Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] від 30.03.2015 року в розмірі 3 713,13 грн. У позовній заяві зазначено, що 07.05.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору № [NUMBER] від 30.03.2015 року про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії, за умовами якого відповідачеві було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000 грн. строком до 31.05.2018 року, при цьому відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти згідно умов договору та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Відповідач належним чином умови вказаного кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 06.07.2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 3 713,13 грн., з яких: 2 659,51 грн. боргу з повернення кредиту, 563,43 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 447,25 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 42,94 грн. пені за прострочення сплати процентів. Просили суд стягнути вказану заборгованість з відповідача і судові витрати по справі. Позивач свого представника у судове засідання не направив, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до вимог, встановлених ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки у судові засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, з письмової згоди представника позивача по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 травня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у виді додаткової угоди № 1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 30.03.2015 року, згідно якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом у сумі не більше 4 000 грн., строком до 31.05.2018 року для проведення операцій з використання платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача №8112621498 у філії позивача у м.Львові. Згідно договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку на суму , що відповідає розміру відповідних платежів у межах встановленого кредитним договором ліміту. Відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 34% річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем у якому вони були нараховані, та в дату остаточного погашення кредиту. Згідно з п. 2.4. кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит банку та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 07.05.2015 р. по 06.07.2016, однак відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконує, заборгованість станом на 06.07.2016 року становить 3 713,13 грн, яка складається із: 2 659,51 грн- борг з повернення кредиту; 563,43 грн - борг по оплаті процентів за користування кредитом; 447,25 грн - пеня за прострочення повернення кредиту; 42,94 грн - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 7.3.3. кредитного договору в разі невиконання позичальником будь-яких умов кредитного договору, банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі викладеного, оцінивши та перевіривши в сукупності усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м.Київ, вул.Антоновича, 127, ідентифікаційний код 0032112) 3 713,13 (три тисячі сімсот тринадцять грн. 13 коп) заборгованості за кредитним договором станом на 06.07.2016 року, з яких 2 659,51 грн (дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять грн. 51 коп.) - борг з повернення кредиту; 563,43 грн (п'ятсот шістдесят три грн. 43 коп.)- борг по оплаті процентів за користування кредитом; 447,25 грн (чотириста сорок сім грн. 25 коп.) - пеня за прострочення повернення кредиту; 42,94 грн (сорок дві грн. 94 коп.) - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved