Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.2014 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі та просив допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 21.05.2013 року у зв'язку з переведенням із Головного управління Держтехногенбезпеки в Одеській області, його було прийнято на посаду провідного фахівця юридичного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області. 11.08.2014 року наказом №852 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штатів відповідно до п.1.ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує, що йому не було запропоновано іншу роботу, не було вручено письмове повідомлення про звільнення, не було враховано переважне право на залишення на роботі, не було здійснено повний розрахунок в день звільнення, в зв'язку з цим для захисту своїх порушених прав він звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судових засіданнях підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, подані відповідачем заперечення не визнавав, просив розглянути справу за його відсутності про подав до суду відповідну заяву. Представник відповідача - Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, за довіреністю [PERSON], заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, подавши до суду письмові заперечення та докази в їх обґрунтування, також представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися безпосередньо до суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивача [PERSON] від 11.09.2009 року, - 20.05.2013 року його було звільнено з Головного управління Держтехногенбезпеки в Одеській області за ст.36 п.Б КЗпП України по переводу до Головного управління ДСНС України в Одеській області, та 21.05.2013 року прийнято по переводу на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС в Одеській обл. Наказом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області «Про звільнення» №852 від 11.08.2014 року, у зв'язку із перебуванням на лікуванні в період з 21.07.2014 року, скасовано п. 2 параграф 1 ГУ ДСНС України в Одеській області від 14.07.2014 року №708 о/с. Звільнено [PERSON], провідного фахівця юридичного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області з 11.08.2014 року, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку з скороченням штатів) зі сплатою вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку. Підставою видачі такого наказу зазначено Наказ ГУ ДСНС України в Одеській області №242 від 14.05.2014 року, який як зазначає відповідач був виданий на виконання наказу ДСНС України №233 від 06.05.2014 року, відповідно до яких зазначено, що особи, що перебувають на посадах, які підлягають скороченню повинні бути ознайомлені під розпис про наступне звільнення за ст. 40 п.1. Штатом №16/80, зі змінами, передбачається наявність в новоутвореному юридичному секторі двох посад провідних фахівців, замість трьох. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України визначено трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України, визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Судом встановлено, що Наказом Держаної служби України з надзвичайних ситуацій №233 від 06.05.2014 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті та підрозділах Головного управління ДСНС в Одеській області» внесено зміни до штатів, в тому числі до юридичного відділу, за яким скорочувалась одна посада у відділі. На виконання вищезазначеного наказу, видано наказ ГУ ДСНС України в Одеській області №242 від 14.05.2014 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті та підрозділах Головного управління ДСНС в Одеській області», яким введено в дію з 23.07.2014 року зміни до штатів згідно з Додатками до Наказу ДСНС України від 06.05.2014 року №233. Пунктом 2 другий абзац наказу визначено: у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України ознайомити під розпис осіб, що перебувають на посадах, які підлягають скороченню про наступне звільнення за ст. 40 п. 1 (через скорочення штатів) КЗпП України. З наданих суду доказів вбачається, що на адресу позивача [PERSON], відповідачем ГУ ДСНС України в Одеській області 21.05.2014 року було направлено повідомлення про скорочення посади провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області з 23 липня 2014 року., повідомлення направлено поштовою кореспонденцією, та отримано позивачем під розпис 24.05.2014 року. Також відповідачем 21.05.2014 року [PERSON] під розписку було вручено попередження про наступне звільнення з посади через два місяці, яке додано до матеріалів справи. З трудової книжки провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області [PERSON], вбачається, що 01.08.2013 року його прийнято на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області після закінчення навчання в Національному університеті «Юридична академія ім.. Ярослава Мудрого». Та згідно трудової книжки провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області [PERSON], вбачається, що по переводу з ТУ МНС України в Одеській області 01.07.2013 року її прийнято на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області. Тобто з аналізу трудових книжок провідного фахівців юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області, які працювали на день звільнення позивача, судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою з більш тривалим безперервним стажем роботи в даній організації. Відповідно до ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації… Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" п. 19 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у відповідача [PERSON] було найменше навантаження серед інших працівників колишнього юридичного відділу за останні 7 місяців до проведення звільнення та надає критичну рапорту начальника юридичного відділу [PERSON] від 01.07.2014 року щодо основних якісних показників роботи провідних фахівців юридичного відділу з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року та списку справ закріплених за працівниками справ. Так як згідно вказаного рапорту не зазначено якісні показники виконання трудових обов'язків, їх складність, а тільки кількість. При цьому суд враховує, що відповідно до Посадової інструкції провідного фахівця юридичного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 07.06.2013 року, п. 2 Розділу 1 встановлено, що провідний фахівець безпосередньо підпорядковується начальнику юридичного відділу. В свою чергу Положенням про юридичний відділ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 03.06.2013 року визначено, що начальник юридичного відділу забезпечує виконання зобов'язань, покладених на юридичний відділ, здійснює контроль та координує діяльність, тобто розподіленням навантаження на працівників юридичного відділу займається безпосередньо начальник. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З наданої суду Характеристики провідного фахівця юридичного відділу Головного управління ДСНС України в Одеській області [PERSON] від 10.07.2014 року, за підписом начальника юридичного відділу, вбачається що позивач характеризується позитивно, як грамотний фахівець, дисциплінований, працелюбний, не обмежується виконанням покладених на нього обов'язків та завдань, постійно підвищує свої професійні здібності шляхом самонавчання. В травні 2014 року успішно пройшов стажування в Головному управління юстиції в Одеській області. Тобто з аналізу наданих суду доказів встановлено, що відповідних та належних доказів неякісного виконання покладених на позивача [PERSON] як Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області, на які посилається у своїх запереченнях відповідач - суду не надано. На підставі цього судом встановлено, що відсутні підстави вважати працю позивача менш продуктивною в порівнянні з іншими спеціалістами відділу, тому суд вважає неправомірним скорочення [PERSON] з посади Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області з 11.08.2014 року - з даної підстави. Відповідь від 25.11.2014 року №1127 надана ГУ ДСНС України в Одеській області на Ухвалу суду від 28.10.2014 року, щодо пропонування іншої посади [PERSON], складена начальником управління персоналу ГУ ДСНС України в Одеській області не є підтвердження того, що позивачу [PERSON] пропонувались певні вакантні посади наявні в Управлінні та його структурних підрозділах, до дати звільнення - 11.08.2014 року, та він відмовився від їх зайняття, тому суд не приймає такий лист до уваги. Суд також враховує, що відповідач за весь період розгляду справи не надав суду безспірних доказів того, що [PERSON] пропонувалась будь-яка інша робота, яка є вакантною, тому вважає, що таке звільнення позивача з посади є незаконним. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З урахуванням цього суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області №852 від 11.08.2014 року про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку з скороченням штатів) [PERSON], провідного фахівця юридичного відділу Головного управління ДСНС України в Одеській області з 11.08.2014 року незаконним - підлягають задоволенню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. ішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. В зв'язку з цим також підлягає задоволенню вимога [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушено прогулу по дату прийняття рішення. Згідно п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплата за надбавки за високі досягнення в праці, виробничі премії, премії за вислугу років, премії за квартал тощо. Відповідно до п. 3 Порядку не враховуються виплати, перелічені у п. 4, у тому числі одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, одноразові премії, тощо). Позивач був звільнений з роботи 11.08.2014р., не працював повний робочий місяць у травні та липні 2014 року у зв'язку з перебуванням лікарняних, що підтверджується довідками Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області про кількість відпрацьованих робочих днів та про розмір заробітної плати позивача №01/305/15 від 04.11.2014 року, наказом №852 від 11.08.2014 та листом непрацездатності. В зв'язку з цим для розрахунку середньоденного заробітку позивача, суд приймає два повних відпрацьованих місяці до дати звільнення - березень та квітень 2014 року, та з довідки ГУ ДСНС в Одеській області №01/305/15 від 04.11.2014 року про заробітну плату [PERSON], встановлено що заробітна плата за березень 2014 року - 3316,50 грн. і за квітень 3329,90 грн., що в загальній сумі становить 6646 гривень 40 копійок. З Довідки б/н та дати наданої відповідачем про кількість відпрацьованих робочих днів позивача вбачається, що у березні 2014 року позивач відпрацював - 20 днів та у квітні 2014 року - 21 день, тобто всього за два місяці відпрацьовано - 41 день. Тому відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньоденна заробітна плата позивача становить: 6646,40 грн.: 41день=162 грн. 10 коп. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу [PERSON] з дати звільнення 11.08.2014 року до дати постановлення рішення суду 17.12.2014 року включно: в загальному складає - 92 роб. дні, з яких: 14 роб.днів - серпень 2014 року; 22 роб.дні - вересень 2014 року; 23 роб.дні - жовтень 2014 року; 20 роб.днів - листопад 2014 року; 13 роб.днів - грудень 2014 року. На підставі наведеного, станом на дату прийняття рішення по справі - 17.12.2014 р. середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області на користь позивача [PERSON] складає: 162 грн. 10 коп. х 92 роб. дні =14913 грн. 20 коп. Враховуючи поновлення судом позивача на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, суду вважає, що також підлягаю задоволенню вимоги про допущення негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць, з урахуванням наступних норм ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: п. 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: п. 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; п. 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; В зв'язку з тим, що для розрахунку середньомісячної заробітної плати позивача [PERSON] за час вимушеного прогулу судом прийнята заробітна плата: за березень 2014 року - 3316,50 грн. і за квітень 3329,90 грн., що в загальній сумі становить 6646 гривень 40 копійок. Із цього розрахунку суд встановлює середню заробітну плату, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача при негайному виконанні рішення: 6646 гривень 40 копійок : 2 = 3323 гривень 20 копійок. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з цим підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі - 149 (сто сорок дев'ять) гривень 13 копійок.

Outcome: approved