Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу визнання за [PERSON] , 1938 року народження, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , всі права забудовника, в тому числі права здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності на домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами) за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 1960 року перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] , та 11.09.1965 року ними укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Навесні 1969 року будівництво домоволодіння завершено. 25 квітня 1969 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був офіційно зареєстровано. [INFO] [PERSON] помер, спадщину, в тому числі нерухоме майно, а саме належну частку будинку [ADDRESS] успадковано позивачем як дружиною померлого. Спірних питань щодо наявного у власності позивача житлового будинку ніколи не виникало. В жовтні 2019 року [PERSON] вирішено переоформити (передати в дар) будинок на користь доньки [PERSON] . Разом з тим, при укладанні договору відчуження виникли певні перешкоди, оскільки житловий будинок після завершення будівництва не було здано в експлуатацію. Позивачем вжито спроби для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на права забудовника, однак у видачі такого свідоцтва нотаріусом відмовлено. За захистом майнових прав позивач звернулася до суду. Ухвалою суду від 25.11.2019 року порушено справу за позовною заявою [PERSON] , між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 26). Ухвалою суду від 27.01.2020 року по справі в якості третьої особи залучено [PERSON] (а.с. 43). Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність на підставі наявних документальних доказів. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України не подано, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Треті особи без самостійних вимог на предмет позову [PERSON] , [PERSON] правом подачі письмових пояснень, в порядку ст. 193 ЦПК України, не скористалися, суду адресовано заяви з визнанням обставин, викладених в позові, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від 1 до 5 включно від 11.09.1965 року - Красноармійською міською радою надано [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 500 кв. м. за адресою: [ADDRESS] для будівництва житлового будинку площею 30,52 кв. м., кількість кімнат - 4, надвірні споруди та господарські побудови - сарай, погріб; договір нотаріально посвідчений 30.10.1965 року (а.с. 7-8). Згідно свідоцтва про одруження серійний номер [NUMBER] - 25 квітня 1969 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , подружжю присвоєно єдине прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть - а.с. 9), після його смерті відкрилася спадщина. Частина 1 ст. 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч. ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з роз`ясненнями, що викладену в постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - відносини спадкування регулюються правилами ЦК України в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а у разі відкриття спадщини до вказаної дати застосовується чинне на той час законодавство. Якщо ж спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК (в ред. 2004 року) і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. В узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування у яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР. З урахування вказаного, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , правове регулювання її прийняття здійснюється на підставі 524 - 564 ЦК в редакції 1963 року. [PERSON] за життя не скористався наданим статтею 534 ЦК України (в редакції 1963 року) правом на залишення заповіту, тому спадкування після його смерті здійснено за законом. Статтями 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено дві черги спадкоємців за законом. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] (позивач) та донька [PERSON] (третя особа, родинні відносини документально підтверджено свідоцтвом про народження а.с. 8, свідоцтво про укладення шлюбу - а.с. 19, свідоцтво про смерть - а.с. 20, свідоцтво про шлюб - а.с. 21). Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно листа № 8011 від 30.10.2019 року комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» [PERSON] з 24.07.1974 року по 13.11.1992 року перебувала на реєстраційному обліку та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , який був зареєстрований за цією адресою з 03.04.1969 року по день смерті [INFO] (а.с. 41). Згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 68/01-15 від 22.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] на реєстраційному обліку місця проживання перебувають: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 09.06.1989 року; - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 26.09.2000 року (а.с. 39). Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть - а.с. 40). [PERSON] є дружиною [PERSON] , відповідно невісткою [PERSON] , тому не входить до кола спадкоємців після смерті останнього. Відповідно до листа Першої покровської державної нотаріальної контори № 1174/01-16 від 18.12.2019 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58792301 від 18.12.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 409, дата заведення - 18.12.2019 року, місце зберігання Перша покровська державна нотаріально контора; коло спадкоємців невідомо, оскільки нотаріальною конторою на підставі п. 10 Положення про Державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 року № 870/5, п. 15 Правил ведення нотаріального діловодства у зв`язку із закінчення строку зберігання документів здала в жовтні 2013 року до Донецького обласного державного нотаріального архіву (а.с. 30, 31). 29 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Першої покровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори від 29.10.2019 року відмовлено (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З постанови державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори від 29.10.2019 року вбачається, що у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину відмовлено з наступних мотивів: - згідно відомостей зі Спадкового реєстру за спадкодавцем відкрита спадкова справа № 409 та видане свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 4842; - для видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину необхідна спадкова справа, щоб з`ясувати коло спадкоємців, осіб які прийняли спадщину, осіб, які відмовилися від спадщини за законом після смерті спадкодавця; - нотаріальні документи за 1997-2001 роки (в тому числі спадкова справа № 4842) передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву на зберігання; - спадкову справу № 409 немає змоги отримати за відповідним запитом, оскільки документи знаходяться в архівосховищах в м. Донецьку, доступ до яких відсутній з причини не підконтрольності населеного пункту, проведення Операції об`єднаних сил (антитерористичної операції), про що надано довідку завідувача Донецького обласного нотаріального архіву № 819/01-012 від 22.10.2019 року (а.с. 15). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 року для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. Згідно довідки № 1227/01-02 від 08.10.2019 року комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» - за відомостями станом до 01.01.2013 року будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Красноармійської нотаріальної контори від 30.10.1965 року, реєстр 2-1186 в КП «БТІ» зареєстровано 19.04.1974 року (а.с. 14). Згідно технічного паспорта, складеного 30.09.2019 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» експлікація домобудівництва за адресою: [ADDRESS] включає наступні назви будівель і споруд: житловий будинок «А-1» 1969 р. будівн., тамбур «а-1» 1969 р. будівн., прибудова «а1-1» 1992 р. будівн., літня кухня «Б-1» 1965 р. будівн., сарай «В-1» 1985 р. будівн., убиральня «Г-1» 1978 р. будівн., сарай «Д-1» 1980 р. будівн., сарай «Е-1» 1985 р. будівн., літній душ «Ж-1» 1992 р. будівн., «пг-1» погріб 1970 р. будівн., І вимущення, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 колодязь (а.с. 10-13). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Реєстрацію прав власності на домобудівництво за адресою: [ADDRESS] за життя [PERSON] не проведено. Правові підстави для успадкування прав власності на житловий будинок відсутні. Разом з тим, до складу спадщини спадкодавця входить право забудовника на спірне домоволодіння на момент відкриття спадщини та не припинилося внаслідок смерті [PERSON] . Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 24-753/4/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок недоцільно, та визначено правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. З урахуванням вказаного, суд задовольняє вимоги [PERSON] про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] права забудовника на домоволодіння на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved