Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги якого було уточнено в ході судового розгляду, мотивуючи його тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 08.12.2013 року, залишилося спадкове майно. Вона та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за заповітом. Проте реалізувати своє право на спадкування на 1/2 частку земельних ділянок загальною площею 0,2700 га не має змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Тому просить суд визнати право власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 0,0200 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, [PERSON] сільська рада, с. Двірець, кадастровий номер 1822086500:06:001:0266, та право власності ? частку земельної ділянки площею 0,2500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, [PERSON] сільська рада, с. Двірець, вул. Петровського, 4, кадастровий номер 1822086500:06:001:0265, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 08.12.2013 року. Позивач у судове засідання не зявилася; надала заяву до канцелярії суду, в якій просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 63). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився; до суду спрямував заяву про визнання позову та просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 44). Відповідач [PERSON] сільська рада Житомирського району Житомирської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника; справу довірили розглянути на розсуд суду (а.с. 55). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 08.12.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 11.12.2016 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області, про що зроблений актовий запис № 66 (а.с. 5). З копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про одруження вбачається, що позивач являється дочкою померлої [PERSON] (а.с. 65, 66). Згідно із заповітом, посвідченим 20.07.2004 року державним секретарем Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у рівних долях (а.с. 6). Факт належності померлій [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0200 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, [PERSON] сільська рада, с. Двірець, кадастровий номер 1822086500:06:001:0266 та земельної ділянки площею 0,2500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, [PERSON] сільська рада, с. Двірець, вул. Петровського, 4, кадастровий номер 1822086500:06:001:0265, підтверджується: -витягами №НВ-1800478522013 від 21.08.2013 року та №НВ-1800478482013 від 21.08.20103 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-10, 15-16); -довідкою №2016, виданою 08.11.2016 року [PERSON] сільською радою Житомирського району Житомирської області, з якої вбачається, що згідно земельнооблікових документів за померлою [PERSON] рахувалися земельні ділянки площею 0,61 га, них: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,36 га для ведення особистого селянського господарства в с. Двірець; також за померлою рахується житловий будинок (особовий рахунок №010002, погосподарська книга №1 за 2016-2023 р.р.), який розташований за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Двірець, вул. Петровського буд. 4; -копією витягу з рішення [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10.08.2004 року (а.с. 24). За таких обставин, в силу\~ст. 328 ЦК України,\~суд визнає, що [PERSON] за свого життя правомірно набула право власності на вказані земельні ділянки, оскільки незаконність набуття права власності не випливає із закону та прямо не встановлена судом. 11.03.2016 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори було винесено постанову № 342/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статтях 81 та\~131 Земельного кодексу України\~зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою №341/01-16, виданою 11.03.2016 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями померлої 08.12.2013 року [PERSON], цією ж довідкою встановлено, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 21). У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на ? частку зазеначених земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved