Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Мотивуючи вимоги тим, що вона з чоловіком 24 січня 2008 року купили зазначену квартиру (договір купівлі-продажу від 24.01.2008 ВКЕ №207706). Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в державному реєстрі, про що свідчить витяг №18423001 від 08.04.2008. З моменту купівлі квартири вона з чоловіком, яким був відповідач, та їхньою дитиною були зареєстровані та проживали в ній. Пізніше позивач та відповідач розірвали шлюб. 27 березня 2018 року між [PERSON] та їх дитиною [PERSON] , в особі матері [PERSON] , був укладений договір дарування частини квартири, згідно із яким відповідач подарував доньці свою 1/2 частку квартири. Після укладення даного договору відповідач добровільно покинув помешкання і виїхав мешкати до іншого місця, куди саме позивачу не відомо. Вони не спілкуються, відповідач не спілкується навіть з дитиною. За даною адресою відповідач залишається зареєстрованим, але фактично в ній не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності, оскільки вона надмірно сплачує кошти за комунальні послуги, а також зменшити ризики втрати майна. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. 16 серпня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.17,18) Станом на 08 жовтня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з договору купівлі-продажу квартири (ВКЕ №207706 від 24.01.2008) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продали, а покупці [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] .(а.с.6) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18423001 від 08.04.2008, [PERSON] та [PERSON] , належить на праві приватної спільної часткової власності квартира [ADDRESS] частки кожному. (а.с.7) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] ) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 08 липня 2010 року, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №38 від 08 липня 2010 року. Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй [PERSON] . (а.с. 8) З договору дарування частини квартири (ННВ №753658 від 27.03.2018) вбачається, що [PERSON] подарував, а його донька [PERSON] , в особі матері [PERSON] , прийняла у дар 1/2 частину квартири [ADDRESS] . (а.с.9) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №118602924 від 27.03.2018, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування частини квартири від 27.03.2018. Форма власності: приватна, спільна часткова. (а.с.10) Згідно довідок за №2398 від 24 липня 2019 року та за №2402 від 24 липня 2019 року виданих виконавчим комітетом Воронізької селищної ради Шосткинського району, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею в даній квартирі зареєстровані: колишній чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] [PERSON] за даною адресою зареєстрований, але фактично в зазначеній квартирі не проживає. (а.с.12,13) Згідно Акту №172 від 24.07.2019, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає, а проживає в місті Шостка. (а.с.11) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №13 виданої 02 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. (а.с.1). Враховуючи вищевказане, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved