Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 06 травня 2003 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований і не проживає відповідач [PERSON] , та його реєстрація створює позивачу труднощі у здійсненні свого права власності. У зв`язку з чим просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком та зобов`язати Старобільську міську раду зняти його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в своїй заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача Старобільської міської ради в судове засідання не з`явився. Від міського голови Я. Літвінової до початку судового засідання надійшла заява, в якій міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить розглянути справу без участі представника міської ради. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 06 травня 2003 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради № 821 від 25.04.2019 року, [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але фактично не проживає з 2005 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись житлового будинку, відповідач перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй житловим будинком, порушує вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки його реєстрація (прописка) у належному позивачу житловому будинку позбавляє позивача права користуватися будинком, а також змушує його нести зайві затрати по сплаті комунальних платежів (газ, світло, водопостачання, теплопостачання). Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2005 року та втратив право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником - позивачем [PERSON] її права власності на житловий будинок, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved