Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Спільного українсько-німецького підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Гуманітарний проект» з участю третіх осіб Компанія «Вестекела інвестменс ЛТД» (Vestekelta Investments LTD) та Компанії «Оресі Лімітед» (Oresi Limited) про визнання трудових відносин припиненими. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно витягу\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб, фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських організацій,\~керівником ТОВ\~СП «ГУПРО»\~є [PERSON] \~Сергій [PERSON] ,\~засновники/учасники\~Товариства,\~юридичні особи,\~нерезиденти:\~компанії «Вестекела\~інвестменс ЛТД» (Vestekelta Investments LTD), Кімонос, 43А, м. Лімассол, Кіпр, 3095, та «Оресі Лімітед» (ORESI LIMITED) Кеннеді авеню, буд 8, кв./офіс 101, м. Нікосія, Кіпр, 1087. ТОВ СП\~«ГУПРО» не\~знаходиться в\~стадії припинення\~чи банкрутства. На момент звернення позивача до суду, ТОВ СП «ГУПРО» вже більше двох років не здійснює господарську діяльність, не має власності та інших найманих працівників, окрім його керівника, не є учасником спорів та розгляду справ у судах, не має заборгованості зі платежів до державного та місцевого бюджетів. Директор даного товариства не нараховує та не отримує зарплатню, за відсутністю коштів. Будь які контакти з учасниками даного товариства у позивача відсутні. Позивач де-юре не може звільнитися з роботи в ТОВ СП «ГУПРО». Позивачем, як керівником та одночасно найманим працівником ТОВ СП «ГУПРО», були вчинені дії, обумовлені чинним законодавством по розірванню трудових відносин з роботодавцем: подана заява про звільнення за власним бажанням, ініційовано скликання позачергових зборів Товариства з повісткою денною про звільнення директора, але, відповідач, зі своєї сторони, не здійснив дій по звільненню останнього з роботи. З огляду на наведене, позивач прийняв рішення про розірвання трудових відносин з ТОВ СП «ГУПРО» за власним бажанням. З наведених підстав просить суд визнати трудові відносини між ним та відповідачем, які оформлені трудовим договором, припиненими, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч.1ст.38 КЗпП України). Позивач в судове засідання подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач та треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, відзиву не надали, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно витягу\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб, фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських організацій\~№909465,\~керівником ТОВ\~СП «ГУПРО»\~є [PERSON] \~Сергій [PERSON] ,\~засновники/учасники\~Товариства,\~юридичні особи,\~нерезиденти:\~компанії «Вестекела\~інвестменс ЛТД» (Vestekelta Investments LTD), Кімонос, 43А, м. Лімассол, Кіпр, 3095, та «Оресі Лімітед» (ORESI LIMITED) Кеннеді авеню, буд 8, кв./офіс 101, м. Нікосія, Кіпр, 1087. Питання звільнення директора господарського товариства законодавством віднесено до компетенції загальних зборів учасників Товариства (його власників). Відповідно до ст. 59, пункту "г" ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», до виключної компетенції загальних зборів відноситься - утворення і відкликання виконавчого (директора) та інших органів товариства. Згідно ч. З, 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», загальні збори учасників товариства можуть скликатися також і на вимогу виконавчого органу товариства. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення про скликання загальних зборів повинно бути зроблено не менш як за 30 днів. Виконавчим органом Товариства, одноособово є його директор, [PERSON] Позивач для\~звільнення з\~посади директора\~даного товариства,\~ініціював скликання\~позачергових Загальних\~зборів Товариства,\~що стверджується\~надісланим 12.04.2018р.\~повідомленням [PERSON] \~на адресу\~Учасників повідомлення\~про скликання\~загальних зборів\~Товариства,\~з зазначенням:\~дати,\~часу,\~місця проведення\~зборів та\~повісткою денною\~зборів -\~звільнення директора\~Товариства.\~До повідомлення\~про скликання\~загальних зборів\~Товариства позивач\~надав заяву\~про своє\~звільнення за\~власним бажанням. У призначений\~день,\~час та\~місці,\~Загальні збори\~Товариства не\~відбулись за\~відсутністю представників\~Учасників.\~По факту,\~директором Товариства\~було складено\~акт №\~1\~про не\~відбуття загальних\~збори Учасників. Надіслані Позивачем листи з повідомленням про скликання позачергових зборів Товариства та заявою про своє звільнення за власним бажанням, повернулися відправнику. Крім того, 18.07.2018р. [PERSON] повторно надіслав на адресу Учасників повідомлення про скликання загальних зборів Товариства, з зазначенням: дати, часу, місця проведення зборів та повісткою денного - звільнення директора Товариства. До повідомлення про скликання загальних зборів Товариства додав заяву про своє звільнення за власним бажанням. Також, заява про звільнення директора товариства за власним бажанням була надіслана і відповідачу. У призначений\~день час\~та місці:\~07\~вересня 2018\~року о\~16.00\~за адресою:\~Україна,\~місто Львів,\~вулиця Стрийська,\~48,\~загальні збори\~Товариства не\~відбулись за\~відсутністю представників\~учасників. По факту,\~директором Товариства\~було складено\~акт №\~2\~про не\~відбуття загальних\~збори учасників. Надіслані позивачем листи з повідомленням про скликання позачергових зборів Товариства та заявою про своє звільнення за власним бажанням, повернулися відправнику. Відтак, суд приходить до переконання, що позивачем вчинені усі дії, щодо звільнення з посади директора Товариства, підтвердженням чого є опис вкладення до листа надісланого Відповідачу з заявою про своє звільнення, підпис директора Товариства про отримання ним заяви позивача від 07.09.2018р. про звільнення з займаної посади за власним бажанням, чеки на сплату поштових послуг за надсилання листів учасникам товариства, про скликання позачергових зборів, безпосередньо листи, які повернулися позивачу з відміткою пошти про їх неотримання адресатами, акти №1,2 про не відбуття загальних зборів учасників товариства. Позивач, відрахувавши два тижня від наступного дня коли повинні були відбутися повторні позачергові збори учасників Товариства 07.09.2018р. з повісткою денною щодо свого звільнення, склав повноваження директора Товариства. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним органом чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст.ст.58,60,62 3акону України «Про господарські товариства» право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обовязок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення директора орган збори учасників Спільного українсько-німецького підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Гуманітарний проект» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу та дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо звільнення позивача. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, відповідач на вимоги оформити розірвання трудового договору не реагує, позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку за ст.38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved