Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] та [PERSON] Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 03.08. 1989 року між [PERSON] та чоловіком позивачки [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться в селі Питомник по вул. Комсомольська, 42, Чаплинського району, Херсонської області. Даний договір купівлі-продажу будинку був посвідчений секретарем виконкому Асканія-Нова селищної ради народних депутатів Чаплинського району Херсонської області [PERSON], однак не був зареєстрований згідно діючого на момент укладення договору законодавства через БТІ . 12.11.2008 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина за законом. [PERSON] у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, оскільки постійно та на день смерті чоловіка проживала разом з ним, тому вважала себе такою, що прийняла спадщину, не заявивши про відмову від неї, тобто, фактично вступила у спадщину, не оформивши її документально. Звернувшись з усною заявою до Чаплинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок № 42 по вул. Комсомольській в селі Питомник Чаплинського району Херсонської області у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вказаний будинок не була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права у спадкодавця. За оформленням права на спадщину після померлого [PERSON] більше ніхто не звертався та ніяких свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Крім того будинок не внесений до електронного реєстру, документи на нього застарілі. Реєстраційна служба також відмовила у внесенні до електронного реєстру нерухомість померлого [PERSON]. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка [PERSON], а саме будинку № 42, що знаходиться по вул. Комсомольській в селі Питомник Чаплинського району Херсонської області. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON], а також спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, але на будинок не претендує, ніяких претензій щодо оформлення права власності на позивачку не пред'являє, спорів щодо будинку немає, у судове засіданні не зявився, просив справу розглянути у його відсутність. В судовому засіданні [PERSON] - представник позивачки у справі [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. [PERSON] Нова селищної ради у судове засіданні не зявився, але надав письмову заяву про визнання вимог позивачки [PERSON] та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступного: Згідно п. 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 47 Конституції України, передбачено, що кожен має право на житло, яке визнається найвищою соціальною цінністю, на захисті якого стає Держава, що створює умови для того, щоб кожний громадянин мав змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 319 ЦК України, власник майна володіє користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Враховуючи, що до позивача перейшло право на будинок, та який позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином позичка у справі довела суду наявність у неї права на зазначене у позові спадкове майно.

Outcome: approved