Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач 29.01.2018 року звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. З 30.10.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживають окремо з липня 2017 року та не підтримують подружніх відносин. Дитина проживає з нею.\~ На думку позивача, причиною розпаду сім`ї стали обставини, що сторони не розуміли один одного, між ними постійно виникали конфлікти та непорозуміння, різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Крім того відповідач є військовослужбовцем та постійно виїжджає на службу в зону АТО у зв`язку з чим був відсутній за місцем проживання по чотири та навіть більше місяців. Останні півроку відповідач їй не телефонував, не цікавиться життям сина. В серпні 2017 року відповідач надав їй кошти на утримання сім`ї та дитини в розмірі 10000 грн. З того часу відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. На даний час відповідач працює по контракту в збройних силах України, отримує заробіток та має можливість фінансово забезпечувати сина, одна матеріальну допомогу на його утримання не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки, однак на даний період часу вона не працює та власних доходів не має, а тому не має можливості самостійно утримувати сина. Їй матеріально допомагають її батьки. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто у зв`язку з чим просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її\~ користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частин з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитино повноліття. В судовому засіданні позивач не з`явилась, однак від її імені діяв представник [PERSON] , яка дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає і не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітетоі Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №11 (а с.4) Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Судом з обставин наведених у позові та пояснень представника позивача встановлено, що сторони по справі проживають окремо з липня 2017 року. Дитина проживає з позивачкою. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Окрім цього, суд бере до уваги той факт, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів та раніше вже надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання сина, проти чого не заперечувала в судовому засіданні представник позивача. Суд бере до уваги не спростовані в судовому засіданні відомості про те, що відповідач працює по контракту\~ у збройних силах України. Спроможність відповідача сплачувати аліменти підтверджується довідкою про доходи ТОВ командира військової частини [NUMBER] [PERSON] №112 від 24.01.2018 року, про те, що грошове забезпечення [PERSON] з жовтня по грудень 2017 року становить 46537,23 грн. (а.с. 8). Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачає, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.\~180, ч. 3 ст.\~181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~\~\~\~принципу № 4 Декларації прав дитини,\~\~ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,\~\~ст.\~180,\~181,\~191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня 2018 року - 1559 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1626 гривень; Частиною 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, не заперечував щодо сплати аліментів, з нього на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку ( доходу). З врахуванням доказів, які надані сторонами на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дитини, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, визнання позову відповідачем, а також відсутність у позивача роботи та обов`язку щодо утримання дитини кожним з батьків. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір". На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10,\~12,\~13,\~81, 88,\~141,\~259,\~263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved