Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2018 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 713 гривень щомісячно на кожну дитину з 22 березня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що витрати на дітей зросли, оскільки збільшились їх потреби у навчанні та розвитку. Всі зазначені обставини зумовлюють прохання позивача про збільшення розміру аліментів до 1059 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти збільшення розміру стягуваних аліментів до 1059 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2014 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. 22 березня 2018 року Рівненським міським судом було змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] по 713 гривень аліментів на кожну дитину. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд прийшов до висновку, що за встановлених по справі обставин заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, справедливими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved