Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],\~[PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 24.07.2015 року помер батько позивача [PERSON]. Оскільки на час смерті батько проживав у Федеративній Республіці Німеччина в м. Вінненден, про його смерть позивачу стало відомо пів року тому, зважаючи на тривалу переписку з органами Міністерства закордонних справ, строк для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин. На підставі цього позивач просила визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та розглянути справу без участі позивача. У судове\~засідання позивач\~не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала Враховуючи визнання позову відповідачем, наявність заяв сторін про розгляд справи без їхньої участі, суд вважає за можливе за результатами підготовчого засідання ухвалити рішення, у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з книги реєстрації актів цивільного стану про смерть №S588/2015, виданий органом ЗАГС міста Вінненден Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] помер 24.07.2015 року в Вінненден (а.с.27-31) З копії заповіту, посвідченого Murrhardt, 25.06.2014 Stadt Murrhardt, [PERSON] заповідав доньці [PERSON] свою землю 4,6 га з сьогоднішнього дня 20 червня 2014 року (а.с.11). З копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Нововоронцовського нотаріального округу [PERSON] від 22.05.2000 року, [PERSON] належний йому будинок на праві власності, що розташований по вул.Горького 76 в смт НововоронцовкаХерсонської області заповідав у рівних долях [PERSON] і [PERSON] (а.с.10). За копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХС №033338 від21.02.2003 року, витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0002502212018 від 17.12.2018 року, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,64 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5-6). З відповідді Державного нотаріального архіву Херсонської області №155/01-18 від 04.02.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого 24.07.2015 року не заводилася (а.с.45). Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд критично ставиться до обставини, зазначеною позивачем як підстави для задоволення позову наявність інформації про смерть батька лише пів року тому, оскільки надані позивачем докази спростовують таку обставину з огляду на відповідь Генерального консульства України в Мюнхені від 22.12.2016 року №61222-500-3142, з якого вбачається, що [PERSON] звернулася до Генерального консульства України у Мюнхені із запитом про надання документів про смерть громадянина України [PERSON], [INFO], померлого на території Німеччини 24.07.2015 року (а.с.14). Таким чином, станом на 20.12.2016 року позивач була обізнана як про смерть свого батька так і про час її настання. Разом з тим, враховуючи, що позивач тривалий час, а саме з грудня 2016 року по вересень 2018 року, не могла отримати належних та підтверджуючих документів щодо смерті батька, суд вказану обставину визнає поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки відсутність таких документів унеможливлювала б прийняти спадщину. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні вказаного позову, суд також керувався висновками Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Також враховане рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Враховуючи викладене, зважаючи, що спадщина після смерті [PERSON] час розгляду справи ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, позивач не зміг з поважної причини в межах строку, відведеного для звернення, звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved