Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.02.2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Солом`янський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві, в якому просив: зняти арешт з ј частини квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.08.2008 р., виданого Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної державної адміністрації (розпорядження №41885 від 22.08.2008 р.), та з ј частини квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 05.01.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., який накладений постановами державних виконавців Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26.11.2018 р. (виконавче провадження №55474481) та від 27.11.2018 р. (виконавче провадження №55474610). Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 15 жовтня 2013 р. між ним та [PERSON] було укладено в нотаріальній формі договір позики на суму коштів у розмірі 1316250 грн. з подальшими змінами до нього. На виконання зобов`язань за вказаним договором позики, 10.07.2014 р. між ним і відповідачем [PERSON] та майновими поручителями було укладено договір іпотеки (нерухомого майна) квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.2 цього договору іпотеки вказано, що відповідачу, як Іпотекодавцю-1, належить на праві власності: ј частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.08.2008 р., виданого Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної державної адміністрації (розпорядження №41885 від 22.08.2008 р.); ј частина квартири на підставі договору дарування від 05.01.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. Тобто, відповідачу належить Ѕ частина квартири. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення позики відповідно до встановленого графіку у договорі позики, 21.11.2017 р. позивач прийняв рішення про прийняття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання та про реєстрацію на себе права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Це рішення оформлене нотаріально. Однак, під час здійснення дій з реєстрації квартири на позивача, йому було відмовлено в реєстрації права власності на предмет іпотеки в зв`язку з наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про арешт майна відповідача, вчинених Солом`янським РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Так, з єдиного реєстру боржників, як зазначає позивач, він дізнався, що відповідач є боржником у 3-х виконавчих провадженнях, що здійснюються Солом`янським РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві. 01.02.2019 р. він звернувся до Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві та дізнався, що у виконавчих провадженнях №55474610 та №55474481 накладено арешти на все майно відповідача, в т.ч. на Ѕ частину квартири, на підставі постанов про арешт майна від 26.11.2018 р. у ВП №55474481 та від 27.11.2018 р. у ВП №55474610. На його заяви про зняття арешту, своїми відповідями від 01.02.2019 р. Солом`янський РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві повідомив, що зазначений арешт зняти неможливо. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2019 р., на все нерухоме майно іпотекодавця накладено арешт, в тому числі й на 1/2 частину квартири, державним виконавцем Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лебедєвою Л.Ю. - на підставі постанови про арешт майна боржника від 26.11.2018 р., виконавче провадження № 55474481, та державним виконавцем Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Журавльовою Є.В., на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.11.2018 р., виконавче провадження № 55474610. Позивач вважає, що він як іпотекодержатель має переважне право одержати задоволення своїх вимог за договором позики за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами. Арешт предмета іпотеки в інтересах третіх осіб, які не є іпотекодержателями цього майна, не відповідає вимогам закону, оскільки порушує законні права та інтереси іпотекодержателя. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Солом`янський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві про зняття майна з-під арешту, за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 20.03.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зняття майна з-під арешту, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 04.06.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги та просить задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Проти винесення заочного рішення у справі, позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Представник третьої особи Солом`янського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві в в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, відповідно до поданої заяви. Врахувавши доводи позивача та подану заяву про розгляд справи за його відсутності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 р., позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що 15 жовтня 2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму коштів у розмірі 1316250 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 412, з подальшими змінами до нього, а саме: Договір про внесення змін до договору позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. 15.10.2013 р. за реєстром №411, укладений 08.07.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2328; Договір №2 про внесення змін до договору позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. 15.10.2013 р. за реєстром №411, укладений 10.11.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 606. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики, 10.07.2014 р. між [PERSON] і відповідачем [PERSON] та майновими поручителями: [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки (нерухомого майна) квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. 10.07.2014 р. за реєстром №399, з подальшими змінами, а саме: Договір №1 про внесення змін до договору іпотеки (нерухомого майна), який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. 10.07.2014 р. за реєстром №399, укладений 10.11.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2335; Договір №1 про внесення змін до договору іпотеки (нерухомого майна), який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. 10.07.2014 р. за реєстром №399, укладений 10.11.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 607. Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору іпотеки, предмет іпотеки є власністю Іпотекодавцю-1 [PERSON] ,, відповідно: ј частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.08.2008 р., виданого Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної державної адміністрації (розпорядження №41885 від 22.08.2008 р.); ј частина квартири на підставі договору дарування від 05.01.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. за реєстром №51. 10 липня 2014 р. відомості про іпотеку та заборона не нерухоме майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію обтяження №24089069 від 10.07.2014 р. Встановлено, що за умовами договору іпотеки відповідач [PERSON] передала в іпотеку 1/4 частину квартири [ADDRESS] , що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 серпня 2008 року та 1/4 частину цієї квартири, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 05 січня 2012 року. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики, іпотекодержателем [PERSON] прийнято рішення відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» про прийняття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання та про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, посвідчене 21.11.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І., зареєстровано в реєстрі за №2337. Разом з тим, [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на предмет іпотеки в зв`язку з наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна відповідача, вчинених Солом`янським РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Так, з єдиного реєстру боржників, вбачається, що [PERSON] є боржником у 3-х виконавчих провадженнях, що здійснюються Солом`янським РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2018 р., позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про зняття арешту з майна, - задоволено. Знято арешт з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 серпня 2008 року, виданого Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної державної адміністрації (розпорядження № 41885 від 22 серпня 2008 року) та знято арешт з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності, [PERSON] на підставі договору дарування від 05 січня 2012 року, які накладені постановою державного виконавця Солом`янського РВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві від 22 березня 2017 року, виконавче провадження № 52724762, номер запису про обтяження № 19575058. Встановлено, що 21.01.2019 р. [PERSON] звернувся до Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою, в якій просив зняти арешт з ј частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 серпня 2008 року та 1/4 частини цієї квартири, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 05 січня 2012 року, з метою використання своїх прав як іпотекодержателя по цій квартирі. Солом`янським РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві повідомлено про наявність виконавчих провадженнях №55474610 та №55474481, у яких накладено арешти на все майно [PERSON] , в т.ч. на Ѕ частину квартири, на підставі постанов про арешт майна від 26.11.2018 р. у ВП №55474481 та від 27.11.2018 р. у ВП №55474610. Так, відповідно до листів Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 01.02.2019 р. вих. №6365 та вих. №6362/4, вбачається, що [PERSON] повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника, оскільки перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебувають виконавчі провадження, у яких на все нерухоме майно іпотекодавця ( [PERSON] ) накладено арешт, в тому числі й на 1/2 частину квартири, а саме: державним виконавцем Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лебедєвою Л.Ю. - на підставі постанови про арешт майна боржника від 26.11.2018 р., виконавче провадження № 55474481; та державним виконавцем Солом`янського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Журавльовою Є.В., на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.11.2018 р., виконавче провадження № 55474610. Так, згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №154724889 від 01.02.2019 р., на все нерухоме майно іпотекодавця накладено арешт (в тому числі на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ): на підставі постанови про арешт майна боржника від 26.11.2018 р., виконавче провадження № 55474481 (номер запису обтяження №44241959); та на підставі на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.11.2018 р., виконавче провадження № 55474610 (номер запису обтяження №44260493). Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Солом`янський РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві про зняття майна з-під арешту, [PERSON] посилається на те, що він як іпотекодержатель має переважне право одержати задоволення своїх вимог за вказаним договором позики за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами. Арешт предмета іпотеки в інтересах третіх осіб, які не є іпотекодержателями цього майна, не відповідає вимогам закону, оскільки порушує законні права та інтереси іпотекодержателя. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічні за змістом норми містяться і в статтях 1, 19 Закону України «Про заставу». Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про іпотеку", - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша ст. 575 ЦК України). Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Так, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. При цьому за змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про Іпотеку» в разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 цієї статті пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. У ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» наведені підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем. Зокрема, в ч. 5 зазначеної статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що право іпотеки у [PERSON] виникло 10 липня 2014 року, тобто раніше ніж були винесені постанови державних виконавців від 26.11.2018 р. ВП №55474481 та від 27.11.2018 р. ВП № 55474610 про накладення арешту на майно [PERSON] Накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, тому ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі № 910/4772/17. Спірну квартиру було передано в іпотеку позивачу 10 липня 2014 року, а оспорюваний арешт накладено державним виконавцем 26.11.2018 р. та 27.11.2018 р. відповідно, тобто під час існування чинної застави. Існування будь-якої іншої державної реєстрації іпотеки згаданої квартири до 10 липня 2014 року судом не встановлено. У такому випадку позивач [PERSON] має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка в судове засідання не з`явилася та не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Звільнення майна з-під арешту є відповідною правовою підставою для виключення його з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та додаткового застереження не потребує. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved