Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ), в якому просив скасувати арешти накладені на його майно та виключити таки записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заяви зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2007р. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В грудні 2019 року позивач маючи намір продати вказану квартиру, під час оформлення правочину дізнався, що на його майно накладений арешт. 09.12.2019р. позивач звернувся до виконавчої служби з запитом про надання інформації щодо виконавчих проваджень, накладених арештів на його майно та зняття зазначених арештів з цього майна. Листом Придніпровського РВ ДВС м. Черкаси позивачу повідомили, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровані наступні арешти: - 27.04.2009р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА №962986 від 22.04.2019р. Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстроване за №13934205; - 09.12.2019р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 41029375 від 29.11.2013 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №3750971; - 17.06.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 22582615 від 17.06.2011 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №11297735. Також зазначено, що у зв`язку із неможливістю ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт боржника не відповідає номеру провадження в рамках якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень зберігаються в архіві три роки, тому надати більш детальну інформацію чи здійснити перевірку наявності підстав щодо накладення вищевказаного арешту, не виявляється можливим. Перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси перебували наступні виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] : - ВП 31004480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2651 від 01.09.2010 виданого Черкаським районним судом міста Черкаси про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 540609,81грн., було завершено на підставі п.1 ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 28802783 з примусового виконання постанови №380 від 22.08.2011 Адміністративної комісії про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 850,0грн. Було завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 22582615 з примусового виконання виконавчого листа №2-2651 від 01.09.2010 виданого Черкаським районним судом міста Черкаси про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 540609,81грн., було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 26966738 з примусового виконання постанови №380 від 22.08.2011 Адміністративної комісії про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 1700,0грн. Було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 5568381 з примусового виконання постанови №3-15601 від 24.09.2007 виданої Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення зтрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 136,0грн., було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону). Таким чином, позивач зазначає, що відсутні самі виконавчі провадження, згідно яких було накладено арешти на його майно, а всі виконавчі провадження, які було здійснено відносно нього на даний час завершені. Крім того, позивач вказує, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.05.2020р. зареєстровано публічне обтяження № 16680760, а саме арешт усього рухомого майна згідно постанови №41029375 виданої 02.12.2013 Придніпровським ВДВС Черкаси МУЮ, контрольна сума ВВЕ861D578. Отже, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України ст.ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», позивач просив скасувати арешти накладені: - 27.04.2009р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА №962986 від 22.04.2019р. Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстроване за №13934205; - 09.12.2019р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 41029375 від 29.11.2013 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №3750971; - 17.06.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 22582615 від 17.06.2011 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №11297735 та зареєстроване публічне обтяження № 16680760, а саме арешт усього рухомого майна згідно постанови №41029375 виданої 02.12.2013 Придніпровським ВДВС Черкаси МУЮ, контрольна сума ВВЕ861D578. Виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис: №13934205 від 27.04.2009р.; №3750971 від 09.12.2013р.; № 11297735 від 17.08.2011р., з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 16680760 від 23.01.2018р. контрольна сума ВВЕ861D578. Ухвалою суду від 03.06.2020р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено у справі судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Проте надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) - Атамась Ю.О., в судове засідання не з`явилась. Проте надала суду письмове клопотання в якому просила розгляд даної справи проводити без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2007р. (а.с. 9-10) та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11). Як зазначає позивач, в грудні 2019р. йому стало відомо про накладення арешту на його майно, тому 09.12.2019р. він звернувся до виконавчої служби з запитом про надання інформації щодо виконавчих проваджень, накладених арештів на його майно та зняття зазначених арештів з цього майна. Так, з листа Придніпровського РВ ДВС м. Черкаси №42858 від 26.12.2019р. (а.с. 5-6) вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровані наступні арешти: - 27.04.2009р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА №962986 від 22.04.2019р. Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстроване за №13934205; - 09.12.2019р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 41029375 від 29.11.2013 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №3750971; - 17.06.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника 22582615 від 17.06.2011 Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за №11297735. Перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси перебували наступні виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] : - ВП 31004480 з примусового виконання виконавчого листа №2-2651 від 01.09.2010 виданого Черкаським районним судом міста Черкаси про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 540609,81грн., було завершено на підставі п.1 ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 28802783 з примусового виконання постанови №380 від 22.08.2011 Адміністративної комісії про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 850,0грн. Було завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 22582615 з примусового виконання виконавчого листа №2-2651 від 01.09.2010 виданого Черкаським районним судом міста Черкаси про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 540609,81грн., було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 26966738 з примусового виконання постанови №380 від 22.08.2011 Адміністративної комісії про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 1700,0грн. Було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону); - ВП 5568381 з примусового виконання постанови №3-15601 від 24.09.2007 виданої Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення зтрафу з [PERSON] на користь держави в сумі 136,0грн., було завершено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону). Також зазначено, що у зв`язку із неможливістю ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт боржника не відповідає номеру провадження в рамках якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень зберігаються в архіві три роки, тому надати більш детальну інформацію чи здійснити перевірку наявності підстав щодо накладення вищевказаного арешту, не виявляється можливим. Крім того, судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.05.2020р. зареєстровано публічне обтяження № 16680760, а саме арешт усього рухомого майна згідно постанови №41029375 виданої 02.12.2013 Придніпровським ВДВС Черкаси МУЮ, контрольна сума ВВЕ861D578 (а.с. 7). Отже, з огляду на викладене вище, судом встановлено, що арешти які було накладено на майно позивача не збігаються з номерами виконавчих проваджень які здійснювались відносно позивача [PERSON] , яка боржника. Крім того, слід зазначити, що всі такі виконавчі провадження на даний час завершені. Крім того, позивач вказує, що наявність даного обтяження порушує його права на розпорядження зазначеним майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено, що підставами для знання арешту з майна є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником арештованого майна і має намір розпорядитися належним йому правом, а саме розпоряджатися цим майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на розпорядження майном, проте підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом скасування арешту з майна.

Outcome: approved