Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Костянтинівська районна державна адмініст-рація, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування держав-ної реєстрації права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначено, що 25.05.2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно із яким в оренду передаєть-ся земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загаль-ною площею 4,33 га, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Кос-тянтинівського району Донецької області. Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] Виходячи з наведених обставин, вбачається, що на час укладання та державної ре-єстрації договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON], діяв та є чинним на даний час договір оренди землі укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] від 25.05.2012 року. ПАТ «АПК - Інвест» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та [PERSON] та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» відмовлено. При ухваленні рішення суд виходив з того, що відсутня державна реєстрація догово-ру оренди землі між позивачем та [PERSON] від 25 травня 2012 року, обов'язковість якої передбачена законом. У зв'язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На вказане рішення ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» в повному обсязі, а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що договір між ним та [PERSON] був зареєстрований згідно діючого на час його укладення законодавства, на ньому міститься відмітка шодо реєстрації у відділі Держкомзему у Костянтинівському ра-йоні Донецької області за № 142240004001261 від 25.05.2012 року. Дана відмітка склада-ється з усіх відповідних частин, а саме: № запису, ПІБ реєстратора, підпису реєстратора, печатки органу, що здійснив реєстрацію. Враховуючи те, що чинними нормами діючого на той момент земельного законодав-ства не передбачено жодного документу та або виписки/витягу з документу, що встанов-лює факт проведення реєстрації договору оренди землі, то вищезазначена відмітка є єди-ним належним підтвердженням такої реєстрації для орендаря. Проте судом першої інстан-ції проігноровано та не надано належної оцінки такому доказу як договір оренди землі з законодавчо обов'язковою відміткою про державну реєстрацію. Крім того позивачем заявлялося клопотання про витребування від Головного управ-ління Держгеокадастру розпорядчого документу, на підставі якого проводилось знищення печатки проставленої на договорі та розпорядчого документу, яким визначалась відпові-дальна особа за збереження вказаної печатки. Судом дане клопотання не задоволено з під-став не належності до предмету доказування в даній справі. Однак в рішенні суд обґрун-товує свою відмову у задоволенні позовних вимог відсутністю повноважень в органа дер-жавної влади, що провів реєстрацію договору та печатка якого стоїть на договорі. Також відділом Держгеокадастру у Костянтинівському районі Донецької області на запит суду надано інформацію у вигляді листа щодо відсутності записів про державну ре-єстрацію договору оренди землі укладеного між позивачем та [PERSON] в Книзі реєстра-ції, але не надано в якості належного доказу самої Книги реєстрації. Позивач наголошує на відсутності правових підстав для покладення ризику настання несприятливих умов на позивача у зв'язку з неналежним виконанням державними органами, наділеними повноваженнями в сфері земельних відносин, службових обов'язків, а саме: невнесення відповідних записів про реєстрацію договору оренди землі до передбачених законодавством документів суворого обліку - Книги реєстрації. Сама по собі відсутність з невідомих причин запису про реєстрацію договору оренди землі у Книгах реєстрації договорів оренди не може свідчити про те, що такої реєстрації не відбулося. Крім того позивач зазначає, що оскаржуване рішення не містить належного обґрун-тування відмови у задоволенні позовних вимог з посиланням на відповідні норми законо-давства, а ґрунтується лише на наданих відповідях державного органу та не надано при цьому належної оцінки доказам та аргументам позивача, що суперечить практиці Євро-пейського суду з прав людини. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти доводів апе-ляційної скарги та заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.232-233, 240). Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти доводів апеляцій-ної скарги та заява про розгляд справи у її відсутність (а.с.235-236, 238). Від Констянтинівської державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника адміністрації (а.с.242). Представник позивача [PERSON] апеляційну скаргу підтримала та просила рі-шення суду першої інстанції скасувати за доводами, викладеними у апеляційній сказі. Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника пози-вача, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рішення слід скасувати, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2016 року між [PERSON], як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, укладено договір оренди землі від 28 жовтня 2016 року, згідно із яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове плат-не користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського вироб-ництва, яка знаходиться у Костянтинівському районі, Миколайпільська сільська рада, ка-дастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,3300га, в т.ч. рілля 4,3300 га, строком на 25 років (а.с.75-76). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 71806689 від 31 жовтня 2016 року право оренди на земельну ділянку кадастровий но-мер [NUMBER] площею 4,33 га, що розташована на території Миколайпіль-ської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки, номер запису 17176618 (а.с.77). Позивач, оспорюючи вищевказаний договір оренди земельної ділянки від 28 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], вказує на те, що він суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права позивача, як орендаря земельної ділянки за договором від 25 травня 2012 року, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» під-писали Договір оренди землі від 25 травня 2012 року, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], реєстраційний № 2981 від 28.10.2004 року, яка знаходиться у Костянтинівському районі, Миколайпільська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,3300га, в т.ч. рілля 4,3300 га, строком на 20 років (а.с.7-10). На Договорі оренди землі міститься позначка про те, що цей договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області, про що у книзі запи-сів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 25 травня 2012 року за № 142240004001261 за підписом [PERSON], яка скріплена печаткою відділу Держкомзе-му у Костянтинівському районі Донецької області (а.с. 10). Проте згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на не-рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 71706663 від 28 жовтня 2016 року станом на дату укладення оспорюваного договору оренди землі від 28.10.2016 року, право оренди ПрАТ «АПК -Інвест» на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 4,33 га, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області за Договором оренди землі від 25 травня 2012 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було (а.с.74). Свідок [PERSON] у судовому засіданні спростував достовірність свого підпису на примірнику Договору оренди землі від 25 травня 2012 року (а.с.10), пояснивши, що ре-єстрацію вказаного договору він не проводив, підпис на договору йому не належить. Крім того, у судовому засіданні свідок категорично заперечив можливість державної реєстрації договору оренди в день його підписання сторонами, пояснивши, що проведення державної реєстрації потребує певного часу. Судом в рішенні зазначено, що на Договорі оренди від 25 травня 2012 року, на який посилається позивач в обґрунтуванні позовних вимог, міститься відмітка про реєстрацію договору оренди «у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області», тоді як реєстрацію договору оренди землі на час його укладання 25.05.2012 року мало проводити Державне агентство земельних ресурсів; запис про державну реєстрацію дого-вору оренди у реєстраційних документах відсутній; реєстратор [PERSON], прізвище якого міститься на примірнику договору оренди, у судовому засіданні спростував належ-ність йому цього підпису та проведення ним реєстрації договору. На цій підставі суд першої інстанції прийшов до висновку, що право оренди земель-ної ділянки площею 4, 33 га у ПрАТ «АПК-Інвест» не виникло, а тому й не підлягає судо-вому захисту. Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, як-що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений дого-вором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. 125, ч.5 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній станом на 25 травня 2012 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. З 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 за № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про держа-вну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право пос-тійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), що діяла до 01.01.2013, відповідними повноваженнями були наділені територіальні органи Держзе-магентства за місцем розташування земельної ділянки. Указом Президента України від 09 грудня 2010 N 1085/2010 "Про оптимізацію сис-теми центральних органів виконавчої влади" було утворено Державне агентство земе-льних ресурсів України, реорганізувавши Державний комітет України із земельних ре-сурсів. Відповідно до постанови КМУ від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження по-рядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів про право власності на земельну ділянку та право постійного користування земель-ною ділянкою, договорів оренди землі», Указу Президента України «Про Державне аге-нтство земельних ресурсів України» від 08 квітня 2011 року № 445/2011 станом на 25 тра-вня 2012 року функції державної реєстрації договорів оренди землі виконувати територі-альні органи Державного агентства земельних ресурсів, які були утворені відповідно до постанови КМУ від 17 серпня 2011 року № 974 «Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів», що набрала чинності 26 вересня 2011 року. Таким чином, реєстрацію договору оренди земельної ділянки проведено посадовою особою органу, якій здійснював ці повноваження. Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи суду першої інстанції в частині посилання на пояснення свідка [PERSON], що не від підписував запис про державну реєстрацію договору оренди, оскільки судом першої інстанції з цього приводу не прове-дено почеркознавчу експертизу, що унеможливлює категорично стверджувати про належ-ність (або неналежність) підпису певній особі. На примірнику договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу (а.с.10) чітко зазначена дата державної реєстрації договору оренду земельної ділянки, реєстрацій-ний номер, є підпис посадової особи та мокра печатка державної установи (тобто всі рек-візити). Та обставина, що на день розгляду справи у суді примірник реєстраційної справи до міськрайонного управління Держгеокадастру у Костянтинівському районі та м. Торецьку не надавався, що в свою чергу унеможливило надання її до суду, не є підставою для стве-рдження, що такої реєстрації не було. Таким чином, колегія суддів проходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,33 га, укладений 25.05.2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] укладений з додержанням вимог ст. 125, ч.5 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній станом на 25 травня 2012 року). Відповідач [PERSON] не надала жодного доказу, що її волевиявлення на укладання цього правочину не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, отже [PERSON] у такий спосіб розпорядилась земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, пе-редавши її в оренду 25.05.2012 року строком на двадцять років. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності право-чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідало її внутрішній волі. Враховуючи зазначено, в силу приписів ст.ст.203, 215 ЦК України є всі підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28 жовтня 2016 року між [PERSON] і [PERSON] та скасування держав-ної реєстрації права оренди зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду пер-шої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрун-тованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, за-явлених у суді першої інстанції. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення ска-суванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved