Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ТР №006329, виданого 09 березня 2000 року і зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №72 на підставі рішення VІ сесії ХХІІІ скликання Крогулецької сільської ради від 13 грудня 1999 року йому належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розмір 1,60 га, що розташована на території Крогулецької сільської ради Гусятинського району, Тернопільської області, кадастровий номер 6121683600:01:001:0071. Вказану земельну ділянку він, згідно договору оренди землі укладеного 18 лютого 2011 року та зареєстрованого 15 серпня 2011 року в Управлінні Держкомзему в Гусятинському районі за №612160004000968, передав в оренду Фермерському господарству «Науково-виробниче обєднання «Мрія». Договір оренди земельної ділянки вважає недійсним оскільки між ним та відповідачем була домовленість, що договір оренди укладався на пять років, тобто строк дії договору повинен був закінчитися у серпня 2016 року. У 2011 році відповідач надав йому проект договору оренди землі, в якому було зазначено строк дії договору на 5 (пять) років. Після підписання проекту договору в двох екземплярах він повернув його для підпису та реєстрації відповідачу. Проте, ФГ «НВО «Мрія» після реєстрації договору у встановленому законом порядку, який діяв на момент реєстрації договору, не було повернуто йому другого екземпляру договору однак приступило до користування земельною ділянкою. Оскільки договір укладався у 2011 році, строк його дії повинен був закінчитися у 2016 році. На початку 2016 року він усно повідомив представника ФГ «НВО «Мрія» за адресою розташування господарства в с. Васильківці, Гусятинського району, що надалі не має наміру продовжувати співпрацю з відповідачем і після збору врожаю просив повернути земельну ділянку, однак отримав відповідь, що договір між ним та ФГ «НВО «Мрія» заключений на 10 років, тобто до 2021 року, договора в односторонньому порядку не розриваються. Після цього у липні 2016 року йому повернули його екземпляр договору оренди землі в якому зазначено термін дії договору на 10 років. Отриманий договір підписаний не ним. Відповідач самостійно визначив умови договору оренди земельної ділянки, самостійно підписав та зареєстрував зазначений договір. Просить визнати договір оренди землі недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, уточнені згідно заяв від 07 листопада 2016 року, від 20 грудня 2016 року, від 19 липня 2017 року. Просить суд визнати недійсним договір оренди землі без номера, укладений 18 лютого 2011 року між Фермерським господарством «Науково - виробниче обєднання «Мрія», та [PERSON], зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Гусятинському районі Тернопільської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня 2011 року за №612160004000968, посилаючись на те, що при укладенні договорів оренди не було вільного волевиявлення позивача. Підтвердженням того, що позивач не підписував оспорюваного договору оренди землі є висновок судово-почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, подавши заперечення на позов, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки № б/н від 18.02.2011 року, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Гусятинському районні Тернопільської області відділом Тернопільської області 15.08.2014 року за № 612160004000968. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що внесені до державного реєстру речових прав відомості є такими, що гарантовані державою як достовірні та містять повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 8 даного зареєстрованого та підписаного сторонами договору оренди землі визначено, що договір укладено на 10 (десять) років, що і є доказом того, що сторони досягли домовленості за всіма істотними умовами договору оренди. ТОВ «ФГ НВО «Мрія» виплатило грошові кошти позивачу через електронний грошовий переказ в сумі 3300 грн., в якості орендної плати за 2016 рік. Отримання позивачем у 2016 році орендної плати є прямим доказом його обізнаності про строк дії договору оренди землі, оскільки орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, згідно ст.21 Закону України «Про оренду землі». Отже, враховуючи те, що згідно вказаного договору оренди протягом 2011 2016 років, відповідачем оброблялась земельна ділянка та сплачувалась орендна плата, яка була прийнята позивачем, вказаний правочин вважається таким, що прийнятий, схвалений, погоджений позивачем. Також сторона позивача звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що для фізичної особи, як сторони правочину днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Вказала, що строк позовної давності про визнання недійсним оспорюваного договору оренди від 18.02.2011 року сплинув 18.02.2014 року, тому позивач, звернувшись із позовом до суду 7 листопада 2016 році пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 6121683600010010071, яка розташована на території Крогулецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 006329 від 09 березня 2000 року. Як слідує із змісту договору оренди землі без номера від 18 лютого 2011 року, від імені позивача та фермерського господарства «Науково виробниче обєднання «Мрія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ Науково-виробниче обєднання «Мрія» укладено договір оренди землі без номера, предметом якого є земельна ділянка площею 1,60 га, яка розташована на території Крогулецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, строком на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. З 2011 року земельну ділянку, належну позивачу орендар використовував за призначенням. Згідно з п. 43 Договору оренди землі, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. На підставі акта приймання-передачі без дати орендодавець [PERSON] передав належну йому земельну ділянку, площею 1,60 га у користування орендарю. Договір оренди землі від 18 лютого 2011 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 серпня 2011 року за №612160004000968. Як слідує із звернення сільського голови Крогулецької сільської ради до ФГ НВО «Мрія» від 10.11. 2015 року № 148, останній просить ФГ НВО «Мрія» на підставі розглянутого на сесії ради від 21.10.2015 року № 255 звернення жителів с.Крогулець про допомогу в отриманні їхніх примірників договорів оренди земельних ділянок, в тому числі і [PERSON], надати примірники договорів оренди земельних ділянок, укладених між ФГ НВО «Мрія» та власниками земельних ділянок для останніх. Як встановлено, позивач [PERSON] оспорюваний примірник договору оренди землі отримав в приміщенні Крогулецької сільської ради Гусятинського району в липні 2016 року, і ,відповідно, в липні 2016 року дізнався про термін його дії 10 років. Зазначені обставини підтвердив судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] староста села Крогульці Васильковецької сільської ради. Як слідує із змісту заяви, [PERSON] 29.09.2016 року письмово повідомив ФГ НВО «Мрія» про намір розірвати договір оренди земельної частки (паю) та повернути йому земельну ділянку. Лист-повідомлення ФГ НВО «Мрія» отримано 29.09.2016 року. (а.с.27, 28). Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,627 ЦК України). У відповідності до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.3ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом та на підставі вказаної частини статті Кодексу та ст.125 Земельного Кодексу України є укладеним з моменту його державної реєстрації. Як встановлено, спірний договір оренди землі зареєстрований в установленому законом порядку. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним. Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як слідує із висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1.1.-57/17 від 22.03.2017 року, підписи від імені [PERSON], в оригіналі договору оренди землі від 18 лютого 2011 року; оригіналі акту приймання передачі земельної ділянки (паю); оригіналі договору оренди землі від 18 лютого 2011 року; оригіналі акту приймання передачі земельної ділянки (паю), виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи виконані із наслідуванням підпису [PERSON]. (а.с.148-155). Таким чином, суд приходить до висновку, що в момент укладення оспорюваного договору оренди землі було відсутнє вільне волевиявлення учасника правочину - орендодавця, яке б відповідало його внутрішній волі, гарантоване особі згідно ч.3 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України. Факт отримання орендної плати орендодавцем не свідчить про те, що договір ним був підписаний, а фактичне користування земельною ділянкою та відповідне отримання прибутку зі спірної земельної ділянки орендарем є підставою для оплати власнику земельної ділянки плати за користування цією землею. Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні позивач дізнався про порушення свого права, тобто про укладення спірного договору строком на 10 років у липні 2016 року після отримання примірника договору оренди землі, і тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, не ґрунтується на законі. У даній справі перебіг строку позовної давності починається не з 2011 року, тобто не з часу, коли сторони домовилися про тимчасове користування відповідачем земельною ділянкою позивача та отримання останнім коштів, а з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, бо сама по собі домовленість щодо укладення договору оренди не є свідченням порушення права будь-якої сторони. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України щ розгляді справи №6-48цс15 (постанова від 22 квітня 2015 року). Як вказувала сторона позивача, про порушення права позивачу стало відомо на початку 2016 року з усних пояснень відповідача, примірник договору в отримав у липні 2016 року, а вже 2 листопада 2016 року звернувся із позовом суд, тобто в межах строку позовної давності. На підставі викладеного, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Науково- виробниче обєднання «Мрія» (вул. Незалежності, 68а, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257, код ЄДРПОУ 36145713) на користь [PERSON] понесені позивачем судові витрати на загальну суму 2 801 грн. 44 копійки (551 грн. 20 коп. судового збору, 2 250 грн. 24 коп. вартості судової-почеркознавчої експертизи). На підставі наведеного,

Outcome: approved