Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач в серпні 2020 року звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, з відповідачем вони спільно не проживають, коштів на утримання дітей відповідач добровільно не сплачує, просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітніх дітей. В судове засідання позивач не з`явилася, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 34). Відповідач, повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив не подавався. Судова кореспонденція, яка направлялась відповідачу повернулась до суду з відміткою поштового працівника "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 29, 31, 41). Згідно із ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклик відповідача у судове засідання призначене на 08.12.2020, 20.01.2021 та 01.03.2021додатково здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.18, 25, 36). Ухвалою судді від 17.09.2021 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 26.04.2021. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2019 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно із свідоцтвом про народження (а.с. 7-8). Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дітей задовільний, відповідач працездатна, інших дітей не має. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Тому суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання спільних малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved