Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO] , посилаючись на те, що відповідач є одинокою матір'ю малолітньої [PERSON]. Після народження дитини [PERSON] проживала на кинутій дачі де відсутні санітарні умови, деякий час вона проживала у батька в с. Веселий Поділ Семенівського району Полтавської області . 24.07.2015 р. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей з проханням влаштувати малолітню [PERSON], яку було влаштовано до Центру для дітей у м. Комсомольськ , за час перебування дитини у Центрі [PERSON] з'явилась там лише 6 разів. Питання виконання батьківських обов'язків [PERSON] розглядалося неодноразово на засіданні комісії з питань захисту прав дитини в зв'язку з тим, що остання не відвідує дитину у центрі , державну допомогу по народженню дитини використовує на власні потреби , на роботу не влаштовується, від запропонованого житла відмовилась , вживає наркотичні засоби, відмовилась від лікування та соціального супроводу , крім того притягувалась до кримінальної відповідальності. Просять позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на її утримання в розмірі ? частини заробітної плати до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю , посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю і підтвердила обставини зазначені в ньому , посилаючись на те, що тривалий час вживала і продовжує вживати наркотичні засоби , внаслідок чого не може працевлаштуватися , оскільки після вживання наркотичних засобів почуває себе дуже погано, з цих причин давно не відвідувала дочку [PERSON], яку не має можливості зараз забрати з центру через відсутність житла . Допомогу , яку отримує від держави на утримання [PERSON] витрачає на власні потреби . Вважає , що дочці в центрі знаходитися краще ніж з нею. Суд, заслухавши думку прокурора, яка проти позову не заперечувала, дослідивши докази надані позивачем на доведення обставин , на які вона посилається , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими , що підлягають до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану запис про батька дитини [PERSON] , [INFO], здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] від 13.10.2010 р. [PERSON] є матір»ю зазначеної дитини, яку вона залишила на опікуванні у баби [PERSON] матері батька дитини і яка і в даний час знаходиться на їх вихованні , що підтверджується актом про покинуту дитину та заявою [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до клопотання про надання житла від 24.07.2015 р. служба у справах дітей Комсомольської міської ради клопотала про виділення [PERSON] житла (а.с.14). Відповідно до висновку оцінки потреб дитини та її сім»ї Комсомольського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді місце проживання [PERSON] не відомо, потреби дитини матір»ю не задовольняються , стан матері перешкоджає задоволенню потреб дитини , батьківський потенціал дуже слабкий (а.с.16). Відповідно до інформації Центру соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Комсомольськ за даними психологічного обстеження [PERSON] встановлено, що розвиток пізнавальних процесів нижчий за віковий рівень, мовлення відсутнє , хоча дитина чітко і зрозуміло повторює за дорослими окремі слова і фрази , проявляє яскраво виражену тривогу і настороженість при появі поблизу неї осіб чоловічої статі , при зустрічах з матір»ю у Центрі ,яка відвідала її лише 6 разів [PERSON] поводиться спокійно, не проявляє яскравих емоцій , радості чи задоволення. Згідно довідки управління охорони здоров»я Комсомольської міської ради Полтавської області від 19.11.2015 р. [PERSON] раніше перебувала у групі «ризику». Була знята з обліку в зв'язку зі зміною місця проживання ,03.11.2015 р. було проведено обстеження лікарем наркологом і [PERSON] було запропоновано стаціонарне лікування у м. Полтава , але вона за направленням не з'явилась (а.с.20). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.4-5). Згідно вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.10.2015 р. [PERSON] засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт, однак вона ухиляється від відбування покарання , відповідно до довідки Комсомольського МВ КВІ УДПС України в Полтавській області від 24.03.2016 р. Суд вважає встановленим, що відповідачка [PERSON], будучи матір'ю малолітньої дитини: [PERSON] , .[INFO] , протягом тривалого періоду часу, починаючи з народження дитини і по час розгляду справи в суді, ухиляється від належного виконання свої батьківських обов'язків стосовно належного виховання та належного утримання своєї дитини , без поважних причин, що підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З огляду на положення ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Даною постановою затверджене «Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини». Згідно ч. 2 ст. 4 , ст. 9 даного Положення, комісія з питань захисту прав дитини, відповідно до покладених на неї завдань, розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема позбавлення та поновлення батьківських прав та приймає рішення в межах своєї компетенції і організовує їх виконання. У відповідності до абз. 1, 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 18 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач [PERSON] неналежним чином відносилась та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини [PERSON] , без врахування її прав, а тому доцільно позбавити її батьківських прав. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зокрема, ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька.

Outcome: approved