Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач 12.05.2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 73107 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 731 грн. витрати, повязані із розглядом цивільної справи. При цьому посилався на те, що 17 червня 2012 року в м. Балаклія [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ-Ланос» н.з. АХ6168ВІ, належним позивачу на праві власності в порушення вимог п.п.2.9а);10.1 Правил дорожнього руху України скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула пасажирка, а автомобіль позивача було пошкоджено. В межах кримінального провадження за фактом ДТП була проведена судова автотоварознавча експертиза, але позивач не був визнаний потерпілим по вказаній справі, тому він не мав можливості до вироку суду звернутись з позовом про відшкодування матеріальної шкоди. Протиправність дій відповідача підтверджується вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року по справі № 610/4050/14, яким [PERSON] визнаний винним і його засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавленні волі. Внаслідок ДТП він поніс матеріальні витрати, а саме згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 28.09.2012 р. на відновленні автомобіля позивач повинен витратити 73107 грн. Відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду. 18.06.2015 року відповідачем надіслано до суду клопотання в якому пояснив, що у позовній заяві позивач на свою користь представив єдиний довід висновок експертизи від 28.09.2012 р., згідно з якою на відновлення автомобіля потрібно 73107 грн. Однак, в ході судових засідань Балаклійського районного суду Харківської області та Апеляційного суду Харківської області, [PERSON] було відмовлено у задоволенні його клопотань визнати його потерпілим та задовольнити його цивільний позов, оскільки в ході досудового слідства з`ясувалось, що позивач розпивав спиртні напої з відповідачем та загиблою, потім він оставив ключі від свого автомобіля загиблій та попросив щоб вона відвезла відповідача додому. Також в ході досудового слідства з`ясувалось, що позивач будучі у нетверезому стані сам порушив чинне законодавство України, а саме перебуваючи у нетверезому стані передав ключі та дозволив скористатись своїм транспортним засобом відповідачу та загиблій, які також були у нетверезому стані. Позивач ніде не розповідав, чи була у нього «страховка» як цього потребує діюче законодавство. Просив позовну заяву не задовольняти. У судове позивач не зявився, надав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач у судовому засіданні присутній не був, відбуває покарання у виді позбавлення волі у Машівській ВК УДПСУ в Полтавській області № 9. 16.06.2015 р. до суду надійшла розписка відповідача про отримання ухвали про відкриття провадження та додатків, в якій він вказав, що позов не визнає. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Злочин було вчинено при наступних обставинах: 17 червня 2012 року в м. Балаклія [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ-Ланос» н.з. АХ6168ВІ, в порушення вимог п.п.2.9а);10.1 Правил дорожнього руху України, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, виїхавши на узбіччя та допустивши наїзд на перешкоду дерево із наступним перекиданням автомобіля, що знаходиться в причинному звязку з наслідками ДТП, внаслідок якої загинула пасажирка. Вказаний вирок у відповідності до ст.61 ЦПК має преюдиціальне значення з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони дією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 108738, виданого ВРЕР № 4 ГУМВСУ у Харківській області м. Балаклія, автомобіль марки Daewoo моделі FSO Lanos TF69Y реєстраційний номер АХ 6168ВІ належить [PERSON]. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 6809 від 28.09.2012 р., яка була проведена в ході досудового розслідування по кримінальному провадження, а відтак суд оцінює вказаний висновок як письмовий доказ, сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Daewoo Lanos» д.н. АХ 6168ВІ в результаті ДТП визначалась ринковою вартістю КТЗ на момент його пошкодження і складає 44732, 42 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos» д.н. АХ 6168ВІ складає 73107 грн. До висновку додано калькуляцію/висновок № 608 від 28.09.2012 р. та фото таблицю до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6809 від 28.09.2012 р. На підставі статей 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з квитанцією від 12.05.2015 р. позивачем сплачено 731,08 грн. судового збору. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позову, оскільки ДТП було вчинене відповідачем, внаслідок чого автомобілю позивача були завдані пошкодження, вартість відновлювального ремонту яких складає 73107 грн. Доводи відповідача про те, що позивачу вже було відмовлено у задоволенні його позову - жодними доказами не підтверджені, а його доводи про те що позивач сам був у нетверезому стані, що позивач сам передав ключі від автомобіля загиблій висновків суду не спростовують і не можуть мати правового значення для розгляду даної справи, а крім того так само не підтверджуються доказами.

Outcome: approved