Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина на майно у виді права на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» села Грушів Миронівського району Київської області, право на яку у померлого виникло на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Будучи спадкоємцями померлого за законом, вони подали до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини. За життя [PERSON] не виготовив технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельу ділянку та не отримав відповідні правовстановлюючі документи. Сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що в газеті «Миронівський Край» розміщено відповідне оголошення. Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області повідомила про наявність перешкод до оформлення спадщини. Просили в судовому порядку визнати за кожним з них право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, право на яку виникло у померлого на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 25 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Поліщука А.С. від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі. 24 жовтня 2018 року відповідно до розпорядження керівника апарату Миронівського районного суду Київської області справу передано для розгляду судді Капшук Л.О. у зв`язку з закінченням повноважень судді Поліщука А.С. 09 листопада 2018 року представник позивачів повідомила суд про смерть позивача [PERSON] . Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі првоноступника позивача [PERSON] . Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року поновленно провадження у справі. 11 червня 2019 року представник позивачів подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] право на 2/3 частини земельної частки (паю) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» села Грушів Миронівського району Київської області розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах та за [PERSON] впорядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право на 1/3 частину земельної частки (паю). Відзив на позовну заяву 27 серпня 2018 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідно до норм статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Головне управління передає земельні ділянки у власність громадянам у порядку визначеному статтею 118 ЗК України. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 зі змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відтак, згідно вищевикладеного, Головне управління згідно повноважень не має правових підстав для прийняття рішення про передачу у власність, надання, виділення земельних часток (пай), тому не може бути належним відповідачем по вказаному позову. Аргументи учасників справи В судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, представник позивачів подала до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи даний відповідач повідомлений належним чином. Представник Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області сільський голова в судове засідання не з`явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 21 березня 2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно у виді права на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» села Грушів Миронівського району Київської області розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, право на яку мав померлий на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Така обставина підтверджена листом начальника відділуу Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 80/143-18 від 06 червня 2018 року. Позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки [PERSON] є його дружиною, [PERSON] та [PERSON] - дітьми. Такі обставини підтверджені даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 21 березня 2018 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого повторно 21 березня 2018 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] , виданого повторно 23 березня 2018 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Позивачі у встановлений шестимісячний строк не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] помер позивач [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється його матір'ю. Такі обставини підтверджені даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21 березня 2018 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. 13 грудня 2018 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такі обставинип підтверджені даними матеріалів спадкової справи померлого [PERSON] № 233/2018. Мотиви суду та застосовані норми права Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно положень статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно правил статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли фактично, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном померлого. Спадкова справа заведена не була. Вказані обставини підтверджується даними довідки Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області№ 2-46-1424 від 13 грудня 2017 року та даними Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51959124 від 18 травня 2018 року. 18 травня 2018 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Київської області із заявами, в яких повідомили про факт прийняття ними спадщини, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується матеріалами спадкової справи № 88/2018. Отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивачі були не взмозі з тих підстав, що сертифікат на право на земельну частку втрачений. Позивачами в газеті «Миронівський Край» розміщено відповідне оголошення. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 30 травня 2018 року № 248/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, є відсутність документів, що підтверджують право на земельну частку (пай), які повинні бути зареєстровані за законодавством на момент виникнення права власності відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. Однією з підстав набуття права на майно є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. На підставі частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Позивач [PERSON] спадщину після смерті сина [PERSON] прийняла та набула право на спадкування майна, яке належало йому на день смерті, і майнових прав, які він набув. Згідно положень частини 7 статті 25 ЗК України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Розмір земельної частки у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» складає 3,96 умовних кадастрових гектари, що підтверджується даними довідки відділу у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 58/113-18 від 15 червня 2018 року. У частині 1 статті 1267 ЦК України закріплено загальне положення, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Висновки за результатами розгляду Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] успадкувала право на 2/3 частини земельної частки (паю) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» села Грушів Миронівського району Київської області розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, позивач [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на 1/3 частину земельної частки, право на яку мав померлий [PERSON] . Як спадкоємці, що прийняли спадщину, позивачі мають право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивачів підлягає судовому захисту. На підставі ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 373, 1216, 1217, 1218, 1261, 1267, 1296, 1297 ЦК України, ст. 25 ЗК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ",

Outcome: approved