Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно померлого, так як за життя він вчинив заповіт, яким заповів останній усе належне йому майно. Однак, оформити спадщину, зокрема житловий будинок, позивачка не має можливості, так як за життя спадкодавець не отримував правовстановлюючий документ. Дана позовна заява надійшла до суду 18.10.2018 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, цього ж дня її було передано для розгляду судді Хмель Р.В. 19.10.2018 року направлено запит на уточнення місця проживання відповідача та 22.10.2018 року ухвалою відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено на 06.11.2018 року підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] також до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву, посвідчену секретарем виконкому Флоринської сільської ради, про розгляд справи без її участі та позовні вимоги визнала в повному обсязі. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Спадкоємцем на майно померлого, відповідно до довідки Флоринської сільської ради №416 від 28.03.2018 року є сестра - [PERSON] та мати - [PERSON]. За життя [PERSON] вчинив особисте розпорядження - заповіт від 12.09.2016 року, посвідчений секретарем виконкому Флоринської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №54, яким усе належне йому майно заповів сестрі - [PERSON]. Родинні відносини між померлим та [PERSON] підтверджені копією свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], а також копіями свідоцтв про шлюб, розірвання шлюбу та паспортом громадянина України [PERSON] Відповідно до постанови нотаріуса №108/02-31 від 18.06.2018 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно. Відповідно до довідки Флоринської сільської ради №443 від 03.04.2018 року, вищевказаний житловий будинок відноситься до категорії робочого двору, головою якого був [PERSON], інших членів даного двору немає. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Ч 1 ст. 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ст. 1233 цього ж кодексу вказує, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлого та спадщину прийняла належним чином, однак оформити свої спадкові права на вищевказане спадкове майно позбавлена можливості оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1233, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved