Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Керівник Черкаської місцевої прокуратури (Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII правонаступником прокуратури Черкаського району стала Черкаська місцева прокуратура) звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 28 січня 2014 року №26 надано дозвіл громадянам, у тому числі [PERSON] та [PERSON] на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту. 13 лютого 2014 року було видано розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації №28, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких є і спірні, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування. Відповідно до розпорядження першого заступника голови державної адміністрації № 72 від 21 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва, зокрема [PERSON] та [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2015 року [PERSON] продала указану земельну ділянку [PERSON], у звязку з чим нотаріусом прийнято рішення про реєстрацію права власності за покупцем та внесено відповідний запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 2014 року [PERSON] продав отриману земельну ділянку [PERSON], у звязку з чим нотаріусом прийнято рішення про реєстрацію права власності за покупцем та внесено відповідний запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Прокурор вважає, що при постановленні Розпорядження № 72 від 21 березня 2014 року Черкаською РДА порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки указані земельні ділянки були землями загального користування, категорії штучні водосховища, а спірним розпорядженням таке цільове призначення було змінено на землі рекреаційного призначення.. Також, прокурор вважає, що затвердженням проекту землеустрою порушено порядок надання висновку про його погодження територіальним органом архітектури та містобудування, такого висновку отримано не було. Також не розроблявся та не затверджувався детальний план території Будищенської сільської ради та була відсутня містобудівна документація, відсутнє погодження проекту землеустрою органами центральної влади, не проведено обовязкової експертизи землевпорядної документації, що є порушенням ч.6\~ст. 186-1 ЗК України. Указане призвело до порушень загального порядку безоплатної передачі у власність земельних ділянок для здійснення індивідуального дачного будівництва. Враховуючи вищевказані порушення вимог земельного законодавства при виданні першим заступником голови Черкаської РДА оскаржуваного розпорядження, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати незаконним і скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі їх у власність [PERSON] та [PERSON], розташованих в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту; витребувати від [PERSON] та [PERSON] на користь держави придбані ними земельні ділянки у [PERSON] та [PERSON] та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Відповідачі фізичні особи по справі у судове засідання не зявилися, направивши свого представника, яка проти позову заперечила та вказала, що зміни цільового призначення спірних земельних ділянок не було, оскільки вперше цільове призначення земельних ділянок було визначено розпорядженням першого заступника голови Черкаської РДА № 72 від 21 березня 2014 року, а саме землі рекреаційного призначення. Довідка 6 Зем на яку посилається прокурор щодо віднесення спірних земель до земель водного фонду не є належним підтвердженням встановлення цільового призначення землі, оскільки цільове призначення земельної ділянки встановлюється відповідним розпорядженням РДА, якого прокурором не надано. Те, що спірні земельні ділянки не є землями водного фонду підтверджується проведеною інвентаризацією спірних земель, за результатами якої зазначено вид угідь піски. Результати інвентаризації прокурором оскаржено у судовому порядку не було, тому вона є чинною. Оскільки це є землі рекреаційного призначення, то відповідно експертиза не потрібна, оскільки експертиза проводиться до затвердження технічної документації, а саме таким розпорядженням і було встановлено, що це землі рекреаційного призначення. Таким чином, висновки повинні надаватися, у разі, якби це були землі водного фонду, але вони такими не є. Також представник відповідачів зазначила, що планувальні рішення на момент виникнення спірних правовідносин не були обовязковими. Крім того, зазначила, що прокурором не надано документів, що підтверджують право власності чи право користування Черкаськими регіональними водними ресурсами дамбою і що ця дамба знаходиться саме на території спірних земельних ділянок. Щодо ліній електропередач, то представник відповідачів зазначила, що їх наявність не є підставою для вилучення у громадян земельних ділянок. Відповідач представник Черкаської РДА у судове засідання не зявився, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Черкаське регіональне управління водних ресурсів подало заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Черкаському районі подав письмові пояснення, у яких зазначив, що вперше цільове призначення спірних земельних ділянок було визначено оскаржуваним розпорядженням № 72 від 21 березня 2014 року, тому посилання прокурора на порушення вимог закону, у звязку зі зміною цільового призначення є безпідставними, у судове засідання представник не зявився. Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 28 січня 2014 року №26 надано дозвіл громадянам, в тому числі відповідачам [PERSON] та [PERSON] на розробку проектів із землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки, які розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, для ведення індивідуального дачного будівництва. На підставі розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких і спірні, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування, штучні водосховища. Оскаржуваним розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №72 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва громадянам, в тому числі і відповідачам [PERSON] та [PERSON], які в подальшому продали указані земельні ділянки відповідачам [PERSON] та [PERSON] відповідно. Указане підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, у яких власниками спірних земельних ділянок зазначені згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30 січня 2015 року та від 12 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON]. Право власності на земельні ділянки за відповідачами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано державним нотаріусом. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка загальною площею 12,5166 га, на якій розташовані і ділянки, передані відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить до виду угідь - «піски», згідно розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року виданого ЧРДА. Зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що спірні земельні ділянки перед виданням першого заступника голови Черкаської РДА відповідного розпорядження належали до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами. Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Пунктом 1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Таким чином, за результатами проведеної інвентаризації, якою встановлено вид угідь спірної земельної ділянки, встановлення цільового призначення земельної ділянки мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень. Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Однак, суд констатує, що вказаної процедури дотримано не було, так як не здійснено всі необхідні погодження, про що свідчать відповіді на запити прокурора від відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури ЧРДА, від управління містобудування та архітектури ЧОДА та від Черкаського обласного управління водних ресурсів, а тому суд вважає неможливим віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски». Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст.3, ст.4 ВК України, п. "в" ч. 1 ст.58, ч. ч. 1 ст.59, ст.60, ч. 1 ст.84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, чи землі на яких розташовані гідротехнічні споруди не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Що стосується віднесення спірних земельних ділянок до таких, що відносяться у прибережній захисній смузі, то суд вважає, що прокурором не доведено жодним з доказів, що указані земельні ділянки відносяться до земель, що знаходяться у межах захисної прибережної смуги, тому обґрунтування позову у цій часині є безпідставним. Разом з тим, суд вважає, що прокурором доведено факт того, що спірні земельні ділянки є землями водного фонду Так, відповідно до п.в ч.1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; Як вбачається з матеріалів справи передані у власність земельні ділянки знаходяться у межах Вільшанської захисної дамби. Відповідно до положень п. 2.5 Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затверджених наказом Мінюсту № 660/5 від 14 квітня 2013 року, такий обєкт як дамба є нерухомим майном, оскільки вона нерозривно повязана із землею та її переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до пп. 1.9.18. Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої Держкоммістобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року № 252 дамба вважається гідротехнічною спорудою. У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам земельні ділянки із земель водного фонду можуть передаватися виключно на умовах оренди органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування і лише для розміщення та обслуговування гідротехнічних споруд. Вільшанська захисна дамба як обєкт нерухомості знаходиться у державній власності та перебуває на балансі Черкаського регіонального управління водних ресурсів Дніпровського басейного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України, яке є її обслуговуючою організацією. Даний факт підтверджується листом Черкаського регіонального управління водних ресурсів № 174/11 від 10 березня 2015 року, відповідно до якого до складу гідротехнічних споруд входить Вільшанська захисна дамба довжиною 11,2 км. та насосна станція продуктивністю 40 м3/с, які передані на баланс управління. Разом з тим, земельну ділянка на якій зведено дану гідротехнічну споруду передано Черкаському регіональному управлінню водних ресурсів (на момент передачі Управління служби експлуатації та технагляду за будівництвом захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі відповідно до архівної довідки про створення Черкаського регіонального управління водних ресурсів) розпорядженням Ради Міністрів УРСР № 209-р від 02 квітня 1973 року під будівництво захисної дамби, попередньо вилучивши її у попередніх землекористувачів. Отже, передачею у власність спірних земельних ділянок, на яких розташована гідротехнічна споруда (частина Вільшанської захисної дамби), фактично передано частину вказаного обєкту у власність. Разом з тим, ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки, у зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення та додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а також письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Проте, погодження на відведення спірних земельних ділянок Черкаським РУВР не надавалось. Крім того, установлено, що в межах спірних земельних ділянок знаходяться повітряні лінії електропередач 6 кВ Л-7 «Лиман». При цьому, у відповідності до пункту 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року №209 забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, зокрема будувати житлові, громадські та дачні будинки. Пунктом 5 Правил встановлено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань для повітряних ліній напругою від 2 до 10 кВ - 10 метрів. При цьому, Правилами встановлено, що в межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Дані обставини підтверджуються листом ПАТ «Черкасиобленерго» № 2339/09-02 від 06 квітня 2015 року. Вказане свідчить про допущені порушення під час прийняття спірного розпорядження щодо відведення земельних ділянок для дачного будівництва без встановлення обмежень на їх використання в частині можливості будівництва споруд в межах охоронної зони повітряної лінії електропередач, а тому порушує пряму заборону на використання таких земель з метою забудови. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідачів щодо того, що спірні земельні ділянки не є землями водного фонду, оскільки не підтверджено право користування чи власності Черкаськими регіональними водними ресурсами на гідроспоруду, так як достатньо самого факту розташування на указаних землях гідротехнічних чи інших водогосподарських споруд. Представником відповідача спростовано факт відсутності висновку погодження відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації проекту землеустрою, тому обґрунтування у цій частині позовних вимог прокурора є безпідставними. Що стосується необхідності наявності планувальних рішень, то представником відповідачів правильно зазначено, що п. 6 Перехідних положень така необхідність була відстрочена до 01 січня 2015 року, однак як слушно зауважив прокурор необхідно було керуватися попередніми планувальними рішеннями. Однак, згідно листа відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА від 14 липня 2014 року № 86 щодо надання інформації про наявність планувальних рішень, котрі передбачають здійснення індивідуального дачного будівництва на території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту - документів із планувальних рішень за межами населеного пункту району не існувало і не існує наразі. Незаконність розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №72 підтверджується даними інформаційного листа Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 27.03.2015 року № 559, зокрема, що розпорядження ЧРДА від 21.03.2014 року № 72 прийнято з порушенням вимог ст.ст.20,59,60,84,116,186-1 ЗК України, ст. 1.6ВК України, ст. 9 ЗУ «Про державну землевпорядну експертизу»,ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр». Суд вважає, що вимога прокурора, щодо скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за відповідачами [PERSON] та [PERSON] по справі, на надані їм земельні ділянки, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, де продавці таких ділянок отримали їх на підставі розпорядження, яке в судовому порядку визнане незаконним та скасоване. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-92цс13 від 18 вересня 2013 року особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави, яка вибула з її власності незаконно і шляхом вчинення незаконних дій. Що стосується способу захисту порушеного права, обраного прокурором у даному випадку, в частині вилучення земель на користь держави, то суд вважає, що він повністю узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постановах від 25 червня 2014 року по справі 6-67 цс 14, від 03 жовтня 2011 року № 6-36цс11\~ Згідно\~ст. 360-7 ЦПК України\~рішення Верховного Суду України,\~\~прийняте\~\~за\~\~наслідками розгляду\~\~ заяви\~\~ про\~\~ перегляд\~\~ судового\~\~ рішення\~\~з\~\~мотивів неоднакового\~\~застосування\~\~судом\~\~(судами)\~\~касаційної\~\~інстанції одних\~\~ і\~\~ тих\~\~ самих\~\~ норм\~\~ матеріального\~\~права\~\~у\~\~подібних правовідносинах,\~\~є\~\~обов'язковим\~\~для\~\~всіх судів України.\~\~ З постанови Верховного Суду України від 26 вересня 2011 року встановлено, що визнавши недійсними державні акти на право власності на спірні земельні ділянки та встановивши, що вони відносяться до земель державної власності й незаконно вибули з її володіння, суди першої та апеляційної інстанцій, з висновками яких погодився суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який ухвалою від 18 квітня 2011 року відмовив у відкритті касаційного провадження за заявою заступника Генерального прокурора України, усупереч установленим обставинам і положенням ст. ст.\~125,\~153,\~155 ЗК України\~та ст. ст.\~387,\~388 ЦК України, неоднаково застосовуючи одні й ті самі норми матеріального права в подібних правовідносинах, що наведені в заяві заступника Генерального прокурора України, ухвалили різні за змістом судові рішення в подібних правовідносинах, а саме безпідставно відмовили у поверненні земельних ділянок їх власникові, від якого вони незаконно вибули. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки надані відповідачам [PERSON] та [PERSON] незаконно вибули із власності держави, а в подальшому продані відповідачам [PERSON] та [PERSON], отже, повернення, шляхом витребування, власнику чи землекористувачу протиправно наданих, а у подальшому відчужених земельних ділянок є одним із належних способів захисту та відновлення порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора\~\~підлягають до задоволення. Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VIIправонаступником\~прокуратури Черкаського району стала Черкаська місцева прокуратура.

Outcome: approved