Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання, посилаючись на те, що позивач надає послуги з централізованого опалення на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами. Відповідач [PERSON] є споживачем вищевказаної послуги та на її ім`я відкритий особовий рахунок [NUMBER] для оплати послуг. Відповідач отримує послуги з теплопостачання, однак в порушення діючого законодавства не вносить плату за отриманні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 51602,27 грн. За вказаних обставин просив стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Каховтеплокомуненергго» заборгованість за послуги централізованого опалення у сумі 51602, 27 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила застосувати позовну давність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення, що надає КПТМ «Каховтеплокомуненерго», на її ім`я за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок [NUMBER], відповідно до якого ведеться облік розрахунків між КПТМ «Каховтеплокомуненерго» та [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 51602,27 грн., яка складається з заборгованості за період з жовтня 2016 року по липень 2019 року та заборгованості за період з 2011 року по 01.06.2016 року. 02.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості з оплати за теплопостачання, за яким відповідач мала погасати заборгованість, яка утворилась у період з 2011 року по 01.06.2016 року, в розмірі 17863,36 грн на протязі 12 місяців, починаючи з 01 листопада 2016 року, з обов`язковим щомісячним платежем у розмірі 1500, грн. Розрахунок зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогамист.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.530ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Доводи відповідача щодо пропущення строку позовної давності свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново(ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України) Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається з матеріалів справи 02.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості з оплати за теплопостачання, за яким відповідач мала погасати заборгованість, яка утворилась у період з 2011 року по 01.06.2016 року, в розмірі 17863,36 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] уклавши договір про реструктуризацію заборгованості 02.11.2016 року вчинила дії, що свідчать про переривання перебігу трьох річного строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦПК України, а тому саме з дати укладання договору про реструктуризацію перебіг позовної давності починається заново, позивач звернувся до суду 16.07.2019 року, тобто в межах строку позовної давності встановленого законодавством. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з теплопостачання. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожиту теплову енергію та судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved