overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 22.06.1991 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. У травні 2016 році припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між сторонами, внаслідок чого втрачені почуття любові і поваги один до одного, в звязку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позов підтримав і прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду, повторно, не зявилась. 16.11.2016 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Просить залишити післяшлюбне прізвище "Левчик". Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 22 червня 1991 року у відділі ЗАГС м. Інта Комі РСР, між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Мохова) [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 261 (а.с.22). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони у травні 2016 року припинили шлюбні стосунки, і відновлювати не мають наміру, в звязку з чим відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно, яке залишилось після смерті його мами [PERSON], яка померла 07 листопада 1999 року в с.Тилявка Шумського району, Тернопільської області. В судове засідання сторони не зявилися, представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням своїх позовних вимог та їх визнанням. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Гр.[PERSON] померла 07 листопада 1999 року в с.Тилявка Шумського району, Тернопільської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії І-ИД № 194207, видане 5 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області, а/з № 18. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай), розміром 2.51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП "Дружба", згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ТР № 0185329, виданого 18 вересня 1996 року Шумською РДА. Померла [PERSON] дійсно являється матір». позивача, що стверджується повторним свідоцтвом про народження, серії ІІ-ЯР № 774303, видане 11 жовтня 1958 року с.Биківці Шумського району, Тернопільської області а/з № 3. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За п.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] право на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 07 листопада 1999 року в с.Тилявка Шумського району, Тернопільської області, як таким, що дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті мами, а саме: шляхом отримання на руки спадкових документів. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що спільне життя у нього із відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім"ю, виникають сварки та непорозуміння. В даний час сім"я розпалась остаточно, проживають окремо. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав, зазначивши про відсутність необхідності надання часу на примирення. Вказав, що надає кошти на утримання дітей, приймає участь у їх вихованні. Відповідач [PERSON] просила суд розірвати шлюб, зазначивши, що часу примирення не потрібно надавати та суду пояснила, що вона із чоловіком проживає окремо вже біля року із двома дітьми, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Питання про місце проживання дітей та сплату коштів на утримання дітей вирішено між заявниками. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.09.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 762 від 11.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою з 2007 року припинені, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них повністю втрачено почуття любові та поваги. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 1983 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №4391 від 28 серпня 1983, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою з вересня 2010 року припинені, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них повністю втрачено почуття любові та поваги. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 квітня 2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою[PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою з квітня 2011 року припинені, шлюбні відносини існують лише формально, в майбутньому не мають наміру проживати однією сім'єю. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася (повернулось поштове зворотне повідомлення із поміткою «за закінчення терміну зберігання», що в силу ч.8 ст.76 ЦПК України є належним повідомленням), поважності причин неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2000 року у відділі реєстрації актів громадського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 876 від 13 грудня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою[PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою з червня 2014 припинені, шлюбні відносини існують лише формально, в майбутньому не мають наміру проживати однією сім'єю. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 395 від 08 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу у подружжя народилась дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою[PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою останні 8 років припинені, шлюбні відносини існують лише формально, в майбутньому не мають наміру проживати однією сім'єю. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 1989 року у м. Києві, актовий запис № 5358 від 29 вересня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою фактично припинені, шлюбні відносини існують лише формально, в майбутньому не мають наміру проживати однією сім'єю. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, але у судове засідання не з'явилась, поважності причин неявки до суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 червня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 420 від 15 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду із позовом, де просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою[PERSON], посилаючись на те, що шлюбні стосунки у нього із відповідачкою фактично припинені, шлюбні відносини існують лише формально, в майбутньому не мають наміру проживати однією сім'єю. В даний час сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. В судове засідання позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, але у судове засідання не з'явилась, поважності причин неявки до суду не повідомила, заперечення на позов не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 155 від 17.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народилась дитина: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved