Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Красноармійськ» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, в обґрунтування якого вказав, що 04.01.2001 року від придбав у відповідача по договору купівлі-продажу частину нерухомого майна, а саме: 1-50 торгівельного залу, загальною площею 2,2 м2, що складає 1/2500 ідеальної частки, шляхом укладання угоди через Товарну біржу «Українська», реєстраційний №106609. Раніше власником цих частин торгівельного залу був відповідач ТОВ «Торгівельна фірма «Красноармійськ». Вищевказана частина торгівельного залу належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на універмаг «Красноармійськ», виданого виконавчим комітетом Красноармійської міської ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року. Укладаючи угоди по купівлі-продажу вищевказаної частини торгівельного залу на Товарній біржі «Українська», позивач вважав, що укладена ним угода дійсна і не вимагає наступного нотаріального посвідчення, бо ним та відповідачем були виконані усі умови договору купівлі-продажу. Але у бюро технічної інвентаризації йому було відмовлено у реєстрації документів на його ім'я, оскільки договори, які укладені на Товарних біржах не включені у документацію, що дає право на оформлення права власності. Просить суд визнати дійсною угоду по купівлі-продажу частини торгівельного залу, розташованого на другому поверсі Універмаг «Красноармійськ», загальною площею 2,2 м2, що складає 1/2500 ідеальної частки, за адресою: [ADDRESS], яка була укладена між ним та ТОВ «Торгівельна фірма «Красноармійськ», шляхом укладання угоди через Товарну біржу «Українська», реєстраційний №106609, та визнати за ним право власності на дану частину торгівельного залу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином судовими повістками, а тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 04.01.2001 року, укладеного на Товарній біржі "Українська" за №106609 між ТОВ «Торговельна фірма «Красноармійськ» в особі [PERSON] та [PERSON], останній придбав частину нерухомого майна, а саме: торгівельний зал, загальною площею 2,2м2, що складає 1/2500 ідеальної долі, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved