Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом\~про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своїй позовній заяві просить суд визнати відповідача, [PERSON], таким, що втратив право на житло за адресою с.Безручки, вул.Шевченка,180, Полтавського району, Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач по справі в 2013 року виїхав з вказаного житла та не проживає в ньому без поважних причин. Вже протягом 5 років, у житловому приміщені відсутні його особисті речі, що підтверджується актом обстеження будинку від 11.10.2018 року №180. Позивач також зазначав, що звертався із заявою до відповідача із проханням, щоб останній знявся з реєстрації в житловому будинку, у звязку з тим, що не проживає у ньому вже довгий час, але відповіді на неї так і не отримав до сьогоднішнього часу. Реєстрація відповідача в його будинку створює перешкоди у здійсненні прав щодо користування та розпорядження майном, тому позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі. Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача, від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований в с.Безручки, вул. Шевченка, 180, Полтавського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.07.2007 року (а.с.13). Також позивачем було надано Технічний паспорт від 05.10.2004 року, де зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку с. Безручки, вул. Шевченка 180 (а.с. 4-8). Згідно наданої Терешківською сільською радою Полтавського району Полтавської області довідки № 02-ІІ/2658 від 12.10.2018 року, [PERSON] проживає в [INFO] ї є власником даного домоволодіння. Вказаною довідкою підтверджується, що до складу сімї позивача, входять: син [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO], онук [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], онук [PERSON], які зареєстровані [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а реєстрація відповідача в будинку позивача порушує його право на вільне володіння та користування належною власністю, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved