Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

заявник звернулась до суду за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності їй трудової книжки серійний номер [NUMBER] , виданої на ім`я - [PERSON] . В обґрунтування вимог заявник зазначає, що у вересні 2020 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04.11.2020 року заявнику стало відомо, що під час нарахування пенсії, не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки на титульній сторінці вбачається невідповідність імені паспортним даним (Наталия - [PERSON]). Зазначає, що в свідоцтві про народження та паспорті УРСР зразку 1974 року її прізвище записано російською мовою [PERSON] . 20.02.1979 року при прийнятті на роботу на заявника заведена трудова книжка, в якій її прізвище записано російською мовою - [PERSON] . Заявник посилається на те, що після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] , а у свідоцтві про шлюб її ім`я записано російською мовою як [PERSON] . Встановлення факту належності трудової книжки необхідно для реалізації її права на пенсійне забезпечення. В ході судового засідання заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити, посилаючись на допущення неоднакового написання імені заявниці в офіційних документах, яке зумовлено різним написанням українською та російською мовами. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.04.1961 року, [INFO] народилась « [PERSON] ». В Свідоцтво про народження видано російською мовою. Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 25.03.1989 року, « [PERSON] », [INFO] , уклала шлюб, а після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Печерським РУ ГУ МВС України 16.12.1997 року, прізвище ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] », яка народилась [INFO] . Трудова книжка на ім`я заявниці оформлена 27.02.1979 російською мовою, у якій зазначено прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] , [INFO] ». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04.11.2020 року № 2600-0303-8/157170 заявниці було повідомлено, що не було враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки на титульній сторінці вбачається невідповідність імені паспортним даним. Відповідно експертного висновку від 22.10.2020 року № 056/2094-m, складеного експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз, особові імена [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ), а також рос. Наталия (Трудова книжка, запис російською мовою [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) [PERSON] ( паспорт, запис російською мовою [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Отже, суду доведені ті обставини, що [PERSON] , на ім`я якої видані паспорт громадянина України, трудова книжка, є однією і тією ж особою, тобто вказані документи належать останній. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності заявнику трудової книжки серійний номер [NUMBER] , виданий на ім`я - [PERSON] . Як вбачається з викладеного, згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику оформити право на пенсію, яку вона не може отримати в повному обсязі у зв`язку з існуванням розбіжностей у написанні по батькові заявника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене,

Outcome: approved