Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила: - встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документа (рішення Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1992 року за № 25-40), яке було видане на ім`я [PERSON] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця особисто подати заяву про прийняття спадщини і заява нею не була подана, а також у свідоцтві про смерть спадкодавця [PERSON] її прізвище вказане « [PERSON] », а у правовстановлюючому документі на спадкове майно « [PERSON] ». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з квітня 2015 року позивач [PERSON] забрала спадкодавця [PERSON] проживати до себе до дому, оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з квітня 2015 року [PERSON] почала проживати разом із спадкодавцем [PERSON] , оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~встановлення факту\~постійного проживання\~та визнання\~права власності\~на спадкове\~майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належали 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року. В судовому засіданні встановлено, що в правовстановлюючому документі, а саме рішенні Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року було допущено помилку, прізвище спадкодавця [PERSON] вказано як « [PERSON] », що не відповідає дійсності, оскільки вірним є « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 26.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., зареєстрований в реєстрі за № 290, 291, [PERSON] всю належну їй на праві приватної власності частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] не має. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved