Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності у квартирі [ADDRESS] - по 1/4 частці кожному. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому та відповідачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження № 33608 від 04.01.2001 року, належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка є приватизованою. Однак, на сьогоднішній день, між сторонами, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. З цих підстав, просить суд позов задоволити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 27 січня 2021 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Снітинського Б.Є. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує з витягу про державну реєстрацію прав № 32125684 від 21.11.2011 року, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), на підставі дублікату свідоцтва про право власності серії САС №407500 , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно дублікату технічного паспорта, виготовлено 05 лютого 2001 року TзOB «Міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] , має загальну площу 63,0 кв.м. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними, що ними не заперечується. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід визнати частки у спільній сумісній власності рівними, а саме, на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності та визначити частки в спільній сумісній власності між сторонами по справі по 1/4 часток кожному.

Outcome: approved