Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 20 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління Харківської області, актовий запис № 84. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.09.2014 перебувають з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати взаємоповаги та порозуміння, можливості зберегти сім`ю немає, шлюбні відносини не підтримують, з травня 2016 року проживають окремо. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання з 'явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з`явилася, позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.06.2019 [PERSON] та [PERSON] одружились 20 вересня 2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління Харківської області, актовий запис № 84. (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Частина 1 ст.110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). На підставі встановленого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася і відновлена бути не може, приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. В ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за розірвання шлюбу, тобто 384,20 грн. Такий висновок суду узгоджується із нормами, передбаченими ст. ст.141,142 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved