Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому, з посиланням на ст.ст. 128, 180 СК України, просить встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що від фактичних відносин з відповідачем, які тривали з літа 2012 року по осінь 2013 року, приблизно в серпні 2013 року вона (позивач) завагітніла, про що повідомила відповідача, внаслідок чого через деякий час стосунки між ними припинилися. 04 травня 2014 року вона (позивач) народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] та оскільки відповідач відмовився зявитися до органу реєстрації актів цивільного стану, сина було записано відповідно до ч.1 ст. 135 СК України на її (позивача) прізвище «Слюсаренко». Крім того, зазначила, що на утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини. Позивач [PERSON], будучи присутньою в попередніх судових засіданнях, та в її інтересах представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. При цьому, представником позивача в судовому засіданні 21 вересня 2015 року уточнено вимоги в частині понесених витрат, повязаних з розглядом справи, та просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 600 грн. 00 коп. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 3 158 грн. 40 коп. Відповідач [PERSON]С в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить розписка відповідача [PERSON]С від 08.08.2015 року про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. При цьому, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях 18.01.2015 року та 15.04.2015 року позов не визнав, вважаючи заявлені в позові позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. На обґрунтування заперечень зазначав, що дійсно зустрічався з позивачем та мав інтимні стосунки, які тривали декілька місяців, однак не мав наміру створювати з нею (позивачем) сімю та не знайомив її із своєю сімєю, що є доказом того, він (відповідач) не мав наміру поєднувати своє життя з позивачем та не планував народження спільної дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи пояснення позивача та заперечення проти позову відповідача, надані сторонами в попередніх судових засіданнях, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], народився 04 травня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 160962, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 08 травня 2014 року, актовий запис за № 29, його батьками в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. [PERSON] про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. [PERSON] про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. Тобто, обов'язковою підставою для визнання батьківства є кровне споріднення між дитиною та батьком, яке може бути підтверджене генетичною експертизою. Згідно з висновком судового експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] № 174 від 22 липня 2015 року на вирішення якого було поставлено питання: чи є громадянин [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] скаладає величину не менш ніж 99,99% . Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Крім того, свідок [PERSON] зазначила суду, що їй відомо про те, що позивач зустрічалася з відповідачем, останній залишався на ніч, в серпні 2013 року, позивачу стало відомо про те, що вона (позивач) вагітна, про що позивач повідомила відповідача. Відповідач не визнав себе батьком дитини, вона (свідок) приходила до нього на роботу в магазин «АТБ», щоб він пояснив, чому відмовляється від того, що він є батьком дитини, яка народилася у позивача. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 184 ЦПК України в якості свідка позивач [PERSON] зазначила суду, що з відповідачем почали зустрічатися з серпня, 2012 року, з вересня, 2012 року мали інтимні стосунки, відповідачу довіряла, та не користувалися при цьому засобами для попередження вагітності, у вересні, 2013 року дізналася, що вагітна, про що повідомила відповідача, 04.05.2014 року народила сина. Крім того, зазначила, що інтимних стосунків, в цей період з іншими чоловіками, крім відповідача не мала. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 7 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.7 СК України за яким регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, а дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленні Конституцією України, Конвенцією про права дитини та враховуючи інтереси дитини [PERSON], який проживає разом з матірю (позивачем), а також висновок судово-медичної генетичної ідентифікації яким підтверджено, що [PERSON] з вірогідністю 99,99% є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також діючи в інтересах дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про визнання батьківства. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення з відповідача аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі, визначеному позивачем, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в звязку з чим підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, 16 липня 2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з протоколом № 2 до Договору про надання правової допомоги від 16 липня 2014 року сплачена сума гонорару в розмірі 2600 грн. до підписання даного протоколу. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З урахуванням вищенаведених вимог діючого законодавства та наявного розрахунку витрат на правову допомогу, суд вважає вимоги [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2600 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем [PERSON] понесені судові витрати по справі, які складаються з витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, з проведення по справі судово-медичної генетичної ідентифікації, за яку позивачем сплачено 3 158 грн. 40 коп., що підтверджується рахунком-фактурою №346/10 від 26 червня 2015 року та квитанцією № 0.0.403440565.1 від 30 червня 2015 року, у зв'язку з чим з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати по оплаті судової експертизи в розмірі 3 158 грн. 40 коп. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст. 125, 126, 128, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved