Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року, виданого відділом комунального господарства Артемівської районної державної адміністрації. В обґрунтування заяви вказує, що заявник є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить заявнику на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року, виданого відділом комунального господарства Артемівської районної державної адміністрації та зареєстроване у Артемівському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 789. Заявниця вирішила розпорядитися житловим будинком, але при зверненні до нотаріуса було встановлено, що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року ім`я власника записано як « [PERSON] », що не збігається з іменем « [PERSON] », зазначеним у її паспорті серія [NUMBER] виданого 22.02.2000 року Артемівським РВ УМВС України у Донецькій області. Звернувшись до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області для виправленні помилки у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року, заявнику було роз`яснено про неможливість виправлення граматичної помилки у зв`язку з відсутністю на це повноважень. При видачі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року відділом комунального господарства Артемівської райдержадміністрації допущено помилку у написанні імені заявника - замість « [PERSON] » написано « [PERSON] ». Виправлення вказаної помилки у позасудовому порядку є неможливим, а тому заявник вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву та просила її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Соледарської міської ради Донецької області не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Від міського голови Соледарської міської ради до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу без участі представника Соледарського міської ради. Рішення просить прийняти на розсуд суду відповідно до чинного законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. Відповідно до\~статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 315\~ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , жилий будинок зареєстрований в [PERSON] (Бахмутському) бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] (а.с.5). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , паспорт громадянина України виданий [PERSON] , [INFO] , вона мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів про народження зроблено запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24 серпня 1978 року (свідоцтво складено російською мовою). Заявник вказує, що при видачі свідоцтва відділом комунального господарства Артемівської (нині Бахмутської) районної державної адміністрації на право особистої власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] було неправильно зазначено ім`я заявника, а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до довідки комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» № 509 будинок № 12, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Артемівським райкомгоспом від 30.09.1993 року. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу». Відповідно до п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суду\~надано також\~документи,\~в яких\~особисті дані\~заявника викладено\~українською мовою:\~копія паспорта\~громадянина України\~на ім`я [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженки с.\~Куккаріківка Рильського\~району,\~Курської області,\~серії [NUMBER] ,\~виданого Артемівським\~РВ ГУМВС\~України в\~Донецькій області\~26\~лютого 2000\~року (а.с.6-8);\~картка платників\~податку на\~ім`я [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~з Державного\~реєстру фізичних\~осіб \~платників податку\~ [NUMBER] \~(а.с.9);\~пенсійне посвідчення\~на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України, вид пенсії за віком (а.с.10). Сукупність вказаних доказів свідчить, що помилка в написані імені заявника в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок допущена при здійснені перекладу з російської на українську мову. Заявник вказала, що наразі виправлення допущеної помилки є неможливим, а тому вона вимушена звертатися до суду з цією заявою з метою судового захисту свого права. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявника на користування та розпорядження майном. Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Вище приведені обставини та факти, письмові документальні матеріали, надані заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що заявником були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок б/н від 30.09.1993 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в Артемівському (нині Бахмутському) бюро технічної інвентаризації № 789 від 30.09.1993. На підставі викладеного,

Outcome: approved