Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З квітня 2019 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач [PERSON] приймав участь у матеріальному забезпеченні дитини на той час, коли дитина знаходилась біля нього, однак з моменту припинення сімейних відносин та зміни місця проживання її та дитини вона змушена самостійно утримувати та виховувати сина, хоча достатньої фінансової можливості для його належного забезпечення вона не має. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, він працездатний, хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов`язань не має, інших осіб на утриманні не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до поданої суду заяви представник позивача просить розгляд справи провести без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 23). Відповідач надав суду заяву, в якій просить зупинити провадження в справі №579/278/20 щодо стягнення аліментів на дитину, до вирішення справи №579/184/20 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В разі неможливості зупинити провадження в справі, враховуючи відсутність транспортного сполучення між м.Глухів та м.Кролевець Сумської області, беручи до уваги постанову КМУ від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", просить відкласти розгляд справи на інший день після закінчення карантину (а.с.24). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про зупинення провадження в справі та відкладення розгляду справи з тих підстав, що справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк та станом на 03.04.2020 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку не надав. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заява відповідача про зупинення, відкладення розгляду справи не обгрунтована мотивами, які заслуговують на увагу суду. Заяву відповідача суд розцінює як спосіб ухилення утримувати дитину. Суд вважає, що відповідач зловживає не тільки процесуальним правом, а і ситуацією, яка склалася в країні. Суд діє виключно в інтересах дитини. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2017 року (а.с.7). Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 6) та за змістом позову перебуває на її утриманні. Відповідач проживає в [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів справи. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. Суд, враховуючи положення вищепроаналізованих нормативних актів, вважає, що дитина потребує утримання. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості за взаємною згодою чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved