Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі за текстом рішення - позивач) звернулася до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Дану спадщину позивачка прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. До спадкової маси входять земельні ділянки, право власності на які посвідчувалося державними актами на право приватної власності на землю від 13.01.2005 року серії [NUMBER] та від 17.01.2005 року серії [NUMBER] . На даний час державні акти втрачені, про що розміщено оголошення в ЗМІ "Сіверський край ". При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріус їй роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може, оскільки згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів нею не був поданий, оскільки державний акт був втрачений, з цього приводу зверталася до ЗМІ, тому вона змушена звертатися до суду про визнання її власником спадкового майна. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але надала суду клопотання в якому просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача - Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області у судове засідання також не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглянути без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертоюстатті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову, суд виходить з наступного. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 ЦК України. На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217,1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом (1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] в с. Блистова Новгород-Сіверського району, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.21). Ще за життя [PERSON] на її ім`я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.01.2005 року, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 2,9660 гектари з кадастровим номером [NUMBER] , розташовану на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.01.2005 року, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 0,9473 гектари з кадастровим номером [NUMBER] , розташовану на території Березовогатської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.7,8,9,10). При цьому оригінали вказаних державних актів були втрачені, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 05.10.2018 року (а.с. 11). Позивачка є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Спадщина [PERSON] була прийнята її донькою [PERSON] , тобто позивачкою, що підтверджується повідомленням Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №624/02-14 від 25.10.2018 року, згідно якого, до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №213/2018, за заявою №491 [PERSON] , інших спадкоємці по справі відсутні (а.с.5). Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до її спадкоємиці за законом, що належним чином прийняла спадщину, якою є позивачка [PERSON] . Водночас через відсутність правовстановлюючих докуменів позивачка не може належним чином оформити прийняту спадщину. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивачки і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачки ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved