Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що на даний час він навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка на денній формі навчання та не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги. Він проживає з матір'ю яка самостійно несе витрати його утримання. Відповідач, який є його батьком добровільно матеріальної допомоги йому не надає, хоча зобов'язаний надавати, а тому просить стягнути з відповідача в його користь аліменти в сумі 700 грн. щомісячно до закінчення ним навчання або до досягнення 23-річного віку. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмове заперечення в якому зазначає, що 2008 року за рішенням суду його було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], крім того останній на даний час досяг повноліття, тому сплачувти аліменти на його утримання він не повинен. Також зазначає, що два роки тому він переніс травму спини наслідки якої відчуває по даний час, офіційно він не працює, а підробляє тимчасовими підробітками, а тому матеріально допомагати синові не має можливості. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом РАГС Тернопільської міської ради, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.11.1999 року. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.10.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. [PERSON], 1996 р.н. навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка на денній формі навчання, на платній основі з загальною вартістю навчання 34828 грн., що підтверджується договором про навчання від 23.08.2013 року та довідкою №134 виданою вищевказаним навчальним закладом від 22.09.2014р. Згідно довідки виданої 22.09.2014р. ПП «Східний масив» [PERSON], 1996 р.н. проживає в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON]. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги синові [PERSON], 1996 р.н. не надає, витрати на утримання останнього несе [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей припиняється: у випадку відновлення працездатності дитини; якщо відпала потреба в матеріальній допомозі; якщо батьки позбавилися можливості надавати допомогу. Якщо батьки утримують повнолітню дитину у зв'язку з продовженням нею навчання (ст. 199 СК), то їхній обов'язок припиняється після досягнення дитиною 23 років, а також до досягнення дитиною 23 років у випадках: припинення навчання; якщо відпала потреба в матеріальній допомозі; якщо батьки позбулися можливості надавати матеріальну допомогу. Суд критично оцінює посилання відповідача на неможливість сплати аліментів у зв'язку з відсутністю стабільного заробітку, оскільки в судовому засіданні не здобуто, а відповідачем не подано доказів непрацездатності останнього. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законні, обґрунтовані та підлягають до задоволення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує, що позивач навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та не має можливості працювати, те, що відповідач добровільної допомоги синові не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, до закінчення Гродецьким [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення останім двадцяти трьох років. У відповідності зі ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved