Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 травня 2018 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що шлюб зареєстрований 13 жовтня 2016 року Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 46. Від шлюбу є малолітній син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого із 21 листопада 2016 року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, що призвело лише до формального існування шлюбу . За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі . Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено : позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 13 жовтня 2016 року, про що складено актовий запис за №46 Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 13 жовтня 2016 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторін [INFO] року народився син [PERSON] згідно із актовим записом № 01 від 09 лютого 2017 року Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Спільне життя сторін не склалося, внаслідок чого позивач та відповідач із 21 листопада 2016 року разом не проживають , не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає , що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача . На підставі наведеного та

Outcome: approved