Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , оспорюючи своє батьківство, звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] відомостей про нього як батька вказаної дитини, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 14.07.2017 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя було фактично припинено між ними з середини січня 2018 року та з цього часу сторони почали проживати окремо. З січня 2018 року, тобто за один рік та три місяці до народження дитини відповідачкою, сторони спільного побуту не вели, не спілкувались та жодних стосунків, в тому числі і статевих , не підтримували, в зв`язку з чим в червні 2018 року позивачем та відповідачкою до Центрального районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС було подано заяву про розірвання шлюбу. Проте 04.07.2018 року позивач вимушений був виїхати до Португальської республіки, тому подана сторонами заява про розірвання шлюбу залишилась без розгляду, а шлюб не розірваним. Позивач зазначав, що з 04.07.2018 року і по теперішній час в Україну не повертався. В 2019 році відповідачка повідомила сестру позивача про те, що вона народила дитину від іншого чоловіка та має намір такого записати батьком дитини, однак останній це зробити не вдалося через офіційне перебування з позивачем у шлюбі, через що саме позивач був записаний батьком дитини в свідоцтві про народження такої. Вказуючи, що фактично не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] та відомості про нього, як про батька дитини, записані лише через перебування з відповідачкою у шлюбі на час народження дитини, посилаючись на ст. ст. 122, 124, 126, 127, 136 СК України позивач просив виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого реєстратором відділу ДРАЦС по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про нього, як батька вказаної дитини. Представник позивача адвокат Хачпанян Л.С. в підготовче засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її та позивача участі, при цьому позовні вимоги повністю підтримала (ас.44-45), при цьому не заперечувала проти розгляду справи в підготовчому засіданні, про що надала суду відповідні телефонограму та заяву (ас.53,54). Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнала та зазначила, що подружнє життя між нею та позивачем дійсно не склалося, при цьому шлюбно-сімейні відносини припинені між ними більш ніж два роки тому назад, а сам шлюб розірваний за рішенням суду 30.09.2020 року. Окрім того, вказала, що батьком її сина [PERSON] дійсно є інший чоловік, з яким вона нині мешкає однією сім`єю. Разом з тим зазначила, що не заперечує проти винесення рішення в підготовчому засіданні (ас.48-49). Третя особа по справі відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (раніше Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, при цьому розгляд справи просили здійснювати в їх відсутності, про що надали суду відповідну заяву, заперечень проти позову не надали (ас. 43). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 23.11.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 22-23). Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами встановленими Главою 6 Розділу ІІІ ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За викладених вище обставин, суд знаходить можливим за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення в даній справі у відсутності не з`явившихся сторін по справі на підставі наявних у ній матеріалів, при цьому суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали, додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2017 року, який було розірвано за рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2020 року (ас.51-52). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027965338 від 29.09.2020 року вбачається, що 27.06.2019 року відділом ДРАЦС по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (нині - відділом ДРАЦС по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) за № 198 складено актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] матір`ю якого записана [PERSON] , батьком - [PERSON] , при цьому державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 133 СК України, підставами запису відомостей про батька став актовий запис про шлюб № 387 від 14.07.2017 року, складений Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС (ас.12-13). Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). Частиною 1 статті 126 СК встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124,1 26 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. За приписами вказаної статті, для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Як вбачається з позовної заяви позивач достовірно дізнався, що відповідачка дійсно народила дитину лише 29 вересня 2020 року шляхом отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, а відтак і про те, що саме він записаний батьком дитини. Враховуючи викладене та той факт, що відповідачка будь-яких доказів на предмет спростування вказаних у позовній заяві обставин не надала, навпаки, в направленій на адресу суду заяві зазначила, що дійсно позивач не є біологічним батьком її сина, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі ґрунтуються на вимогах закону. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пунктів 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог позивача та виключення з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомостей про [PERSON] , як батька дитини. У зв`язку із задоволенням позову про виключення з актового запису про народження відомостей про батька, необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, де із відомостей про батька дитини виключити відомості щодо [PERSON] , як батька дитини, а відомості про батька дитини здійснити на підставі ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206 - 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Наслідки відповідних процесуальних дій відомі відповідачу по справі, про що останнім зазначено в заяві про розгляд справи в підготовчому засіданні в його відсутності (ас. 48-49). Судом також не встановлено будь-яких обставин стосовно порушення прав інших осіб визнанням відповідачем позову. В зв`язку з даним, суд не вбачає підстав для неможливості ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов у підготовчому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме - 420, 40 грв., а решту в розмірі 420, 40 грв. залишити за позивачем, враховуючи волю останнього, згідно якої останній судовий збір просив залишити за ним (ас. 53,54).

Outcome: approved