Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] адреса місця перебування: [ADDRESS] який згодом уточнила та в якому остаточно просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] на конкретно визначений термін на територію Російської Федерації в період часу з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року, а також на виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк в період часу з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року, з обов'язковим поверненням на територію України у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Позовна заява обґрунтована тим, що з 10.03.2006 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу у них з відповідачем є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. До початку проведення антитерористичної операції у Донецькій області вона разом з дитиною та відповідачем мешкала у м. Донецьк за адресою [ADDRESS], але с початком антитерористичної операції вони виїхали до [ADDRESS]. За вказаною адресою вона та її чоловік стали на облік як тимчасово переміщені особи. З грудня 2016 року вони з відповідачем перестали жити разом. Наскільки їй стало відомо, відповідач поїхав до Росії та після цього він перестав виходити на зв'язок, зараз його місцезнаходження їй невідомо. На сьогоднішній день вона проживає разом з дитиною за адресою [ADDRESS]. Їй необхідно приїжджати до м. Донецьк на тимчасово окуповану територію з метою підтримування стосунків з рідними, а також провідувати своє житло, яким вона володіє на підставі Договору купівлі продажу, яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. Крім цього її дитина [PERSON], [INFO] має проблеми з зором, та перебуває на обліку в Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька з діагнозом міопія ока, дитині необхідно виїжджати до лікарні для лікування та спостереження. Крім цього в [ADDRESS], проживає мати позивача [PERSON], [INFO] яка є інвалідом 3 групи, вона разом з дитиною має бажання виїжджати до Росії та провідувати свою мати. Вважає, що спілкування їх дитини з бабусею відповідає її інтересам. Рішенням РНБО України "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року на території Донецької області було розпочато антитерористичну операцію, яка продовжується по сьогоднішній день. Відповідно до п.п. 5.1.1 та 5.1.2 наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, яким затверджено Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, слідує що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Вказане свідчить про те, що для в'їзду з дитиною яка не досягла 16 років з контрольованої території України до тимчасово непідконтрольної території здійснюється за правилами перетину державного кордону України, тобто у порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Таким чином, для того щоб вона могла разом із донькою виїхати з села Дронівка, Донецької області де вона зараз фактично мешкає, до Російської Федерації, а також до м. Донецьк на непідконтрольну територію України без супроводу відповідача, їй необхідно отримувати від відповідача нотаріально посвідчений дозвіл на перетин лінії розмежування без його супроводу. Однак, оскільки на теперішній час вона не знає де знаходиться відповідач та не має з ним ніякого зв'язку, у неї виникають труднощі з отриманням від нього нотаріального дозволу на виїзд з дитиною на тимчасово неконтрольовану територію України до м. Донецьк а також до Російської Федерації. Таким чином вона змушена звернутись до суду для отримання дозволу на проїзд з дитиною на тимчасово окуповану територію до м. Донецьк та до Російської Федерації. Виходячи з викладеного, позивач вважає що в інтересах її неповнолітньої дитини [PERSON], яка не повинна страждати та бути обмеженим у реалізації своїх інтересів, розширення свого світогляду, підвищення своїх розумових та інтелектуальних здібностей, із за бездіяльності відповідача, який не бажає бачити свою дитину, не виходить на зв'язок, місцезнаходження якого їй наразі невідомо, суд має надати тимчасовий дозвіл на проїзд дитини у м. Донецьк в район проведення антитерористичної операції через лінію розмежування у межах Донецької області з метою відвідування житла та близьких родичів, а також до Російської Федерації у супроводі матері без згоди батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення тексту оголошення в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Інформація про виклик до суду сторін які проживають на не підконтрольній Україні території» Артемівського міськрайонного суду Донецької області за адресою (http://arm.dn.court.gov.ua). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO], та є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2002 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.7-9). [PERSON] народився [INFO], та є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого 26 лютого 1998 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку (а.с.12-14). 10 березня 2006 року між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 10 березня 2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] Батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки №1436000035 від 15.10.2014 року, [PERSON], [INFO] взята на облік Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської районної державної адміністрації, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районну проведення антитерористичної операції та перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.17). Згідно довідки №1436000036 від 15.10.2014 року, [PERSON], [INFO] взятий на облік Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської районної державної адміністрації, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районну проведення антитерористичної операції та перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.18). Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14047800 виданого 28.03.2007 року Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 311 від 22.03.2007 року посвідченого нотаріусом [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] В провадженні Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018050220000030 від 10.01.2018 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України. Як вбачається з фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань: 09.01.2018 року до Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області звернулась громадянка [PERSON], [INFO], про те, що 08.12.2017 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, її син [PERSON], [INFO], виїхав з міста Донецьк та не повернувся до свого місця мешкання: [ADDRESS] Згідно консультативного висновку виданого на непідконтрольній українській владі території України м. Донецьк, [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у лікаря - окуліста з раннього дитинства (а.с.10). Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ч.ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 pоку, за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження відповідача невідоме. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон та непідконтрольну українській владі територію, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області на конкретно визначений період з обов'язковим поверненням на територію України.

Outcome: approved