Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У 2001 році відповідач [PERSON] - його племінник та відповідачка [PERSON] - його сестра виїхали за кордон. З того часу в квартирі відповідачі не проживають, квартплату та комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавляться, не несуть витрат по її утриманню. Але до цього часу відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Дана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 21.12.1998 року та на підставі договору дарування 2/4 частин квартири, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1031. На даний час в квартирі зареєстровано 6 осіб: позивач [PERSON], відповідачка [PERSON], відповідач [PERSON], дружина позивача [PERSON], син позивача [PERSON], 2006 року народження, та дочка [PERSON], 2012 року народження, що підтверджується довідкою форми № 3. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2001 року в спірній квартирі не проживають, нею не цікавляться, не несуть витрати по її утриманню. Позивач вважає, що відповідачі без поважних причин більше року не проживають в квартирі [ADDRESS], в зв'язку з чим втратили право користування нею. При цьому позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають за межами України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що у 2001 році відповідачі [PERSON] та [PERSON] добровільно залишили квартиру [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживають. Той факт, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2001 року, крім пояснень позивача, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - актами ЖЕКу від 04.02.2015 року (а.с.10), від 20.03.2015 року про непроживання відповідачів в спірній квартирі; - закордонним паспортом [PERSON]; - актом ЖЕКу від 20.03.2015 року про невручення повісток відповідачам. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачують, протягом тривалого часу не ставили питання про вселення до спірної квартири, що свідчить про те, що спірним житловим приміщенням вони протягом тривалого часу не цікавляться. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved