Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про зменшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано згідно рішення суду від 29.10.2015 року. Від даного у них народився син [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Починаючи з 19.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач участі у вихованні сина не бере, не відвідує його, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує сина, рішення суду про стягнення аліментів систематично не виконує, має мінливий нестабільний заробітко внаслідок чого утворилася заборгованість за аліментами. Враховуючи те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач просить суд позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина та визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, із невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Від Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи за наявним у справі матеріалами, висновком органу опіки та піклування повністю підтримують. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини справи. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2010 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.10.2015 року. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина-син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2209. Як вбачається із довідки ПП «Східний масив» №1-911 від 13.11.2017 року та акту обстеження житлових умов від 14.11.2017 року після розлучення неповнолітній син сторін проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 грудня 2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки, виданої завідувачем дошкільним закладом №20 [PERSON] від 07.11.2017 року №70, вбачається, що [PERSON], 2013 року народження відвідує середню групу №1 Тернопільського дошкільного навчального закладу №20. Згідно довідок відділу ДВС Теофіпольського районного управління юстиції ГУЮ у Хмельницькій області від 23.06.2014 року, №292, від 15.02.2016 року №148, від 24.10.2017 року №4254 у період з 07.05.2014 року по 31.05.2014 року, з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.02.2017 року по 01.10.2017 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] за виконавчим листом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № №607/23779/13-ц від 21.03.2014 року. З долучених позивачем квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» та касових чеків аптечних установ вбачається, що оплату за перебування сина сторін у дошкільному навчальному закладі, придбання необхідних ліків, медикаментів та харчування для дитини здійснює позивач [PERSON] В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За таких обставин, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 184, 192 СК України, приймаючи до те, що відповідач своєчасно не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] внаслідок чого утворилася заборгованість за аліментами, у період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.02.2017 року по 01.10.2017 року позивач взагалі не отримувала аліменти на утримання дитини, на даний час [PERSON] має нестабільний та мінливий заробіток, виходячи з рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому слід визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості . Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов»язки щодо своїх дітей. У відповідності до ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно вимог ст.ст.7,155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №696 від 19.09.2018 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Як вбачається із висновку органу опіки та піклування, мати дитини [PERSON] повідомила, що батько дитини [PERSON] з народження не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про її духовний, моральний та фізичний розвиток. Відповідно до довідки Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 03.05.2018 р. №23738/04 встановлено, що [PERSON] є боржником по сплаті аліментів. Станом на 01.05.2018 року сума боргу складає 6807,20 грн. Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 22.03.2018 року №289 дитина [PERSON] знаходиться на обліку в поліклінічному відділенні КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» з народження. Супровід дитини при відвідуванні лікарів та догляд за дитиною здійснює мати. Відповідно до інформації ТДНЗ №20 від 09.07.2018 року №45 малолітній [PERSON] відвідує середню групу №1. Батько дитини [PERSON] жодного разу не брав участі в батьківських зборах на навчально-виховних заходах, не здійснював оплату за харчування та не цікавиться розвитком дитини ні усно, ні письмово. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03.08.2018 року [PERSON] подав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON]. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладені обставини, захищаючи інтереси дитини, зважаючи на те, що відповідач тривалий період не виявляє відносно сина батьківського піклування, не цікавиться життям малолітнього сина, не займається його вихованням та ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає, що з метою захисту прав дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1280,00 гривень сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved