Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15.04.1991 року членами такого були: [PERSON], (батько), [PERSON], (мати) та він (позивач). Вважає, що дане будинковолодіння належало їм в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожному. Вказує, що [INFO] року помер батько [PERSON], котрий за життя своїм майном не розпорядився. Частку майна (1/3 частину) спадкодавця [PERSON] успадкували, як вважає, саме [PERSON], його матір і він (позивач), спадкоємці першої черги спадкування за законом, внаслідок чого такі стали власниками по 1/6 частині будинковолодіння кожен. Стверджують, що [INFO] року померла і матір [PERSON] Така за життя своїм майном також не розпорядилась. Її частку (1/2 частину) у вищевказаному будинковолодінні успадкував він (позивач) та став власником спірного будинковолодіння в цілому. Стверджує, що отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене будинковолодіння він позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, тому змушений звертатися до суду із даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним (позивачем) в цілому право власності на спірне будинковолодіння по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак просив суд розглядати справу без його участі, оскільки його інтереси представлятиме [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, а надіслала копію спадкової справи за №135/2010, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У вказаному листі також зазначив, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., не заводилась. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір». Членами даного двору, як вважає суд, були подружжя: [PERSON] та [PERSON], а також їхній син [PERSON], позивач по справі, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, [PERSON] та [PERSON], а також їхній син [PERSON], як члени колгоспного двору мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння), тобто кожен на 1/3 частину будинковолодіння [ADDRESS] [INFO]. помер [PERSON], котрий за життя своїм майном, в тому числі, як вважає суд, 1/3 частиною зазначеного вище будинковолодіння, що належала йому як члену колгоспного двору, не розпорядився. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004р. А у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини. У відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном або подання ним в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], як вважає суд, прийняли спадкоємці першої черги спадкування за законом, а саме його дружина [PERSON] та син (позивач по справі) [PERSON] (у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р.). Кожен з них успадкував спадщину в рівних частках, в тому числі по 1/6 (1/3:2) частині спірного будинковолодіння. Після смерті [PERSON] частка [PERSON] і [PERSON] у спірному будинковолодінні збільшилася до 1/2 частин такого (1/3 + 1/6) кожному. [INFO]. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, 1/2 частиною зазначеного вище будинковолодіння (1/3 частина, що належала їй як члену колгоспного двору, + 1/6 частина, яку успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON].), не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом зазначеної спадщини є позивач по справі [PERSON]. Останній на час смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав разом з нею у спірному будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] а тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті його матері - спадкодавця [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: заявою представника позивача; заявою представника відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району; заявою представника третьої особи - Мостиської РДА Львівської області; копіями свідоцтв про смерть [PERSON], і [PERSON]; копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.03.1965р.; довідкою з КП «Мостиське РБТІ» про вартість будинковолодіння; копією паспорта та свідоцтва про народження позивача [PERSON]; довідками Судововишнянської міської ради Мостиського району; копією спадкової справи №135/2010, заведеної внаслідок смерті [PERSON]. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину (будинковолодіння по вул. Кути, 86 (колишній №42) в м.Судова Вишня Мостиського району) не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] в цілому права власності на спірне будинковолодіння по [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved