Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

ПАТ комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) звернувся з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що 02.03.2006 року між ними було укладено договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У позові покликається на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином зобов'язань у нього станом на 31.10.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 13 843, 27 грн., а саме: 3 295, 56 грн. - заборгованість за кредитом, 9 412, 32 - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 635, 39 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти проведення заочного розгляду не заперечує. Враховуючи заяву представника позивача про згоду на заочний розгляд справи, суд ухвалив справу розглядати у порядку, встановленому ст. 224 ЦПК України, без участі відповідача, який, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не прибув і заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається сторонами у кредитному договорі з урахуванням вимог ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст.612 ЦК України божник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач та відповідач 02.03.2006 року уклали договір, згідно з яким позивач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також зобов'язана сплачувати у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. П.9.12 Договору передбачає, що строк дії договору 12 місяців з моменту підписання, у випадку, якщо жодна із сторін не попереджує іншу сторону про припинення договору, то він продовжується на такий же строк. Відповідно до п.п. 6.5 Договору клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно з п.6.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6. Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмір 500 грн. + 5% від суми позики. У результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, що станом на 31.10.2013 р. становить 13 843, 27 грн., а саме: 3 295, 56 грн. - заборгованість за кредитом, 9 412, 32 - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 635, 39 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права і умов укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку, що кредитор (Банк) має право вимагати виконання зобов'язання за кредитним договором від боржника, оскільки строк дії кредитного договору закінчився і боржник порушив його умови, що виразилося в неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк, внаслідок чого виникла заборгованість. Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки одночасно у виді штрафу і пені з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, встановлених договором або законом, є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Поняття та види неустойки визначено у ст. 549 ЦК України, за змістом якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, що наступає у разі порушення останнім взятих на себе зобов'язань, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно та незалежно один від другого. Штраф і пеня як різновиди неустойки обчислюються у відсотках від суми невиконаного, неналежно виконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Згідно із доданим до позовної заяви позивачем розрахунком заборгованість відповідача за штрафами становить - 500 грн. та 635, 39 грн., що разом становить 1 135, 39 грн. Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач нарахував неустойку у виді штрафу на суму заборгованості по кредиту, до якої було включено і суму нарахованої пені, тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, а саме: два різновиди (штраф і пеню) одного й того ж самого виду відповідальності (сплата неустойки) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором), що є неприпустимим. В порушення ст. 549 ЦК України вимоги позивача про стягнення одночасно штрафу і пені за порушення відповідачем зобов'язання є безпідставними, оскільки з урахуванням встановленої Конституцією України неприпустимості подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення ці поняття є взаємовиключними і не можуть застосовуватися одночасно. Крім того, умови договору про стягнення з відповідача передбаченої договором неустойки у виді фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не відповідають визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, що носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено і відступлення від таких положень закону відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України не допускається. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованої Банком суми штрафів задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по сплаті кредиту - 3 295, 56 грн., заборгованість за відсотками - 9 412, 32 грн., і з відповідача слід стягнути на користь позивача 12 707,88 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог; слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ним при подачі позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 210, 59 грн.

Outcome: approved