Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна б. 113, і право власності на земельну ділянку площею 0,0382 га, розташовану за адресою: м. Ізмаїл, вул. Параходна, б. 113, яка належала померлій 24.11.2012 року [PERSON], згідно державного акту на право власності на землю серії ОД № 0102147 від 27.11.2003 року, мотивуючи тим, що державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із ти, що договір купівлі продажу посвідчений нотаріальною конторою м. Ізмаїл УРСР 10.05.1945 року, зареєстрований [PERSON] обєднаним бюро технічної інвентаризації 11.12.1948 року за № 4-117-465, пошкоджений. У тексті договору купівлі продажу є дописки та виправлення, які не застережені нотаріусом. У державному акті на право власності на землю серії ІV ОД № 012147, виданому на імя [PERSON] [PERSON] міською радою Одеської області 27.11.2003 року є виправлення у даті його видачі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2016 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно зупинено до залучення правонаступників померлого позивача [PERSON]. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2017 року відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2017 року залучено [PERSON] та [PERSON], як правонаступників [PERSON] до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та продовжено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24.11.2012 року та після смерті [PERSON], померлого 17.06.2016 року право власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, б. 113 та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0382 га, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, 113, переданого для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ОД № 012147 від 27.11.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2861. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачами позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Червонофлотська, 95, на підставі договору купівлі продажу від 10.05.1947 року, посвідченого заступником старшого державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 3491/2, посвідченого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 29/123 від 17.02.1961 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.12.2017 року за № 1701. Згідно архівної довідки наданої директором комунальної установи «[PERSON] міський архів» від 21.04.2015 року за № 5-П, в документах [PERSON] міськвиконкому в списку домоволодінь міста, підданих перенумерації в 1965 році, є відомості про перенумерацію будинку по вул. Червонофлотській з № 95 на № 113. Крім цього, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ОД № 012147 від 27.11.2003 року, виданого на підставі рішення [PERSON] міської ради № 311-ХХІV від 23.05.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2861, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0382, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Червонофлотська, 113, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно розпорядження [PERSON] міської ради про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїлі Одеської області від 19.02.2016 року за № 57 р., вулицю Червонофлотську перейменовано у вулицю Параходну. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 319760, від 24.11.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 24.11.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, б. 113; - земельна ділянка площею 0,0382 га, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, 113, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ОД № 012147 від 27.11.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2861. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 04.07.1990 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області в реєстрі за № І-575, [PERSON] усе своє майно де б воно не знаходилось та в чому б воно не складалось, яке на день смерті буде їй належати заповіла [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] 15.02.2013 звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 15.02.2013 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 457628 від 18.06.2016 року, виданого [PERSON] міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 17.06.2016 року. Після смерті [PERSON]згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, б. 113, який він фактично прийняв після смерті [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав; - земельна ділянка площею 0,0382 га, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Параходна, 113, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ОД № 012147 від 27.11.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2861, яку він фактично прийняв після смерті [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45761495 від 11.11.2016 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON]є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 267836, від 02.12.1972 року, виданого [PERSON] міським бюро РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 375336 від 21.11.1973 року, виадного [PERSON] міським бюро РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 429060 від 24.08.1978 року, виданого [PERSON] відділом РАЦСУ. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1273 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області із завою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого 17.06.2016 року, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.11.2016 року за № 90, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. В свою чергу позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва, б. 2/1, кв. 94, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.11.2016 року. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved