Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи від свого імені та в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контри їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутній документ що посвідчує право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а також, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. В судові засідання, які призначались на 20.02.2019 року та 14.03.2019 року відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями про отримання нею судових повісток, про причини неявки суду не повідомила. В судове засідання, яке призначалось на 08.04.2019 року відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте конверт із судовою повісткою повернувся на адресу суду з відміткою «через не запит», про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності на адресу суду не направляла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.19 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 6, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному тобто по 1/2 частині належав житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.02.2014 року за № 115 та довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 04.03.2019 року за № 369. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.09.2004 року, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 55318166 від 01.03.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22.11.1960 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 09.06.1980 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , повторно виданим 16.09.1986 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021910624 від 19.01.2019 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00021910645 від 19.01.2019 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.04.1969 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так судом встановлено, що чоловік спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем [PERSON] що підтверджено довідкою № 910 від 09.09.2014 року, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В свою чергу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] не проживали та не були зареєстровані і до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.07.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить з 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/2 частина належала йому згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 6, а 1/4 частину якого він фактично прийняв після смерті своєї дружини, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 01.10.2013 року, посвідченого секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Просенюк К.С., зареєстрованого в реєстрі за № 59, [PERSON] заповів усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Син спадкодавця [PERSON] є інвалідом І групи інвалідності і тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині та відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК Українирозмір обов`язкової частки [PERSON] складає 1/8 частку, яка була розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , до спадкування закликались би його діти донька [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] частки кожного були б по 1/4 (3/4 - спадкове майно ділиться на 3 = 1/4 ), обов`язкова частка 1/4:2=1/8. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою за № 1045, тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Тарахтієнко В.С. прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 21.08.2017 року за № 729, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved