Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем, [PERSON], шлюб укладено у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 30 липня 2015 року, про що зроблено актовий запис за № 134. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей:син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, так як з відповідач взагалі не турбується своїми дітими, і власні грошові кошти витрачає для власних потреб. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги та утримання своїх дітей та не переймається про те, що діти підростають та отребують більших витрат, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину та 1200 грн. на утримання позивачки [PERSON], по досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем, [PERSON], шлюб укладено у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 30 липня 2015 року, про що зроблено актовий запис за № 134. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей:син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, так як з відповідач взагалі не турбується своїми дітими, і власні грошові кошти витрачає для власних потреб. Крім того між сторонами відсутня домовленість щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, які згідно матеріалів позовної заяви проживають разом з матір'ю, позивачем по справі. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги та утримання своїх дітей та не переймається про те, що діти підростають та отребують більших витрат, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину та 1200 грн. на утримання позивачки [PERSON], по досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільних з позивачем дітей не має, ніде не працює, має мінливий дохід, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача суд, розглядаючи вказану справу в межах позовних вимог, які оцінені судом в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач офіційно не підтвердив, що він працює, має мінливий дохід, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із дати подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved