Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківський прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що із відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2001 року. У шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON]. Після народження сина, по спливу декількох місяців вони розірвали шлюб, про що 03.04 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова було видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ніяким чином не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У зв'язку з чим, просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківський прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явились. Представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач у судове зсідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] не проживає разом з позивачкою та їхнім сином [PERSON], вихованням дитини займається лише позивачка, відповідач не бере участь у вихованні дитини. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], та актового запису про народження № 64, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 594 від 17 вересня 2003 року. Згідно із висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 27.09.2016 року за № 542, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначені у висновку факти підтверджуються наданими суду доказами: листами з поліклініки, гімназії та спортивної школи, у яких вказано, що станом здоров'я дитини [PERSON] та його вихованням займається матір (а.с.9,11,13,15). Положеннями статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 150 Сімейного кодексу України вказує обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина, [PERSON], [INFO], а тому позовні вимоги про позбавлення [PERSON], батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved