Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 05.02.2021 року звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 19 жовтня 2007 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , спір про місце проживання яких відсутній. Майнового спору в сторін не виникає. Сторони припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрати поваги один до одного, в зв`язку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала та прохала розглядати справи без її участі. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [INFO] у Білицькій селищній раді Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. Спору про спільне майно у сторін не має. Спір про місце проживання дитини на даний час відсутній. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням думки позивача, вважаю, що після розірвання шлюбу її слід надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААБ № 702069 від 17.12.2019 року [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.4). Відповідно до п.9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та ІІ груп. Враховуючи вищевикладене, із відповідача, [PERSON] , на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved