Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.2016 року звернулася з позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по вул. Солонична, 93, в с. Чуловичі Городоцького району Львівської обл., в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі. Вимоги мотивувала тим, що 23 жовтня 2015 року померла її бабуся [PERSON], яка мала на праві фактичної власності житловий будинок в с. Чуловичі по вул. Солонична, 93, Городоцького району Львівської області з господарськими та надвірними спорудами, який вона успадкувала після смерті чоловіка, (діда позивачки) - [PERSON]. Проте вона не оформила належним чином своїх спадкових прав, не здійснила державну реєстрацію спадкового будинковолодіння на себе, хоча відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини. Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу [PERSON] відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON]М.(а.с. 17). В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, при цьому посилається на те, що на час смерті проживала та була зареєстрована із спадкодавцем, а отже вважається такою, що спадщину прийняла. Представник відповідача Великолюбінської селищної ради в судове засідання не зявився, 09.12.2016р. подав заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності (а.с.67). Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня1992 року. У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідност.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта (а.с.8-10), спадковий будинок збудований у 1959 р., належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Спірний будинок складається з однієї кімнати, загальна площа 57,4 м.кв., житлова 23,4м.кв., кухня площею 13,1м.кв. До будинку згідно техпаспорту від 02.07.1990р. відносяться господарські будівлі та споруди : сараї, вбиральня, погріб, колодязь, огорожа. Згідно копії свідоцтва про смерть 1-СГ №401461 [PERSON] померла 23.10.2015 р. (а.с. 14). За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном і зокрема склала заповіт, що посвідчений 16 березня 2012 року приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та згідно якого все своє майно, в т.ч. спірний будинок, заповіла своїй онуці [PERSON] Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався (а.с.5). Із копії свідоцтва про народження (а.с.30) убачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], а отже онукою [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 13.11.1993р. змінила прізвище з «Самотіс» на «Шутка». (а.с.31). З матеріалів копії Спадкової справи № 12/2016 від 23.10.2015 (а.с.54-66) видно, що спадкова справа відкрита після смерті [PERSON] на підставі заяви позивачки, та вона успадкувала земельні ділянки. Стосовно будинку, листом приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно житловий будинок по вул. Солонична, 93, в с. Чуловичі Городоцького району Львівської області, так як за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок. Дана обставина підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON] від 23.05.2016 року, що змусило [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Позивачка постійно проживає у будинку в с. с. Чуловичі по вул. Солонична, 93, зареєстрована в ньому, що підтверджується записом у будинковій книзі (а.с.25). Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком №93 по вул. Солонична в с. Чуловичі Городоцького району Львівської обл. неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, та досліджених в сукупності матеріалів справи суд приходить переконання, що [PERSON] мала на праві власності житловий будинок №93 по вул. Солонична в с. Чуловичі Городоцького району Львівської обл. і що позивачка прийняла спадщину по заповіту, а інші спадкоємці відсутні в т.ч. по закону чи по заповіту, тому є підстави до визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом, права власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені нею при зверненні до суду.

Outcome: approved