Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зобов'язання вчинити дії з тих підстав, що як стверджує він є власником будинку № 1 та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. В суміжному домогосподарстві проживає [PERSON] Згідно інформації сільського голови станом на 15.04.1991 року дане домогосподарство має статус колгоспного двору, в якому зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відомості про приватних власників відсутні. В 2015 році [PERSON] самовільно без дозвільних документів (будівельного паспорта), без погодження з ним, як власником суміжного домоволодіння і земельних ділянок збудувала господарську споруду, яку іменує як навіс для господарських потреб. Господарська споруда побудована на фундаменті, одна зі стін побудована з пінобетонних блоків, облаштована вікном. Дана стін висотою до трьох метрів, проходить по межі. Нахил покрівлі та водовідведення направлені в бік його господарства. В результаті зведення даної господарської споруди були порушені його права. Ні за нормативними документами, ні за здоровий глуздом не може вважатись парканом стіна будівлі з єдиною покрівлею, вікном, висотою біля 3 м. Стіна будови не може рахуватись парканом. Якщо це господарська споруда, то вона повинна будуватись на віддалі не менше 1 м від огорожі. Відповідачка не погодила свого будівництва з ним, тобто з власником домоволодіння. Здійснюючи будівництво відповідачка не подбала про те, яким чином і куди буде спрямована вода, яка стікає з даху. Він неодноразово пропонував відповідачці добровільно усунути цю проблему, але нею не було здійснено в цьому напрямку ніяких дій. Єдиною можливістю відновити його порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов'язку усунути перешкоди в користуванні майном шляхом приведення створеної нею самовільної забудови, господарської споруди до відповідного стану. Просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належними йому на праві приватної власності житловим будинком та земельними ділянками по [ADDRESS] шляхом роз'єднання огорожі і прибудованої споруди (навісу) з розривом не менше 1 м, обладнання засобами водовідведення з споруди по території її господарства і зменшення висоти огорожі до 0,75 м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не зявилась в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 1 та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Право власності позивача [PERSON] на вищезазначені об'єкти нерухомості підтверджується: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 1155 від 04.11.1998 року, виданим на підставі рішення виконкому Війтівської сільської ради народних депутатів № 22 від 28.10.1998 року, витягом з Державного реєстру речових прав № 83180880 на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, витягом з Державного реєстру речових прав № 83170595 на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0347 га. В сусідньому від позивача [PERSON] домогосподарстві проживає відповідачка [PERSON] Згідно довідки Війтівської сільської ради Бершадського району № 142 від 12.04.2017 року, згідно даних погосподарського обліку Війтівської сільської ради головою домогосподарства по [ADDRESS] записано [PERSON], відомості про приватних власників відсутні. Станом на 15.04.1991 року це домогосподарство мало статус колгоспного двору, в якому були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до відповіді завідувача сектору містобудування та архітектури Бершадської райдержадміністрації Гумена О.М. від 30.05.2016 року, за результатами звернення [PERSON] встановлено, що [PERSON] самовільно без дозвільних документів (будівельного паспорта) збудувала навіс для господарських потреб. Навіс, що складається з металевих стійок, покриття із азбестоцементних хвильових листів по дерев'яних кроквах та обришітці, однією стороною сполучений з парканом з газобетонних блоків. Згідно ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень" п.3.25* третій абзац для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на території суміжних ділянок. Частиною 9 статті 29 Закону України «Про планування і забудову територій» встановлено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Висота огорожі повинна відповідати вимогам СН-441-72*, але не перевищувати 2,0 м від рівня поверхні землі (не враховуючи висоту огорожі, що служить підпірною стіною). Нижня, цокольна частина огорожі може бути глухою, висота якої не повинна перевищувати 0,75 м. Верхня частина огорожі повинна бути прозорою. Коефіцієнт прозорості (відношення прозорих частин огорожі до суцільних частин огорожі) повинен бути більшим за 50 (п'ятдесят) відсотків. Особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження голови районної адміністрації) на проведення таких робіт. Суд зазначає, що судом за клопотанням відповідача [PERSON] в справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу для вирішення питань: 1. Чи дотримані будівельні норми, правила при зведенні навісу на межі між господарствами по[ADDRESS] та [ADDRESS] ? 2. Якщо будівля (споруда) зведена з порушенням будівельних норм, то яким чином можливо усунути ці порушення ? Відповідно до повідомлення судового експерта Бінєвского М.В. № 08 від 02.01.2018 року, не можливо надати висновок судівельно-технічної експертизи у зв'язку з неоплатою [PERSON] експертних послуг. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що здійснена відповідачкою [PERSON] самовільно без дозвільних документів побудова навісу для господарських потреб, який однією стороною сполучений з парканом з газобетонних блоків є самочинним будівництвом, яке порушує права позивача. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання - ч. 1 ст. 15 ЦК України, що кореспондується з правом звернення до суду, викладеним у ст. 16 ЦК України. Виконання будівельних робіт без відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне відповідальністю згідно із законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п.п. 5, 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року №6, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами і санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилася від такої перебудови. Згідно ст.91 ЗК України обов'язками власників земельної ділянки, окрім інших, є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства. За змістом ч.1 ст.103 ЗК України добросусідство передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їхнього цільового призначення, за яких власникам і землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, і які не перешкоджають їм використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 104 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачкою не дотримано принципу добросусідства, вона здійснила самочинне будівництво з істотним порушенням будівельних норм і правил та санітарних норм, тому відновити порушене право позивача слід усуненням перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом зобов'язання відповідача роз'єднання огорожі і прибудованої споруди (навісу) з розривом не менше 1 м, обладнання засобом водовідведення зі споруди по території її господарства і зменшенням нижньої глухою частини огорожі до 0,75 м. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі ч. 9 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», п.п. 5, 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року №6, ст.ст. 15 ч.1, 16, 391 ЦК України, ст.ст. 91, 103 ч.1, 104 ЗК України,

Outcome: approved