Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його матері [PERSON], яка померла 21 грудня 1992 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Горького, 27а в с. Кривиця, Дубровицького району Рівненської області. Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня 1992 року померла його матір [PERSON], яка за життя мала житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Горького, 27а в с. Кривиця, Дубровицького району Рівненської області. Після смерті матері відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, оскільки заповіту вона не залишала. Саме як спадкоємець першої черги за законом, він прийняв спадщину після смерті матері вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляв і свідоцтво про право на спадщину не отримував. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець є власником житлового будинку, що розташований по вул. Горького, 27а в с. Кривиця, Дубровицького району Рівненської області. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про неї, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо у зв'язку з її смертю. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов визнає. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №497122 (а.с.4), [PERSON] померла 21 грудня 1992 року, про що складено відповідний актовий запис за №18. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Згідно довідки приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 21 грудня 1992 року, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Горького, 27а в с. Кривиця, Дубровицького району, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою [PERSON] сільською радою Дубровицького району Рівненської області за №1015 від 20 серпня 2018 року (а.с.6). Оскільки на день смерті матері [PERSON], її син [PERSON] проживав разом із нею в будинку останньої до дня її смерті, що підтверджується довідкою №1013 від 20 серпня 2018 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.7), [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно довідки №1213 від 12 листопада 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем всього майна після смерті його матері [PERSON], яка померла 21 грудня 1992 року так як він є єдиним її сином (а.с.8). \~ \~ \~ \~Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487\\10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і\\або земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом. \~ \~ \~ \~Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, збудований в 1958 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок №27а по вул. Горького в с. Кривиця, Дубровицького району, хоча і не здійснила його державну реєстрацію. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що [PERSON] згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлої і набув право власності на нього.

Outcome: approved