Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу укладеного на товарній біржі дійсним. В обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 11.09.1997 року вона придбала у [PERSON] будинок [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу здійснено на AT «Запорізька регіональна біржа нерухомості» за адресою [ADDRESS] , відповідно до змісту договору він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає (пункт 9 договору). 20.09.1997 року позивач вказаний договір позивач зареєстрував в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. В листопаді 2020 року позивач вирішила скласти заповіт та звернулась до нотаріусу, однак останній відмовив в усному порядку у вчиненні відповідної дії, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим. Позивач стала шукати продавця, але місцезнаходження його невідоме (пройшло вже 23 роки після укладання договору). У зв`язку із цим вона вирішила звернутись до AT «Запорізька регіональна біржа нерухомості», однак вказане підприємство вже не існує, що, зокрема, підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7066/19 від 19.05.2020. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву не надав. Згідно із відповіддю, наданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, інформація про реєстрацію відповідача [PERSON] відсутня. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 03.02.2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14:30 год. 03.02.2021 року. ІІІ. Позиції сторін В судове засідання позивач в не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом 11.09.1997 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (Покупець) уклали договір купівлі - продажу будинку, за яким [PERSON] купила житловий будинок за адресою: будинок [ADDRESS] . Договір складено та зареєстровано на AT «Запорізька регіональна біржа нерухомості», та на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню. Договір підлягає реєстрації у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до реєстраційного напису орендного підприємства «Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації» №2858 від 20.09.1997 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Інформація щодо зареєстрованого місця проживання продавця - [PERSON] на території України відсутня. За інформацією позивача продавець є громадянином Російської федерації і після продажу будинку виїхав до цієї країни. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у вересня 1997 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» (в редакція, яка діяла на момент укладення договору) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст. 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на вересень 1997 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в ОП «Запорізьке МБТІ», тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на належну частину спірного будинку і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору [PERSON] навіть немає зареєстрованого місця проживання на території України. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу №5145.К від 11.09.1997 року, зареєстрованого AT «Запорізька регіональна біржа нерухомості» підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved