Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.03.2016 року звернувся з даним позовом до суду в якому вказує, що 07 лютого 2012 року між ним та ПАТ «ПМК-244» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу у простій письмовій формі, за яким він придбав у відповідача автомобіль [NUMBER] за ціною 31825,00 грн. Право власності на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію від 19.02.2005 року. Сам факт купівлі автомобіля підтверджується і квитанцією прийому платижів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.02.2012 року та накладною від 10.02.2012 року. Проте через брак коштів [PERSON] відразу не звернувся до Кобеляцького МРЕВ для перереєстрації автомобіля на своє ім'я. Протягом періоду з лютого 2012 року по березень 2016 року позивач безперешкодно володів належним майном та використовував на власний розсуд, вважаючи його своєю власністю. У березні 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням зняти автомобіль з реєстрації в Територіальному сервісному центрі 5346 РСЦ МВС в Полтавській області для отримання можливості провести реєстрацію вказаного автомобіля, але йому було відмовлено в зв'язку з накладенням на рухоме майно ПрАТ «ПМК -244» арешту через податкову заборгованість. Оскільки, порушується право позивача розпоряджатися та користуватися майном, немає можливості зареєструвати автомобіль та належним чином оформити право власності на нього, [PERSON] прохав суд визнати право власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Сторони подали заяви, де: представник відповідача ПАТ «ПМК-244» Галушко С.С. позовні вимоги визнав повністю; представники третіх осіб - Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області проти задоволення позову не заперечує, прохав розглянути справу в його відсутність; відділу ДВС Кобеляцького РУЮ та Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Полтавській області, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, прощо свідчать розписки про вручення їм судових повісток, в судове засідання не з'явилися. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу № 2 від 07.02.2012 року, [PERSON] придбав у ПрАТ «ПМК-244» у власність транспортий засіб марки МАЗ 5334, модель КС 3577, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], колір синій, тип ТЗ вантажний автокран 10-20 т, об'єм двигуна 11150 куб.см. (а.с.2). Відповідно до квитанції прийому платежів банку «Фінанси та Кредит» від 07.02.2012 року [PERSON] оплатив кошти ПрАТ «ПМК-244» за МАЗ 5334 КС 3577 № [NUMBER] ЗГ в сумі 31 825,00 грн. (а.с.6). Згідно накладної № 2 від 10.02.2012 року [PERSON] отримав у «ПМК-244» в особі Дяченка Івана Івановича МАЗ 5334 КС 3577 № [NUMBER] ( а.с.7). За листом «ПМК-244» від 22.03.2016 року № 1 , директор Дяченко І.І. повідомляє, що на їх рухоме майно накладено арешт через податкову заборгованість, а тому підприємство не взмозі зняти з реєстраціного обліку автомобіль [NUMBER], який проданий [PERSON] ( а.с.8). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ від 25.01.2016 року був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно ПАТ "ПМК-244" (а.с.86) та постановою від 06.04.2016 року був оголошений розшук майна боржника, до складу якого входить і придбаний [PERSON] транспортний засіб МАЗ 5334 КС 3577 № [NUMBER] ( а.с.87). Накладення арешту відбувалося за: постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Чуйко В.В. від 11.08.2011 року ВП № 28064996; постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Балясного А.Ю. від 13.07.2012 року ВП 33130069; постановою заступника начальника ВДВС Кобеляцького РУЮ Балясного А.Ю. від 18.04.2013 року ВП № 37632914; постановою головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Чуйко В.В. від 16.01.2014 року ВП № 41495675; постановою державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ Борзовець О.В. від 12.08.2014 року ВП № 44358121 (а.с.84,98,99,100,101). Беручи до уваги лист ПАТ «Полтава-банк», в якому заступник голови правління дозволяє ПрАТ «ПМК-244» реалізувати частину заставного майна по кредитному договору № 3021, та договору застави № 3021/1 від 28.01.2008 року, а саме автомобіль [NUMBER] працівнику данного підприємства [PERSON] по ціні згідно вартості незалежної оцінки, а кошти від реалізації вищезазначеного майна повинні бути направлені на погашення боргу по кредиту (а.с. 40,41). По Витягу № 34858348 від 09.02.2012 року Полтавської філії ДП «Інформаційний центр» про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), на підставі додаткової угоди по договору застави № 3021/2 від 28.01.2008 року ПАТ «Полтава-банк» було вилучено об'єкт - транспортний засіб, автокран КС 3577, шасі МАЗ 5334 1990 року, номер об'єкта 125715, номер державної реєстрації [NUMBER] ( а.с.39). Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно стаття 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 29 розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 512/5 від 02.04.2012 року, після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах або після його передачі стягувачу. Таким чином, коли вимоги позивача знайшли своє підтвердження в суді належними та допустимими доказами, відповідач визнав заявлені вимоги, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved