Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 07.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] , проте він ухиляється від виконання батьківських прав та обов`язків, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає ні матеріальної підтримки , ні моральної, у зв`язку з чим просить позбавити його батьківських прав відносно сина. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте завчасно подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити, повністю підтверджуючи викладені обставини в позові. 4. Відповідач - [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини не з`явлення суду не повідомив, відзиву на позов не подав. 5. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Оскільки відповідач, з огляду на вимог ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, судом прийнято рішення про ухвалення заочного рішення у справі, що узгоджується з вимогами ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. 7. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.11/. 8. Згідно акту обстеження від 13.08.2019 року виданого житлово-будівельним кооперативом Авіатор-20» мешканцями квартири [ADDRESS] являються орендарі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана родина мешкає за даною адресою вже два роки. За період проживання характеризується добре. Всі працевлаштовані, умови забезпечення задовільні. У родині виховується дитина дошкільного віку, яка відвідує дитячий заклад, доглянута, гарно виховується, гуляє на вулиці тільки у супроводі бабусі або матусі. Родина має за місцем проживання гарну репутацію, контактна, ввічлива, доброзичлива. (а.с. 15) 9. Як вбачається з довідки закладу дошкільної освіти № 125 комбінованого типу [PERSON] дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 20 листопада 2017 року по теперішній час./а.с.16/. 10. Згідно характеристики закладу дошкільної освіти № 125 комбінованого типу [PERSON] проявляє себе як вихована, спокійна, врівноважена дитина. [PERSON] легко йде на контакт з однолітками та дорослими, приймає активну участь у іграх з дітьми, часто бере на себе головні ролі. Хлопчик із задоволенням відвідує заняття, виконує всі поставлені перед ним завдання, розуиово розвинений, із задоволенням відвідує гуртки, завжди охайно одягнутий та чистий. /а.с.17/. 11. Як вбачається з довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби [PERSON] дійсно не отримує аліменти від [PERSON] за період з 03.10.2018 року по 31.07.2019 року, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання батьківських прав та обов`язків. V. Оцінка суду. 12. Суд звертає увагу, що втручання в право відповідача на сімейне життя здійснюється згідно законом, зокрема на підставі ст.ст.164-167 СК України, є вочевидь необхідним та обумовлене захистом прав, інтересів дитини - [PERSON] , [INFO] . 13. Згідно з ст.ст.9,18 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 14. Положеннями ч.3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. 15. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому факт проживання когось з батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їх батьківських прав та обов`язків по вихованню дитини. 16. Згідно із ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. 17.Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 18. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна позиція зазначена у ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 19. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 20. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина - [PERSON] , [INFO] , визначених ст.150 СК України, фактично самоусунувшись від них, не реалізує своїх прав щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не дбає про фізичний та розумовий розвиток дитини, не цікавиться її оточенням, не надає ні матеріальної ні моральної допомоги, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Вище зазначені докази, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання є переконливими, достатніми і свідчать про системне та тривале ухилення [PERSON] від виконання власних батьківських обов`язків, а відтак наявні беззаперечні правові підстави, з огляду на вимоги ст.164 СК України, для позбавлення його батьківських прав. 21. Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, з огляду на приписи п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». 22. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 23. За фактичних обставин справи встановлено, що тривала бездіяльність щодо усвідомленого самоусунення від батьківських обов`язків не обумовлена поважними чи винятковими обставинами, пасивна поведінка відповідача по справі та не з`явлення до суду, незважаючи на неодноразові виклики, підтверджують відсутність його бажання відновити родинні стосунки з дитиною. 24. Згідно до вимог ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи конкретні обставини справи, що підтверджується наданими в розпорядження суду доказами, суд не вбачає можливості для застосування до [PERSON] попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. В зв`язку з тим, що поведінка відповідача може мати зворотній характер, а інтереси дитини наразі мають першочергове значення в даній справі, суд приходить до переконання про необхідність на даний момент застосування саме крайнього заходу впливу - позбавлення [PERSON] батьківських прав. Застосування ж інших заходів впливу, на думку суду, буде становити загрозу психологічному стану та здоров`ю дитини, що є неприпустимим. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому статтею 169 СК України, окрім того даний захід не виключає і можливість побачення останнього з власною дитиною. 25. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Outcome: approved