Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 серпня 2017 року звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 12 грудня 2012 року. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім"ї часто виникають непорозуміння та сварки, через що між ними припиненні шлюбні стосунки і вони перестали вести спільне господарство. Позивач вказує, що утримання дітей здійснює вона, тому позивач вважає, що зберегти шлюб неможливо і просить суд його розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала свої вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 грудня 2012 року, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8) та [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім"ї часто виникають непорозуміння, через що між сторонами припиненні шлюбні стосунки.. Сторони в судовому засіданні від надання терміну на примирення категорично відмовились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved