Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом до Тячівської міської ради, треті особи: [PERSON], Тячівська державна районна нотаріальна контора, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про визнання права власності на майно. В позовній заяві зазначив, що його матір [PERSON] при житті була забудовником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті він прийняв спадщину, оскільки до дня її смерті постійно проживав з нею, і після її смерті продовжував доглядати за будинком, проводити у ньому ремонтні роботи, що свідчить про прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Однак відсутність державної реєстрації нерухомого майна перешкоджає йому в нотаріальному порядку оформити спадщину. А тому просить визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав повністю і просив його задовольнити. Представник відповідача Тячівської міської ради Візічканич В.І. в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позову не заперечує. Представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] була забудовником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Земельна ділянка під будівництво даного житлового будинку була виділена рішенням виконкому Тячівської міської ради № 89 від 27 травня 1963 року, площею 600 кв.м. (а.с.4-10, 17). Із довідки Тячівської міської ради № 4600 від 12 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала в будинку [ADDRESS]. Разом з нею проживав її син [PERSON], і лише він один вступив в управління і володіння та користування спадковим майном. Із свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх матір'ю є [PERSON] (а.с.15, 16). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується даними її свідоцтва про смерть(а.с.3), і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач як спадкоємець першої черги прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном,однак відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна перешкоджає йому в оформленні спадщини в нотаріальному порядку (а.с.18). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В силу ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, будинок 1987 року побудови знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що невизнане право позивача, з врахуванням вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved