Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства «Світточ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості за орендною платою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 вересня 2008 року між сторонами у справі було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу ПП «Світточ» належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення № 213 загальною площею 5,26 га, що розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Ділянку передано в оренду строком на 10 років. Крім того, 02 листопада 2011 року між сторонами у справі укладено додаткову угоду до вказаного договору, в якій сторони дійшли угоди про зміну розміру орендної плати з 01 січня 2012 року. Станом на момент подання позову відповідачем не дотримано умови договору від 25 вересня 2008 року та додаткової угоди від 02 листопада 2011 року, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати орендних платежів на суму 18 805,71 гривень. Крім того, позивачем здійснено розрахунок пені на невиконану суму зобов'язань відповідача за договором та на підставі статті 625 ЦК України розраховано суму нарахувань за індексом інфляції, які також заявлено до стягнення, що складає пеню в сумі 34 234,85 гривень та інфляційні нарахування в розмірі 7237,68 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються вимоги п. 11 договору, чим порушується право позивача на отримання орендної плати, позивач вважає, що існують всі правові підстави для розірвання договору за рішенням суду в порядку, передбаченому ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. 38 договору. Внаслідок діяльності відповідача стан орендованої земельної ділянки істотно погіршився. Дніпропетровською філією ДУ «Держгрунтохорона» було проведено дослідження орендованої земельної ділянки. У Витязі та довідці, складених за результатами вказаних досліджень, вказується, що родючість ґрунтів значно занизилась, корисні властивості зменшились, земельна ділянка перебуває у значно гіршому стані, порівняно із даними за попередній період, що є ще однією підставою для розірвання договору судом відповідно до ст. 32 Закону. В судовому засіданні позивач заявив клопотання про зменшення позовних вимог, а саме наполягає на стягненні з відповідача загальної суми заборгованості по договору оренди землі від 25.09.2008 року у сумі 27000 гривень, від інших позовних вимог відмовляється. В судовому засіданні представник відповідача, після уточнених позовних вимог, проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача та дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 5,26 га, яка розташована на землях Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер вказаної земельної ділянки: [NUMBER] Відповідно до договору оренди землі від 25.09.2008 року позивач передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,26 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1980 гривень або в натуральному вигляді: 2000 кг очищеного зерна та 100 кг насіння соняшника. Крім того передбачено сплату 300 гривень допомоги на ритуальні послуги. Солома (2ПТС-4) та тракторні послуги на обробку присадибної ділянки безкоштовно. Орендна плата, у відповідності до п. 11 Договору, вноситься: в грошовій формі один раз на рік до 20 числа першого за звітнім роком місяця; в натуральній формі до 20 числа останнього у звітному році місяця.02 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до Договору, якою було змінено розмір орендної плати за землю. У відповідності до даної додаткової угоди розмір орендної плати з 01 січня 2012 року становить: у грошовому виразі або в натуральному виразі 3000 кг зерна очищеного та 100 кг насіння соняшнику. Визначено розмір допомоги на ритуальні послуги на суму 500 гривень. До матеріалів справи представником відповідача додано копії відомостей про отримання орендодавцями плати за оренду їх земельних ділянок від ПП «Світточ». В судовому засіданні представник відповідача надала суду копії вказаних відомостей щодо розрахунку по орендній платі з позивачем та фіскальні чеки щодо грошових переказів на ім'я позивача орендної плати за 2014, 2015 та 2016 роки, які відповідно до статей 58 та 59 ЦПК України, суд вважає такими, що відповідають вимогам щодо належності та допустимості доказів в цивільному процесі. Так, з копії відомості на видачу зерна за 2012 рік вбачається, що позивач отримав від ПП «Світточ» в якості орендної плати за 2012 рік 600 кг. зерна та 100 кг. соняшника. У відповідності до іншої відомості за 2013 рік, позивач отримав від відповідача орендну плату за 2013 рік у сумі 2640 кг. зерна очищеного. Як вбачається з фіскального чеку від 25.11.2014 року ПП «Світточ» направляло на адресу [PERSON] суму грошових коштів сумі 3604 грн. та 2396 грн., як доплату за оренду землі 2012-2013 рок, яку позивач відмовився отримати. З фіскального чеку від 25.11.2014 року ПП «Світточ» направляло на адресу [PERSON] суму грошових коштів сумі 3604 грн. та 2396 грн., як доплату за оренду землі 2012-2013 рок, яку позивач відмовився отримати. Згідно з фіскального чеку від17.03.2015 року ПП «Світточ» направляло на адресу [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 3604 грн. та 2396 грн., за оренду землі 2014 рік. Згідно з фіскального чеку від18.02.2016 року ПП «Світточ» направляло на адресу [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 7500грн. за оренду землі 2015 рік. Згідно з фіскальним чеком від26.10.2016 року ПП «Світточ» направляло на адресу [PERSON] вдруге грошові кошти у сумі 10000грн. за оренду землі 2015 рік. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач відмовився від отримання вказаних переказів. Натомість вже у судовому засіданні позивач заявив про те, що бажає отримати від відповідача суму зазначену у його уточненій заяві, а саме 27 000,00 грн. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п. 4 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2012 року обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирішуючи питання щодо заявленого позову, суд враховує, що визнання відповідачем уточненого позову не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів, інтересів інших осіб. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч. 6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно з яким за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішенняможе вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved