Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Заявник, в порядку ст.257-1 ЦПК України звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт смерті [PERSON] (18.05.1949 р.н.) 25 березня 2017 року у місті Луганську. Заявлені вимоги мотивує тим, що 25.03.2017 у місті Луганськ, який є тимчасово окупованим, померла матір її померлого чоловіка [PERSON], [INFO], про що Жовтневим відділом запису актів громадського стану Луганського міського управління юстиції було видано свідоцтво про смерть. Оскільки документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у здійсненні державної реєстрації смерті органом ДРАЦС заявниці було відмовлено, через що виникла необхідність у зверненні до суду. Будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи заявниця в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги нею підтримані. Представник заінтересованої особи Горішньоплавнівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не зявився, надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заяви не заперечують. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. Відповідно до положень п.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Виходячи зі змісту ст.258 ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. За нормами ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали судом встановлено, що померла [PERSON] є матірю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії ІІ-АВ № 301628 (а.с.15). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІІ-ЕД № 279232 заявник та [PERSON] 12.08.1989 зареєстрували шлюб (а.с.15). Чоловік заявника [PERSON] 09.03.2016 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.18). Згідно із наданим заявником свідоцтвом про смерть, 25 березня 2017 року померла [PERSON] у місті Луганськ, яке є тимчасово окуповане, про що було складено відповідний актовий запис за №603 (а.с.2). Суд вказує, що виходячи з вищевикладеного заявник є єдиним родичем померлої [PERSON], якій надано законодавством України право звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи у відповідності до ст. 257-1 ЦПК України. Виходячи зі змісту повідомлення, адресованого на імя заявника, у проведенні державної реєстрації смерті органом ДРАЦС м. Горішні Плавні Полтавської області було відмовлено, у звязку із поданням нею документів, виданих на тимчасово окупованій території. У поданій заяві метою встановлення факту смерті заявником зазначено є проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного свідоцтва. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII Верховна Рада України постановила визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. За змістом розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року, до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, входить місто Луганськ. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які документи, видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків (стаття 9 Закону). З огляду на викладене, свідоцтво про смерть [PERSON], що видане Жовтневим відділом запису актів громадського стану Луганського міського управління юстиції, територія яка є тимчасово окупованою, діє поза межами Конституції та законодавства України та не є підставою для реєстрації смерті на території України. За нормами \~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~від 1 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Враховуючи, що [PERSON] померла на території, яка є тимчасово окупованою, після її смерті заявник не може провести державну реєстрацію смерті, а отримане нею свідоцтво про смерть є недійсним в контексті ст.9 Закону №1207-VII, з метою захисту її законних прав та інтересів, суд доходить висновку про задоволення вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved