Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Заявник - представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Федуник В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON] , 1974 року народження, проживає в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що є достатні підстави для госпіталізації, передбачені законом, а саме, що [PERSON] хворіє важким психічним захворюванням та без проведення стаціонарного лікування вона може вчиняти дії що становлять безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Федуник В.В. заяву підтримав. Пояснив, що комісією лікарів визначено, що [PERSON] хворіє тяжким психічним захворюванням - маячний розлад. Під час визначення діагнозу комісія лікарів обстежувала [PERSON] , а також досліджувала інформацію, яку повідомляла її матір, документи представлені матір`ю щодо поведінки [PERSON] . Зазначає, що поведінка [PERSON] під час перебування в лікарні міняється кожної години, увага не стійка, мислення сповільнене, розірване. У критичних ситуаціях, таких як судове засідання, вона може мобілізувати свою волю поводитися адекватно. Звертає увагу, що про загострення хвороби та необхідність лікування свідчить і та обставина, що за останні чотири місяці неповнолітній син [PERSON] , який перебуває на її утриманні та вихованні двічі перебував в реанімаційному відділенні лікарні. Зазначає, що лікування [PERSON] може відбуватися тільки в умовах стаціонару, так як лікарські препарати слід приймати під наглядом лікарів, для того, щоби слідкувати за реакцією. Вважає, що без проходження курсу лікування, поведінка [PERSON] може завдати шкоди для оточуючих - її сина, та матері, про що свідчать їх неодноразові конфлікти, побиття мами в присутності сина а також її відношення до малолітнього сина. В судовому засіданні законний представник [PERSON] - її матір [PERSON] заяву про примусову госпіталізацію підтримала. Пояснила, що вона проживає разом із дочкою [PERSON] та її сином. Протягом останніх чотирьох місяців поведінка дочки дуже змінилася, стала дивною. Часто виникає агресія до сина та неї. Зокрема, такий факт мав місце в листопаді 2019 року, в грудні 2019 року, у зв`язку із чим вона викликала поліцію. Так, 16 листопада 2019 року вона почула крики онука, побігла в кімнату і побачила, що він лежить під дверима, сказав що мама його швирнула. 02 грудня 2019 року вона почула крики онука «бабцю рятуй», коли вона забігла в кімнату то побачила, що [PERSON] лежить на ліжку, а [PERSON] його коліном притискає до ліжка і заливає холодним чаєм. Вона відтягнула дочку, а та нанесла їй тілесні ушкодження, у зв`язку із чим зверталася до поліції. Крім того, був випадок у січні, коли онук говорив про те, що мама накурилася, потім його побила і через те купила йому навушники. Також, дочка без причин нищить речі, зокрема, порізала шапку, поламала камфори, розетки. Трапляється, що може цілий день із Владом не розмовляти, штовхає його. Також повідомила, що онуку дев`ять років, дочка до нього ставиться як до дорослого, він сам собі вже вводить лікарства. Крім того, дочека намагається лікувати хворобу сина в домашніх умовах, а не звертатися до лікарів, та був випадок, що лікарів для племінника викликали в присутності поліції, оскільки сама вона не дозволяла це робити. Зазначила, що вона любить свою дочку, однак для її ж блага, а також для блага онука, бажає, щоб дочка пройшла відповідний курс лікування. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без згоди [PERSON] підтримала, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи на встановлений лікарями діагноз. [PERSON] суду пояснила, що вважає себе абсолютно здоровою. Висновки лікарів є неправдивими. Зазначила, що її мати є особою старшого віку, тому її висновки та дії є неадекватними. Вона нав`язує їй свої методи виховання сина, з якими вона не згідна, та які є застарілими, тому вона обмежує їх спілкування. Зазначає, що всі пояснення лікарів, матері та її сестри не підтверджені будь-якими доказами. Вона належним чином піклується про свого сина, намагається дотримуватися правил харчування щодо його стану здоров`я. Оскільки вона є матір`ю, то саме вона уповноважена визначати прийоми лікування неповнолітнього. Вона із матір`ю не конфліктує, навпаки, матір недочуває, в неї можуть бути психічні відхилення, тому вона викликала їй лікарів. Представник [PERSON] адвокат Беляєва О.М. просить суд відмовити в задоволенні заяви лікаря психіатра. Зазначила, що матеріали справи не містять доказів, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сестрою [PERSON] протягом останнього часу вона помітила, що поведінка її сестри дуже змінилася, стала дивною. Сестра стала дуже конфліктною та дратівливою та вважає таку поведінку психічним захворюванням. Зокрема, були випадки побиття мами, знищення речей, вона викидає мамині продукти та особисті речі на город, ламає без причини речі, про що вона знає зі слів матері. Дивну поведінку бачить і з спілкування з сестрою. ЇЇ племінник говорив, що мама його побила, а потім купила навушники за це. Інсулін її племінник вводить собі сам. Вона бачить, що племінник в бабусі бачить захист від дій [PERSON] . Крім того, сестра намагається лікувати хворобу сина в домашніх умовах, а не звертатися до лікарів, та був випадок, що лікарів для племінника викликали в присутності поліції. Із досліджених в судовому засіданні висновку експерта №1206 від 03.12.2019 року, витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2019 року, інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області видно, що [PERSON] 23.11.2019 року та 02.12.2019 року зверталася в поліцію з приводу насильства [PERSON] відносно сина [PERSON] а також нанесення їй тілесних ушкоджень. Крім того, із рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 листопада 2019 року №394 видно, що 26.11.2019 року спеціалістами служби у справах неповнолітніх та дітей спільно із фахівцями Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді працівниками поліції здійснено візит в сім`ю [PERSON] . У розмові з [PERSON] та [PERSON] підтверджено факт домашнього насильства психологічного спрямування який вчинила [PERSON] відносно свого сина [PERSON] . Як видно із витягу із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] хворіє цукровим діабетом І типу, важка форма. Відповідно до висновку лікарів психіатрів від 17.01.2020 року, в приймальне відділення КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР поступила [PERSON] самостійно з діагнозом Маячний розлад. Була оглянута лікарем психіатром [PERSON] та направлена в 6-те психіатричне відділення ТОКПЛ. На час огляду - свідомість збережена, в мовний контакт вступає неохоче, відповіді після декількох повторень, вибіркові. Висловлює маячні ідеї, відношення, стосунку, шкоди. Мислення сповільнене, розірване. Увага не стійка. Орієнтована достатньо. Критика до свого стану формальна. З анамнезу відомо, що неодноразово погрожувала та била свою матір, писала в різні інстанції, що її мати психічно хвора. Також не дає можливості лікувати її сина, який страждає на важку форму цукрового діабету. Враховуючи анамнестичні відомості, психічний стан при поступленні, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді Маячного розладу. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Наданими суду поясненнями лікаря-психіатра, законного представника особи [PERSON] , показаннями свідка [PERSON] , письмовими доказами - висновком лікарів психіатрів від 17.01.2020 року, висновком експерта №1206 від 03.12.2019 року, витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2019 року, інформацією Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 листопада 2019 року №394, медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що [PERSON] хворіє важким психічним захворюванням, лікування можливе лише в стаціонарних умовах, [PERSON] внаслідок захворювання може вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити [PERSON] без її усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved