Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач за первинним позовом звернувся в суд до Нижньоапшанської сільської ради де третя особа [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення, посилаючись на те, що на підставі рішення Нижньоапшанської сільської ради №15 від 18 жовтня 2012 року йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Вказану земельну ділянку використовує до сьогоднішнього дня. Весною 2013 року він почав збір документів на виготовлення державного акту і йому стало відомо, що рішенням сесії Нижньоапшанської сільської ради № 7 від 18 жовтня 2012 року вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку площею по 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], мешканкам [ADDRESS] Стверджує, що вказане рішення винесене з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню. Відповідно до ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0.15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Крім того, ст.ст. 141,142 ЗК України визначено чіткі випадки припинення права користування або права власності на земельну ділянку. Жодного з цих випадків сільською радою встановлено не було Земельну ділянку в нього не вилучалося, письмової згоди на вилучення ділянки він не надавав, рішення про вилучення земельної ділянки в судовому порядку не приймалося, як і не приймалося рішення сільської ради про вилучення земельної ділянки. Таким чином рішення органу місцевого самоврядування Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району не відповідає діючому законодавству та підлягає скасуванню. Тому просить суд рішення сесії Нижньоапшанської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Нижньоапшанської сільської ради про скасування рішення Нижньоапшанської сільської ради, посилаючись на те, що у відповідності до рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №7 від 18.10.2012р. надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку. Разом з цим, рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №15 від 18.10.2012р. надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Вважають, що рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №15 від 18.10.2012р. є незаконним і підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав: земельні ділянки площею по 0,25 га, розташовані по [ADDRESS] перебувають у їх користуванні з 2000 року, що стверджується довідками Нижньоапшанської сільської ради №964 від 24.12.2012р.та №965 від 24.12.2012 р. Відповідач [PERSON] земельної ділянкою площею 0,50 га по [ADDRESS] не користувався, а тому його доводи, що земельну ділянку в нього не вилучалося є безпідставними, оскільки не було жодної правової потреби у вилученні земельної ділянки, оскільки [PERSON] нею не користувався, а земельна ділянка з 2000 року перебуває у їх користуванні. Згідно статті 141 Земельного Кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку. Заяв про добровільну відмову від прав на виділені їм земельні ділянки площею по 0,25 га по [ADDRESS] у порядку, передбаченому ст.142 ЗК України ними не подавалося. Інші, передбачені ст. 141 ЗК України підстави припинення їх прав на користування зазначених земельних ділянок відсутні. Примусове припинення прав на земельні ділянки, в силу вимог ст. 143 ЗК України, може бути здійснене лише у судовому порядку. До суду з позовом про припинення їх прав на земельні ділянки з підстав, передбачених ст.143 ЗК України орган державної влади чи орган місцевого самоврядування не зверталися. Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення(викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Перелічених вимог земельного законодавства при прийнятті рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №15 від 18.10.2012р. не дотримано. За змістом абз. 1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р., вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. А згідно п. 11 зазначеної Постанови, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його незаконність. Крім цього, рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №15 від 18.10.2012р. про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,50 га, приймалося радою після того, як тією ж радою було прийнято рішення №7 від 18.10.2012р. про надання [PERSON] та [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки площею по 0,25 га, а тому рішення №15 від 18.10.2012р. повинно було прийматися з врахуванням раніше встановленого розміру земельної ділянки площею 0,25 га за земельної ділянки площею 0,25 га по [ADDRESS] та раніше прийнятого рішення № 7. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Та згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тому просять суд визнати незаконним та скасувати рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради № 15 від 18.10.2012 р. про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої по [ADDRESS] Тячівського району для ведення особистого селянського господарства, а у задоволенні позову [PERSON] до Нижньоапшанської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про скасування рішення 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №7 від 18.10.2012р. - відмовити. Позивач [PERSON] за первинним позовом, що є відповідачем за зустрічним позовом та його представники [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги за первинним позовом підтримали та просять їх задовольнити, а в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом заперечили та просять в задоволенні їх відмовити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві за первинним позовом. Крім цього зазначили, що раніше спірна земельна ділянка була в користуванні кооперативу «Думбреица» і її цільове призначення: ведення підсобного сільського господарства. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 14.04 2004 року ліквідовано кооператив «Думбреіца», однак цільове призначення земельної ділянки рішенням Нижньоапшанської сілької ради не змінено, а тому стверджують, що і з цих підстав рішення сесії Нижньоапшанської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] слід скасувати. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], що є третьою особою за первинним позовом та її представник [PERSON]. та [PERSON], який є також представником позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просять їх задовольнити, а в задоволенні позовних вимог за первинним позовом заперечили та просять в задоволенні їх відмовити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві за зустрічним позовом. Разом з цим ствердили, що земельні ділянки площею 0,25 га та 0,25 га розташовані по [ADDRESS], знаходяться у межах населеного пункту., а тому надані [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог ст.. 38 ЗК України. Крім цього стверджують , що відповідно до ч.1 статті 20 ЗК України прийнято рішення Нижньоапшанської сільської ради №7 від 18.10.2012р. про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки площею 0,25 га, та 0,25 га, розташовані по [ADDRESS] Тячівського району для будівництва і обслуговування житлового будинку, Нижньоапшанською сільською радою чим підтверджено віднесення цих земельних ділянок до категорії земель житлової і громадської забудови. Також стверджують, що відповідно до ст. 39 ЗК України та ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» використання земель житлової та громадської забудови може здійснюватися у відсутності генерального плану населеного пункту у разі наявності іншої містобудівної документації. В даному випадку такою документацією є детальний план забудови земельних ділянок розроблений [PERSON] та [PERSON] у відповідності до рішенням 19-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 03.09.2013р. №18. Рішенням 21-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 12.12.2013р. затверджено [PERSON] та [PERSON] проект детального планування території для будівництва і обслуговування житлових будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Таким чином стверджують, що земельні ділянки відносяться до земель житлової і громадської забудови, а тому надані для будівництва і обслуговування житлового будинку [PERSON] та [PERSON] правомірно. Крім цього посилаючись на п. «і» ч.2 ст.25, ст.. 56 Закону України «Про землеустрій» та на наявність у матеріалах справи письмові документів про факт користування [PERSON] та [PERSON], спірними земельними ділянками чим стверджують, що Нижньоапшанською сільською радою рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник Нижньоапшанської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на 15-ій сесії 6-го скликання Нижнепшанської сілької ради розглядались заяви як [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 50 га для ведення особисто селянського господарства в [ADDRESS], так і [PERSON] та [PERSON] про дання дозволу на виготовлення технічної документації площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS]. В той час не було відомо, що вказані земельні ділянки як [PERSON], так і [PERSON] та [PERSON] накладаються одна на одну, а тому оскаржувані рішення на сесії були прийняті. Земельні питання на сесію готує землевпорядник сільської ради, він же приймає документи від громадян, а тому йому не відомо чому в матеріалах сесії відсутні заява [PERSON] та ситуаційний план на виділену йому земельну ділянку. Разом с цим пояснив, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах несеного пункту де територія землі як сільськогосподарського призначення, так і житлової та громадської забудови. Стверджує, що [PERSON] та [PERSON] використовували спірну земельну ділянку ще до ліквідації кооперативу «Дубреіца». А також пояснив, що після ліквідації кооперативу «Думбреіца» рішення сількою радою про зміну цільового призначення земель, що знаходились в його користуванні не приймались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2012 році він працював землевпорядником Нижньоапшанської сільської ради і саме він готував документи на розгляд сесії сільської ради по земельним питанням. Від [PERSON] також він особисто приймав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку та необхідні до неї документи, а також він приймав заяви [PERSON] та [PERSON] про дання дозволу на виготовлення технічної документації площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS]. В той час йому не було відомо, що вказані земельні ділянки як [PERSON], так і [PERSON] та [PERSON] накладаються одна на одну, оскільки в тому місці де знаходяться ці ділянки було більше не зайнятих земель, а для встановлення точного місця він на місце знаходження земельних ділянок не виїжджав. Крім цього пояснив, що на той час були випадки, що спочатку громадяни подавали заяви про бажання отримати земельну ділянку, а потім виготовлялись необхідні документи. Стверджує, що заяви як [PERSON], так і [PERSON] та [PERSON] були предметом розгляду на 15-ій сесії 6-го скликання Нижнепшанської сілької ради. Також пояснив, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах несеного пункту де територія землі як сільськогосподарського призначення, так і житлової та громадської забудови. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом Нижньоапшанської сільської ради і був присутній на 15-ій сесії 6-го скликання Нижнепшанської сілької ради та пам'ятає, що розглядалась заяви [PERSON] про надання йому земельної ділянки, але не пам'ятає, що розглядались заяви про дання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Також пояснив, що на сесії не обговорювалось місце розташування земельних ділянок. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 15-ої сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сілької ради від 18 жовтня 2012 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Рішенням цієї ж сесії надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вказані земельні ділянки знаходились у користуванні кооперативу «Дубреіца» і накладаються одна на одну. Так земельні ділянки площею 0,25 га, на які надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON], накладаються на земельну площею 50 га, на яку надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку. Дані обставини визнані у судовому засіданні сторонами, а також підтверджуються держаним актом на право користування землею кооперативом «Думбраеіца» В № 088678, 1992 року (Т-1, а.с 141-143), експлікацією (Т-1, а.с. 218), проектом із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON].( Т-1, а.с. 4-14), технічною із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] ( Т-1, а.с 42-111) та актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25 .02.2014 року Державної інспекції сільського господарства (Т2 ). Із держаного акту на право користування землею кооперативом «Думбреіца» В № 088678, 1992 року (Т-1, а.с 141-143) вбачається, що землі надані в користування кооперативу для створення виробн6ичої бази по виготовленню будівельних матеріалів та ведення підсобного сільського господарства. Кооператив «Думреіца» ліквідовано 14.04.2004 рішенням Господарського суду Закарпатської області (Т.1, а.с. 195-196), а тому землі, що надані були йому в користування за основним своїм цільовим призначенням у відповідності до ст.2 ЗК України в редакції 1991 року та ст.. 19 ЗК України є землі промисловості та сільськогосподарського призначення. Після ліквідації кооперативу «Думбреіца» земельні ділянки, що знаходились його користуванні повернулись у комунальну власність територіальної громади с. Нижня Апша, при цьому цільове призначення земель залишилось не змінне. Повноваження територіально громади с. Нижня Апша у відповідності п. б ст. 80 ЗК України та ч. 1, 5 ст. 60 ЗК України « Про місцеве самоврядування в Україні» реалізовує Нижньоапшинська сільська рада. Суд вважає, що в цьому випадку рішення органу місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки у порядку ст.. 149 ЗК України не потрібне, однак потрібне рішення органу місцевого самоврядування у разі зміни цільового призначення землі, навіть якщо земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, оскільки категорія її призначення уже визначена попереднім власником і це не є землі житлової та громадської забудови . Тому суд до уваги не бере твердження позивача та представників за зустрічним позовом щодо надання спірної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 38 ЗК України, тобто із земель житлової та громадської забудови. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноваження. А у відповідності до ч.2 ст. 20 ЗК України, зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування , вилучення (викуп) земель і затверджують або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Вказаної нормою Закону стверджено, що орган виконавчої влади та орган місцевого самоврядування мають право змінювати цільове призначення земельних ділянок у випадку затвердження проекту землеустрою або прийняття рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно ст. 21, п.а) ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання ( передачу ) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Рішенням 15 сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 18.10.2012 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS]. Суд вважає, що вище вказаним рішенням Нижньоапшинська сільська рада змінила цільове призначення вказаної земельної ділянки з порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, оскільки надала дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку, а не затвердила проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність, як це передбачено ч.2 ст. 20 ЗК України, а тому суд вважає, що дане рішення в частинні надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] підлягає скасуванню.. Підлягає скасуванню в цій частині це рішення із тих підстав, що ні в [PERSON], а ні в [PERSON] ці спірні земельні ділянки в користуванні з 2000 року не знаходились. Так суд не бере до уваги, як доказ, довідки Нижньоапшанської сілької ради №№ 964, 965 від 24.12.20012 року, якими нібито стверджено, що [PERSON] та [PERSON] користуються вказаними спірними земельними ділянками з 2000 року, оскільки на цей час до 14.04.2000 року діяв кооператив «Думбреіца» в користуванні якого ця земля знаходилась, що стверджується актом на право користування землею кооперативом «Думбраеіца» В № 088678, 1992 року (Т-1, а.с 141-143) та рішенням Господарського суду Закарпатської області14.04.2004 (Т.1, а.с. 195-196)., Суд вважає, що не здача звітності кооперативом до Податкової інспекції не стверджує припинення його діяльності. Крім цього судом встановлено, що відповідно до протоколу №1 від 25.11.1989 року засновниками кооперативу «Думбраеіца» були [PERSON]- чоловік позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON], [PERSON]- батьки позивача за первинним позовом [PERSON] А позивачка [PERSON] є близькою людиною сім'ї позивачки [PERSON] і про цей факт остання та її представники не заперечили. Тому суд вважає, що як [PERSON] та [PERSON], так і [PERSON] могли приймати участь у користуванні спірної земельної ділянки допомагаючи засновникам кооперативу, як члени сім'ї та близькі люди, і у такий спосіб і даний час приймають участь у користуванні вказаної земельної ділянки, а фактично у користуванні і наданий час є ця земля у засновників кооперативу. Таким чином суд вважає, що після ліквідації кооперативу «Думбраеіца» його засновники продовжуючи користування землями, що були у його користуванні мали право у відповідності до ч.1,2 ст.118 ЗК України на її приватизацію, без зміни цільового призначення, на підставі технічних матеріалів. Тому суд вважає, що рішення 15 сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 18.10.2012 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] прийняті також в порушення вимог ч.2 ст. 118 ЗК України, а тому із цих підстав підлягає скасуванню. Отже виходячи з вище наведеного, суд вважає, що первинний позов [PERSON] слід задовольнити. Щодо зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] то суд вважає, що в задоволенні його слід відмовити, оскільки, як уже вище наведено потреб у вилученні спірної земельної ділянки у [PERSON] та [PERSON] не було, так як вони не були її користувачами, а також належними доказами стверджено, що заява [PERSON] про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку та необхідні до неї документи до Нижнеапшанської сілької ради надавались, а саме це зареєстровано в журналі реєстрації заяв громадян, які мають бажання придбати земельну ділянку під № 616, 03.08.2012 року, а також це підтвердив свідок [PERSON], який в судовому засіданні ствердив, що від [PERSON] він особисто приймав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку та необхідні до неї документи. Крім цього, як представник сільської ради, так і свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що заява [PERSON] про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га, розташовану по [ADDRESS], була предметом розгляду на 15 сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 18.10.2012 року. Таким чино відсутність в Нижнеапшанській сількій раді заяви [PERSON] про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку та необхідних до неї документів не стверджує той факт, що такі не подавались і не були предметом розгляду на 15 сесії 6-го скликання Нижньоапшанської сільської ради від 18.10.2012 року, а тому твердження позивачів за зустрічним позовом та їх представників щодо цього суд до уваги не бере, а також не бере до у ваги, як доказ, в цій части акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25.02.2014 року Державної інспекції сільського господарства. Як встановлено судом [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства у відповідності до вимог ч.ч. 6.7. ст.118 ЗК України Отже виходячи з вище наведеного суд вважає,що в задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Судові витрати за покласти позивачів.

Outcome: approved