Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] Стверджує, що після смерті останньої залишилось спадкове майно. Вказує, що за свого життя спадкодавець [PERSON] своїм майном розпорядилася, склавши в її, позивача [PERSON] користь заповіт. Вона (позивач) являється спадкоємцем за заповітом, проте у встановлений законом строк не звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки мала незадовільний стан здоров'я. Вважає, що пропустила строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] внаслідок смерті [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, а подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що вимоги, викладені у позовній заяві підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить розгляд справи проводити без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р., в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначила, що спадкова справа після смерті [PERSON], в нотаріальній конторі не заводилась. Просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та розгляду судом справи за їхньої відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (тітки позивача [PERSON]). До складу даної спадщини входить право власності на земельну частку (пай), розміром 1,61 га відповідно до сертифікату серії [NUMBER] від 27.12.1997 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, що йому належало на день смерті заповіла [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. Із матеріалів справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.12.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача [PERSON], немає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією заповіту спадкодавця [PERSON]; копією паспорта [PERSON]; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.12.2018 року, іншими матеріалами справи. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача [PERSON] та вбачається із матеріалів справи, позивач пропустила строк звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], котра померла [INFO] з поважних причин, оскільки хворіла, що підтверджується медичними документами, котрі містяться в матеріалах справи. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивача [PERSON], щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON]. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] і визначення їй додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] Враховуючи думку позивача [PERSON] понесений нею судовий збір залишити за такою.

Outcome: approved