Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду із позовною заявою до Токівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів, якими стверджується право власності спадкодавця на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка згідно заповіту, посвідченого 06 лютого 2007 року, заповіла усе своє майно [PERSON] [INFO] , після відкриття спадщини, помер [PERSON] , який прийняти спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , не встиг. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , до якої перейшло право померлого на прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, проте звернувшись до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріально контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними будівлями та спорудами [ADDRESS] їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Зазначила, що спірне будинковолодіння побудоване у 1956 році, не є самочинним будівництвом, свідоцтво про право власності не зареєстроване, на житловий будинок виготовлено технічний паспорт. На підставі наведеного, а також з врахуванням того, що в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості,- просить позов задовольнити. Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 19 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. 08 грудня 2020 року ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі замінено первісного відповідача Токівську сільську раду, юридична адреса: с.Токи Підволочиського району Тернопільської області на належного відповідача Скориківську сільську раду с. Скорики Підволочиського району. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача Скориківської сільської\~ради всудове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої проти позову не заперечують, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої Підволочиським БТІ 10 серпня 2018 року № 98, та технічного паспорта індивідуального житлового фонду, виготовленого 10 серпня 2018 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 41,0, м.кв, житловою площею 19.1 кв.м, по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , право власності на будинковолодіння не зареєстроване, рік побудови житлового будинку 1956. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Токівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 14 лютого 2018 року. Згідно довідки, виданої Токівською сільською радою № 277 від 26 серпня 2020 року, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] , разом з нею ніхто не був зареєстрований, ніхто не проживав. Як убачається з заповіту, посвідченого 06 лютого 2007 року секретарем Токівської сільської ради Підволочиського району [PERSON] заповіла усе належне їй майно - [PERSON] , [INFO] , проживає [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Тернопільським ГУ УМВД 21 жовтня 1997 року. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 12 червня 2018 року. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] від 30 серпня 2001 року [PERSON] , [INFO] , прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 лютого 2007 року, є дочкою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла, оскільки постійно на час відкриття спадщин проживала разом із спадкодавцем, що стверджується довідкою № 392, виданою ДП «Люкс Житло-1» ПП «Люкс» ЄДРПОУ 36268800, 28 серпня 2020 року. Позивач, як спадкоємець за правом представлення, 28 липня 2020 року звернулася до Підволочиської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON] , проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на це майно, що стверджується постановою державного нотаріуса від 28 липня 2020 року № 154/02-31. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , залишилось спадкове майно. Позивач [PERSON] ,як\~спадкоємець за\~правом представлення,\~спадщину прийняла,\~однак при\~зверненні до\~нотаріуса із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами[ADDRESS] , їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідност.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним, із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Згідност.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК Україн для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статею 1220 ч. 2 ЦК України передбачено, що \~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до п.1 ст. 1266 ЦК України\~-\~спадкування за правом представлення - передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, баб, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Водночас, відповідно до\~ст. 1276 ЦК України\~якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У розумінні\~ст.1266 ЦК України, враховуючи ту обставину, що [PERSON] , який помер [INFO] , тобто у межах шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , не оформивши її, позивач [PERSON] успадковує те майно, яке мав би успадкувати її батько [PERSON] . По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом у Постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 539/2170/17. Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68\~Закону України\~«Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№ 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.\~19\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. На підставі наведеного,

Outcome: approved