Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Зазначила, що причиною розпаду сім`ї стали непорозуміння між ними, які виникали з різних причин та пов"язані з несумісністю їхніх характерів, що призвело до втрати почуттів, що зближують подружжя. На протязі подружнього життя відповідач вчиняв безпідставні сварки та бійки. Шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем у справі. В судове засідання позивач не з`явилась, згідно заяви просить справу розглядати без звукозапису судового процесу, без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, згідно заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу, що суд вважає за можливе. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та буде проживати з позивачем. Причиною розпаду сім`ї стало непорозуміння між сторонами, які виникали з різних причин та пов"язані з несумісністю їхніх характерів, що призвело до втрати почуттів, що зближують подружжя. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року роз`яснив судам, що ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК України та до ухвалення відповідного судового рішення роз`яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Суд вважає встановленими наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягають, так як позивачем не наданий договір на надання правової допомоги та розрахунок вартості юридичних послуг, квитанція не є достатнім доказом для стягнення витрат за правову допомогу. Суд вбачає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved