Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до селищного голови смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким визнати протиправним розпорядження селищного голови селища Довбиш Домашина Ю.Г. № 34-к від 07.05.2020 року про звільнення [PERSON] 08.05.2020 року з посади директора Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Довбиської селищної ради за п. 4-1 статті 41 КЗпП України, поновити його на посаді, стягнути з Довбиської селищної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.05.2020 року, врахувавши що одноденний заробіток складає 587,88 гривень. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] зазначає, що він з 10.05.1955 року працював на посаді директора Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів Баранівського району Житомирської області . Власником Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів , відповідно до рішення №15 другої сесії восьмого скликання Довбиської селищної ради від 06.01.2017 року, є Довбиська селищна рада. 07.05.2020 року Довбиський селищний голова Домашин Юрій Григорович видав розпорядження №34-к, яким 08.05.2020 року звільнив його з посади директора Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів Довбиської селищної ради за пунктом 4-1 статті 41 Кодексу законів про працю України (наявність у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований у інший спосіб, передбачений Законом України «Про запобігання корупції»). Позивач зазначає, що його дружина. [PERSON] працює у цій же школі вчителем математики з 01.09.1992 року. З 18.03.2020 року селищний голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру". 08.04.2020 року на його адресу надійшла вимога Довбиського селищного голови Домашина Ю.Г. № 02-16/205 про те, що до 10.04.2020 року йому необхідно вжити заходів про усунення конфлікту інтересів, відповідно до розпоряджень від 12.04.2019 року №26 та 25.04.2019 року № 02-16/152. Суть зазначених розпоряджень полягає у тому, що у нього є реальний конфлікт інтересів, тому, що він працює директором Довбиської ЗОШ І-ІІІступенів, а його дружина працює вчителем математики у цій же школі, що заборонено Законом України «Про запобігання корупції». У зв`язку з цим, згідно розпорядження від 25.04.2019 року № 02-16/152, йому рекомендовано перевестись на посаду учителя математики, шляхом подачі заяви до 02.05.2019 року. У разі неотримання відповідної заяви на сесію селищної ради буде винесено питання про його звільнення з посади директора школи. З 08.04.2020 року до 17.04.2020 року він перебував на лікарняному. 21.04.2020 року ним надано відповідь на вимогу Довбиського селищного голови № 02- 16/205 від 08.04.2020 року. 07.05.2020 року Довбиський селищний голова [PERSON] видав розпорядження №34-к, яким звільнено його 08.05.2020 року з посади директора Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів Довбиської селищної ради за п.4-1 статті 41 Кодексу законів про працю України (наявність у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований у інший спосіб, передбачений Законом України «Про запобігання корупції». Вважає, що розпорядження селищного голови селища Довбиш [PERSON] є протиправним, ухваленим з перевищенням службових обов`язків та таким, що порушує його конституційне право на працю, оскільки вважає, що посада директора Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів не відноситься до категорії посад, зазначених у пункті 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», також постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2019 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, тобто він не був підданий адміністративному стягненню за порушення Закону України «Про запобігання корупції» Також у розпорядженні не зазначено, які саме його дії чи посадові обов`язки є реальним чи потенційним конфліктом інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований у інший спосіб, передбачений Законом України «Про запобігання корупції». Крім того, позивач зазначає, що згідно пункту 4.3 Статуту Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів (який був дійсним на момент звільнення) директор навчального закладу призначається та звільняється з посади селищним головою за попереднім погодженням на сесії Довбиської селищної ради. У розпорядженні зазначено, що селищний голова застосував пункт 4.3 статуту Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів, у редакції Статуту, затвердженій рішенням сесії від 28.04.2020 року № 665. Зміни до Статуту юридичної особи, згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», мають були обов`язково зареєстровані у визначеному законом порядку. Лише після державної реєстрації змінений Статут набирає чинності. До Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів, якої безпосередньо ці зміни стосуються, такий оновлений документ не надходив. Оскільки змінений Статут Довбиської загальноосвітньої школи І-ІІІступенів, не зареєстрований відповідно до закону, діє попередня редакція статуту. Згідно статті 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту» права і обов`язки засновника щодо управління закладом освіти визначаються цим Законом та іншими законами України, установчими документами закладу освіти. Тому позивач вважає, що Довбиським селищним головою [PERSON] при прийнятті розпорядження №34-к грубо порушено також Статут Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів та статтю 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту». Позивач у судовому засіданні підтримав позов, вважав його таким, що підлягає задоволенню. Крім того, 22.07.2020 подав до суду відповідь на відзив де зазначив, що стаття 133 Конституції України визначає, що систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Відповідно до пункту 29 статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів. Селище Довбиш не віднесене рішенням Верховної Ради України до категорії міст, а тому відноситься до сільських населених пунктів. 12 вересня 2019 року суддя Баранівського районного суду Васильчук О. В. по справі № 273/1467/19 постановила: «Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення». Тобто згідно Кодексу про адміністративні правопорушення позивач не був і не є підданим адміністративному стягненню за порушення Закону України «Про запобігання корупції». Окрім того, позивач зазначає, що в нього був відсутній постійний конфлікт інтересів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також заявлений позов вважав таким, що підлягає задоволенню, а дії [PERSON] такими, які не мали постійного характеру та не спонукали Довбиську селищну раду до звільнення. Крім того, звернув увагу суду на те, що провадження про притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення антикорупційного законодавства було закрито судом. Також не залишив без уваги й те, що КСУ визнав частково неконституційними антикорупційні закони. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Вважав, що дії Довбиської селищної ради були правомірними так як, позивач неодноразово повідомлявся про потребу у вирішенні конфлікту інтересів, що склалися. Більш того, зазначив, що селищна рада виконувала вимоги Національного агентства з питань запобігання корупції. Крім того відповідач, 21.07.2020 подав до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких, позовні вимоги вважав такими, що не відповідають дійсним обставина справи. Одночасно зазначив, що 12.09.2019 Баранівський районний суд встановив, що [PERSON] перебуваючи на посаді директора Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів, як суб`єкт, визначений у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону «Про корупцію» здійснюючи повноваження голови атестаційної комісії 1 рівня Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів, 28.03.2019, під час розгляду питання щодо відповідності займаній посаді вчителя математики [PERSON] (дружини), не повідомив атестаційну комісію як колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені п 1, 2 ч 1 ст 28 та ч 2 ст 35 ЗУ «Про запобігання корупції» Згідно з частиною першою статті 28 Закону, [PERSON] є суб`єктом, на якого поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Наявність у [PERSON] вищезазначеного приватного інтересу, реалізація ним як головою атестаційної комісії службових повноважень під час розгляду питання щодо відповідності займаній посаді вчителя математики [PERSON] та порушення клопотання перед атестаційною комісією II рівня відділу освіти, культури у справах сім ї, молоді та спорту Довбиської селищної ради про відповідність [PERSON] раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «вчитель-методист» відбулась під впливом цього приватного інтересу на об`єктивність та неупередженість прийняттям рішення. Це, у свою чергу, без вжиття передбачених Законом заходів щодо запобігання такому пливу спричинило суперечність між службовими повноваженнями та приватним інтересом, що в розумінні Закону та Кодексу України про адміністративні правопорушення є реальним конфліктом інтересів. На неодноразові звернення керівництва Довбиської селищної ради до директора школи [PERSON] , які були оформлені відповідними розпорядженнями(що також підтверджує у своєму позові і [PERSON] ), щодо необхідності вжиття заходів по запобіганню та врегулювання конфлікту інтересів, який полягає у приватному інтересі, здатному вплинути на об`єктивність чи неупередженість рішення, позивач не вбачав в своїх діях конфлікту інтересів, про що направляв відповідні листи до селищної ради. З огляду на викладене, відповідач вважає, заявлений позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову так як вважав дії Довбиської селищної ради правомірними. При цьому зазначив, що Довбиська селищна рада виконувала вимоги Національного агентства з питань запобігання корупції. Також звернув увагу суду й на те, що вина [PERSON] в порушенні антикорупційного законодавства була встановлена у мотивувальній частині постанови Баранівського районного суду Житомирської області. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №7-к від 05.05.1995 року [PERSON] переведений з посади вчителя математики Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів на посаду директора цієї школи з 10.05.1995 року , що підтверджується копією наказу відділу освіти Баранівського райвиконкому (а.с. 16). Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2019 року встановлено, що згідно з частиною першою статті 28 Закону, [PERSON] є суб`єктом, на якого поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Наказом директора Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів від 19.09.2018 № 89 «Про створення атестаційної комісії та затвердження її складу» для атестації у 2018-2019 навчальному році педагогічних працівників Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів створено атестаційну комісію І рівня до складу якої на посаду голови затверджено директора Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів [PERSON] 28.03.2019 року відбулося засідання атестаційної комісії, на якому з-поміж інших розглядалось питання щодо відповідності займаній посаді вчителя математики [PERSON] та порушення клопотання перед атестаційною комісією II рівня відділу освіти, культури у справах сім`ї, молоді та спорту Довбиської селищної ради про відповідність [PERSON] раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «вчитель-методист». Відповідно до протоколу засідання атестаційної комісії від 28.03.2019 № 1, голова цієї комісії [PERSON] був присутнім на вказаному засіданні та за результатами голосування членами атестаційної комісії за питання щодо відповідності займаній посаді вчителя математики [PERSON] та порушення клопотання перед атестаційною комісією II рівня відділу освіти, культури у справах сім`ї, молоді та спорту Довбиської селищної ради про відповідність [PERSON] раніше присвоєним кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «вчитель-методист» рішення прийнято одноголосно. Відповідно до відомостей із особистого листка з обліку кадрів [PERSON] , [PERSON] є його дружиною. Щодо визнання розпорядження №34-к від 07.05.2020 протиправним та поновлення на посаді Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». Отже, із розпорядження №34-к від 07.05.2020 вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Довбиської селищної ради за п 4-1 ст 41 КЗпПУ (наявність у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер, і не може бути врегульований в інший спосіб, передбачений ЗУ «Про запобігання корупції» (а.с. 23). Відповідно до статті 1 Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями,- що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював директором Довбиської ЗОШ І-III ст, разом з ним на посаді вчителя математики працювала його дружина [PERSON] . Особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам, що відповідає приписам ч 1 ст 27 ЗУ «Про запобігання корупції». Згідно ч 3 ст 27 ЗУ «Про запобігання корупції» положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах. Стаття 133 Конституції України визначає, що систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Відповідно до пункту 29 статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів. Поняття «селище міського типу» взагалі не закріплено Конституцією України, як одна із складових системи адміністративно - територіального устрою України, селище Довбиш не віднесене рішенням Верховної Ради України до категорії міст, а тому відноситься до сільських населених пунктів. З викладеного вбачається, що чинним законодавством України, в тому числі і законодавством щодо запобігання корупції дозволена робота у безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб у сільських населених пунктах. Як наслідок, порушень в тому, що [PERSON] працював директором Довбиської ЗОШ І-III ст, разом з ним на посаді вчителя математики працювала його дружина [PERSON] , суд не вбачає. При цьому, суд звертає увагу на той факт, що дійсно відповідно до протоколу засідання атестаційної комісії від 28.03.2019 № 1, голова цієї комісії [PERSON] був присутнім на вказаному засіданні та за результатами голосування членами атестаційної комісії за питання щодо відповідності займаній посаді вчителя математики [PERSON] та порушення клопотання перед атестаційною комісією II рівня відділу освіти, культури у справах сім`ї, молоді та спорту Довбиської селищної ради про відповідність [PERSON] раніше присвоєним кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «вчитель-методист» рішення прийнято одноголосно. Тобто, у момент голосування [PERSON] мав приватний інтерес. При цьому, статтю 34 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи з займаної посади у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів здійснюється у разі, якщо реальний чи потенційний конфлікт інтересів у її діяльності має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб, в тому числі через відсутність її згоди на переведення або на позбавлення приватного інтересу». Як зазначалося вище та було встановлено судом, дії [PERSON] не можна характеризувати як такі, що мають постійний характер. Більш того, суд звертає увагу й на те, що [PERSON] не було притягнуто до відповідальності за порушення антикорупційного законодавства, що на думку суду, на момент звільнення [PERSON] , з посади директора, також мало б бути враховане Довбиською селищною радою, адже лиш суд вправі встановити вину особи у вчиненні тих чи інших протиправних дій, що відповідає приписам ст 62 Конституції України. При цьому, суд не погоджується із твердженнями позивача в частині недійсності статуту Довбиської загальноосвітньої школи І-III ступенів затвердженого рішенням сесії Довбисько селищної ради 28.04.2020 №665, з огляду на те, що відповідач надав суду докази проведеної реєстрації вказаного статуту 04.05.2020. (а.с. 91). Згідно ч. 2 ст 30 ЗУ «Про освіту» заклади освіти, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності, зобов`язані забезпечувати на своїх веб-сайтах (у разі їх відсутності - на веб-сайтах своїх засновників) відкритий доступ до статут закладу освіти. Не зважаючи на викладене, позивач жодним чином не обґрунтував свої доводи щодо порушення порядку оприлюднення даного статуту, зокрема шляхом заявленого клопотання про огляд відповідного веб - сайту. Згідно ч. 1 ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість, суд не може самостійно збирати докази, що відповідає приписам ч 7 ст 81 ЦПК України. Згідно п 4 ч 1 ст 28 ЗУ «Про запобігання конфлікту інтересів» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Згідно ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції» зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; обмеження доступу особи до певної інформації; перегляду обсягу службових повноважень особи; переведення особи на іншу посаду; звільнення особи. Переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи на іншу посаду у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації у разі, якщо конфлікт інтересів у її діяльності має постійний характер і не може бути врегульований шляхом усунення такої особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, обмеження її доступу до інформації, перегляду її повноважень та функцій, позбавлення приватного інтересу та за наявності вакантної посади, яка за своїми характеристиками відповідає особистим та професійним якостям особи, що відповідає приписам ч 1 ст 34 ЗУ «Про запобігання корупції» З викладеного вбачається, що звільнення особи із займаної посади за наявності реального чи приватного постійного конфлікту інтересів можливе лиш після вжиття всіх можливих заходів щодо врегулювання такого конфлікту передбачених ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції». Так, судом встановлено, що [PERSON] було запропоновано перевестися на посаду вчителя з математики Довбиської ЗОШ І-III ступенів, при цьому, позивач заперечив наявність на той момент вакантних годин на вказаній посаді. Відповідач, у свою чергу, вказану інформацію не спростував належними та допустимими доказами (а.с. 20). Отже, відповідач, на думку суду, вдався до найбільш крайньої міри та звільнив позивача. Доказів вичерпного вжиття вказаних вище заходів суду надано відповідачем не було. Такі дії відповідача на думку суду порушують вимоги ст. 43 Конституції України та обмежили право на працю [PERSON] . Також суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду Україні від 27.10.2020 (справа №1-24/2020 (393/20) скасовано повноваження Національного агентства з питань запобігання корупції у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону вносити керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності. Згідно з пунктами 18,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Верховний Суд в постанові від 25.06.2018 року зазначив таке: «За змістом частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на викладене, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню у частині визнання розпорядження Довбицької селищної ради №34-к від 07.05.2020 про звільнення [PERSON] з посади директора Довбиської ЗОШ І-ІІІ ступенів протиправним та поновлення [PERSON] на посаді директора Довбиської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу У відповідність до ч.1ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст.4 КЗпП України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (ч. 6ст.5-1 КЗпП України). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю. Держава створює умови для повного здійснення громадян права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Як зазначалося вище, суд визнав звільнення [PERSON] із посади директора Довбиської ЗОШ І-ІІІ ступенів протиправним. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відтак, суд приймає рішення про виплату позивачу втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно довідки №727 від 12.05.2020 розмір заробітної плати позивача за березень 2020 становить 16 371.65 грн, за квітень 2020 становить 19489.25 грн (а.с. 15). 16 371. 65 грн + 19 489. 25 грн = 35 860. 90 грн / 61 день = 587. 88 грн (щоденний дохід) Обчислюючи середній заробіток суд виходить з такого: 587.88 грн ( за день роботи [PERSON] ) x 119 (кількість днів вимушеного прогулу з 09.05.2020 по 29.10.2020) = 69 957. 72 грн (сума втраченого середнього заробітку [PERSON] ) Окрім того,

Outcome: approved