Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначила, що її брат, [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], помер 18.10.2015 року на тимчасово окупованій території в м. Донецьк за місцем свого проживання. Приморським відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, у звязку із чим просить встановити факт смерті померлого сина. Встановлення факту смерті їй потрібно для отримання грошової допомоги на поховання та оформлення права на спадок. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути у її відсутність у звязку з похилим віком, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з зазначених вище підстав. Представник заінтересованої особи - Приморського відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з наступних підстав. \~Відповідно до\~ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], помер 18.10.2015 року на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 219 (а.с.6). Згідно ч.ч. 2 та 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Донецьк, відповідно до\~Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року, входить допереліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Від цього, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видані органами так званої «ДНР» є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно до повідомлення начальника Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 06.04.2016 року, заявнику відмовлено у реєстрації факту смерті [PERSON], з причини того, що лікарське свідоцтво про смерть № 219 від 19.10.2015 року, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не може бути підставою для реєстрації смерті. Тобто, реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті виявилася неможливою. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів січневого самоврядування, в тому числі органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її брата та отримання грошової допомоги на поховання та для реалізації спадкових прав. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть ,видане відповідним державним органом України.

Outcome: approved