Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її матері [PERSON], [INFO], уродженки с. Чорний Поток Іршавського району Закарпатської області, що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], яка померла [INFO] року у віці 84 роки на тимчасово окупованій території в м. Єнакієво Донецької області. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [INFO] року, знаходячись на лікуванні у міській лікарні №1 міста Єнакієво Донецької області, у віці 84 роки раптово померла її мати [PERSON], [INFO], від раку шлунку з метостазами. 13.12.2016 року для реєстрації смерті матері з метою поховання, звернулася до Єнакіївського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, де надала оригінал паспорта померлої та лікарського свідоцтва про смерть. Оригінал паспорта матері заявнику не повернули, взамін видали свідоцтво про смерть «ДНР» з відбитком печатки «ДНР», серії [NUMBER] від 13.12.2016 року. Після похорон повернулася у с. Заміське Валківського району Харківської області, де тимчасово проживає. Як вказує заявник, звернувшись 29.12.2016 року до Валківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання свідоцтва про смерть матері, проте у видачі їй було відмовлено через те, що свідоцтво про смерть, видане «ДНР», не є підставою для державної реєстрації смерті на території України та запропоновано звернутись із даною заявою до суду. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Вказала, що з 15.11.2014 року перебували на обліку, як внутрішньо переміщені особи та проживали з матірю в с. Заміське Валківського району Харківської області. На початку грудня 2016 року поїхали на батьківщину у м. Єнакієво Донецької області в гості до родичів. Раптово матері стало погано, в зв'язку з чим була госпіталізована в лікарню, де через тиждень померла від раку шлунку з метостазами. Маючи бажання поховати матір поруч з батьком та іншими родичами, звернулася до Єнакієвського МВ РАЦС ДРП МЮ ДНР з метою видачі довідки для поховання. У відділі забрали оригінал паспорту матері та лікарську довідку, а повернули лише свідоцтво про смерть, видане «ДНР», яке діє тільки на окупованій території. Зазначені обставини позбавляють її можливості оформити спадкові права. Представник заінтересованої особи подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить постановити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що матір'ю заявника є [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 16.04.2015 року, про що в Книзі реєстрації народжень 12.10.1954 року зроблено відповідний актовий запис №287, та даних Витягу з актового запису про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 102145, згідно якого заявнику після укладення шлюбу 22.11.1985 року присвоєно прізвище [PERSON]. З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 06.07.2016 року вбачається, що зареєстроване місце проживання [PERSON]: [ADDRESS], фактичне місце проживання - [ADDRESS]. Факт смерті матері, який просить встановити заявник, підтверджується лікарняним свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 13.12.2016 року, виданим КЗ «Міська лікарня № 2 м. Єнакієво», в якій причиною смерті [PERSON] значиться рак шлунку з метостазами. Із свідоцтва про захоронення № 24773 від 13.12.2016 року вбачається, що [PERSON] захоронена на Карломарксівському цвинтарі, розташованому на вул. Панфілова м. Єнакієво Донецької області. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, що визначено Верховною Радою України у Законі України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постанові від 17.03.2015 року №254-VII «Про визнання окремих регіонів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Листом Валківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 808/15.22-03-06 від 29.12.2016 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Єнакієво Донецької області через те, що пред'явлений нею документ, а саме свідоцтво про смерть, видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, встановлення факту смерті матері заявниці необхідне для державної реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть на території України. На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть видане медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України, тому заявник позбавлена можливості зареєструвати смерть своєї матері іншим способом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті матері, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її матері, виданого державним органом України.

Outcome: approved