09.2012 року; зняти арешт з нерухомого майна, належного їй, [PERSON], а сааме квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції АН №355817 від 15.03.2010 року. Позивачка в ході судового розгляду підтримала позов та просила його задовольнити. За клопотання позивачки Котовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виключено з числа відповідачів, як неналежний відповідач за цим позовом. Представник Котовського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив, заперечень до позову або заяв про розгляд справи у свою відсутність не надав. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представника відповідача та з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи, справу за згоди позивачки розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши позивачку та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції АН №355817 від 15.03.2010 року був накладений арешт на майно позивачки та оголошено заборону на його відчуження, а саме квартири [ADDRESS]. Крім цього, постановою державного виконавця ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції №34125727 від 28.09.2012 року був накладений арешт на майно позивачки та оголошено заборону на його відчуження, а саме: 1/4 частину її квартири [ADDRESS]. Згідно довідки управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області, [PERSON] не має заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 19.01.2016 року позивачка звернулась з заявою до відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області про зняття арешту з належних їй квартир. Листом №505/02-35 від 25 січня 2016 року відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області позивачці було повідомлено, що виконавчі провадження в рамках яких винесені постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження завершені та передані для зберігання в архів. Згідно Інструкції з діловодства термін зберігання завершених виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, становить 3 роки, завершені виконавчі провадження знищені. Листом Подільського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.04.2017 року №5593/26-43 відкритих виконавчих проваджень про стягнення з позивачки заборгованості не має. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно дост.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Оскільки виконавче провадження завершено, немає підстав для збереження арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно позивачки, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивачки, шляхом зняття арешту з належного їй нерухомого майна.

Outcome: approved