Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що він на підставі ордеру на житлове приміщення за №86 серії МВК від 05.10.2011 року, користується на праві зайняття жилого приміщення житловою площею 27,2 кв.м., що складається з двох ізольованих кімнат за адресою [ADDRESS] . На момент отримання ордеру він проживав однією сім`єю з [PERSON] та сином [PERSON] , які зареєстровані за даною адресою з 02.11.2001 року. Однак, після розлучення з 22.02.2013 року відповідачі у вказаній квартирі не проживають, що підтверджується довідкою від 29.05.2020 року виданого головою ОСББ «Проспект 110» В.Думітращук. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени його нової сім`ї не чинили. Відповідачі за місцем реєстрації не проживають, особистих речей в квартирі не мають, комунальні платежі не сплачують, у зв`язку з чим тягар по сплаті комунальних послуг лягає на нього. Вважав, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, просив визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позові. В останнє судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились повторно, відзиву на позовну заяву не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачі більше шести - семи років не проживають у спірній квартирі, вони живуть десь у м. Києві. Згідно ст.223 ч.3 п.1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] видано ордер житлове приміщення № 86 серія МВК від 05.10.2001 року видане Виконавчим комітетом Чернівецької міської Ради народних депутатів. Ордер виданий на сім`ю із 3-х осіб на право зайняття жилого приміщення житловою площею 27,2 кв.м., яке складається з двох кімнат в квартирі [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення міськвиконкому від 18.09.01 № 742/19, де зазначено склад сім`ї: [PERSON] - дружина; [PERSON] - син (а.с. 8). 22.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці (а.с. 13). Відповідно до довідки виданої головою ОСББ «Проспект 110» В. Думітращук від 29.05.2020 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: громадяни України [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , де вони не проживають впродовж останніх двох років, тобто з червня 2018 року по теперішній час (а.с. 12). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України передбачає, порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. А саме, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, відповідно до ст. 64 ЖК України. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами їх обмеження. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України , свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому». Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов є належним способом захисту порушеного права позивача, таким чином слід визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved