Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду з позовною заявою в якій вказує, що 22 серпня 2016 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» (далі - позивачем) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір №СК-25/0057/16/43/99 (далі - Договір), відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки. 22 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 до Договору (далі - Додатковий договір №1), відповідно до якого його сторони погодили, що позивач надає відповідачу-1 транш в розмірі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки, за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 7860 (сім тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійка. Позивач виконав умови Додаткового договору №1 та надав відповідачу транш в сумі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки, згідно її заяви від 22 серпня 2016 року, на перерахування коштів на реквізити карточки «ПриватБанк» - підтвердження перерахування платіжне доручення. Зазначає, що відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме, зобов'язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. У разі неповернення позичальником суми кредиту своєчасно він зобов'язаний сплатити: суму простроченого тіла кредиту, нараховані проценти, відповідно до Кредитного договору, три проценти річних від простроченої суми грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії спрямовані на повернення банку кредитних коштів та процентів, чим грубо порушуються законні права позивача, в зв'язку з чим, просять стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки «СуперКредит»: 3930 гривень 29 копійок - заборгованості по сплаті частини несплаченого тіла кредиту; 6509 гривень 67 копійок заборгованості по сплаті процентів за період з 15 листопада 2017 року по 15 лютого 2019 року; 2220 гривень 39 копійок - інфляційних втрат на прострочення тіла кредиту за період з 23 серпня 2016 року по 31 січня 2019 року; 471 гривні 51 копійки - трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання по кредиту за період з 23 серпня 2016 року по 15 лютого 2019 року; 959 гривень 97 копійок - трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання по процентам за період з 23 серпня 2016 року по 15 лютого 2019 року; 23 гривні - витрачених коштів на листування, що разом становить 14114 гривень 83 копійки та судові витрати. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності Позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Судового виклику № 288/378/19/3756 від 12 квітня 2019 року розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п'ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 30 березня 2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що: "При розгляді справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів слід виходити з положень Конституції України та враховувати, що кредитні відносини врегульовано законами України: від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України». За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 22 серпня 2016 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-25/0057/16/43/99, відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки. 22 серпня 2016 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору, відповідно до пункту 1 якого сторони погодили, що Кредитна спілка «СуперКредит» надає [PERSON] транш у розмірі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки. Сума неповернутого кредиту на момент підписання даного договору складала 7860 (сім тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійка. Відповідно до пункту 3.1 Договору кредит мав надаватися Відповідачу-1 у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Відповідача-1 або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок Відповідача - 1 в кредитну спілку за його заявою. Кредитна спілка «СуперКредит» виконала умови Додаткового договору №1 та надала Відповідачу-1 транш в сумі 7860 (семи тисяч вісімсот шістдесяти) гривень 41 копійки, згідно її заяв від 22 серпня 2016 року, на реквізити карточки «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується платіжним дорученням №8439 від 22 серпня 2016 року. Відповідно до підпункту 9 пункту 2.4 Кредитного договору Відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го вказаного в Додатковому Договорі, а також сумами, не меншими, ніж вказані в п. 3 Додаткового договору № 1. Відповідно до пункту 3.2 Кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку шістдесят шість процентів річних. Відповідно до пункту 3.4 Кредитного договору у випадку прострочення термінів платежів, визначених в пункті 3 останнього укладеного сторонами Додаткового договору, Позивач має право стягувати з Відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі одного відсотка від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Згідно пункту 3.6 Кредитного договору, прострочення суми кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені. Відповідачем було порушено пункт 3 умов Додаткового договору № 1, а саме, зобов'язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Наведене підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором №СК-25/0057/16/43/99 від 22 серпня 2016 року, станом на 15 лютого 2019 року з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] перед кредитною спілкою становить 10439 гривень 96 копійок, яка складається з 3930 гривень 29 копійок - заборгованості по сплаті частини несплаченого тіла кредиту; 6509 гривень 67 копійок заборгованості по сплаті нарахованих проценті за період з 15 листопада 2017 року по 15 лютого 2019 року. Як вбачається з листа від 17 грудня 2018 року Кредитна спілка «СуперКредит» повідомляла [PERSON] про погашення простроченої заборгованості в термін до 27 грудня 2018 року, який вона отримала за місцем реєстрації та проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору, заборгованість позичальника перед позивачем в цій частині складає 3651 гривня 87 копійок, з яких: 2220 гривень 39 копійок - інфляційних втрат на прострочення тіла кредиту за період з 23 серпня 2016 року по 31 січня 2019 року; 471 гривня 51 копійка - трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання по кредиту за період з 23 серпня 2016 року по 15 лютого 2019 року; 959 гривень 97 копійок - трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання по процентам за період з 23 серпня 2016 року по 15 лютого 2019 року. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Викладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2129цс16. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно вимог статті526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до статті 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. За частиною першою статті 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України - якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних відсотків. Згідно частини першої статті 1048, частини першої статті 1054 ЦК України - за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором. З огляду на вищенаведене, суд вважає що позовні вимоги СК «СуперКредит» слід задовольнити. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved