Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2020 року звернулася до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Мрія» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Ухвалою судді від 11.06.2020 року вказаний позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на\~09.07.2020 року в порядку спрощеного провадження\~у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області з викликом сторін. Позов обґрунтовано тим, що у провадженні Старосамбірського міськрайонного суду Львівської області перебувала справа № 455/785/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТзОВ «Мрія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. 24.06.2015 року Старосамбірським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення у справі № 455/785/14-ц, яким позов задоволено частково. 23.12.2015 року Апеляційний суд Львівської області скасував рішення Старосамбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2015 року та ухвалив нове рішення, яким вирішив стягнути з ТзОВ «Мрія» на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 7\~361 грн. та на відшкодування моральної шкоди 103\~456 грн. 05.02.2016 року відділом державної виконавчої служби Сколівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви [PERSON] 07.05.2020 року головним державним виконавцем Сколівського районного ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50060605 у зв`язку із виплатою ТОВ «Мрія» боргу у повному розмірі. Протягом усього часу з моменту набрання рішенням законної сили боржник ТзОВ «Мрія» не вчинив жодних дій із відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Зважаючи на те, що рішення Апеляційного суду Львівської області набрало законної сили 23.12.2016 року, то строк виконання зобов`язання за рішенням почався від 23.12.2016 року. Оскільки ухвалена постанова Львівського апеляційного суду у справі 453/143/18 від 28.02.2019 року про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення з 23.12.2016 року до 28.02.2018 року, відповідно, дані періоди вже не можуть включатися у розрахунок. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області у справі 453/312/19 задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТзОВ «Мрія» про відшкодування інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення від 01.03.2018 року по 14.03.2019 року, тож дані періоди не можуть включатися у розрахунок. Зважаючи на те, що грошове зобов`язання і надалі не виконувалось від 14.03.2019 року до 07.05.2020 року, то виникла необхідність подати новий позов за період від 14.03.2019 року по 07.05.2020 року (постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із сплату заборгованості). Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційне збільшення становить 4\~491,29 грн. та 3% річних становить 3\~834,57 грн. Просить на підставі ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України стягнути з відповідача за період 14.03.2019 року до 07.05.2020 року 8\~325,86 грн. Представник відповідача ТзОВ «Мрія» - Шимін І.Ю. - 09.07.2020 року подав пояснення, в яких вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Вважає, що позивачем подано невірний розрахунок заборгованості. Із даного рішення суду вбачається, що останнім днем прострочення виконання грошового зобов`язання є 14.03.2020 року, а із постанови про закінчення виконавчого провадження № 50060605 від 07.05.2020 року ТзОВ «Мрія» виконало судове рішення в повному обсязі в сумі 110\~817 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1538 від 28.04.2020 року № 1585 від 06.05.2020 року, № 1586 від 06.05.2020 року. Тобто, розрахунок заборгованості мав проводитись за період з 15.03.2019 року по 27.04.2020 року. Зазначає, що ТзОВ «Мрія» не здійснює фактичну господарську діяльність з березня 2017 року, передавши всі свої активи до статутного капіталу ТзОВ «Мрія-М» та не отримує доходи, товариство не користувалось коштами позивача, який не надав їх Товариству за будь яким договором, а тому не могло добровільно повернути борг за рішенням суду. Вважає, що [PERSON] отримала дохід в розмірі 110\~817 грн. станом на 06.05.2020 року, а тому має можливість сплати судовий збір. Окрім того, представник відповідача зазначив про сумніви у справжності підпису позивача. Відповідно до ухвали суду від 09.07.2020 року судове засідання у даній справі відкладено на 10.09.2020 року, встановлено [PERSON] строк для усунення недоліків поданої нею до ТзОВ «Мрія» позовної заяви до 08.09.2020 року, шляхом надання доказів про сплату судового збору, або належним чином обґрунтувати неможливість виконання вимоги ухвали із наданням письмовим доказів, роз`яснено позивачу, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені в ухвалі, то позов буде залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Позивачем 27.08.2020 року подане клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку із тим, що вона є особою пенсійного віку, не працює та не має доходів, проживає в гірській зоні, а також на її утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є пенсіонером, що підтверджується довідкою № 579, виданою виконавчим комітетом Великосільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 13.08.2020 року. Ухвалою суду від 10.09.2020 року заяву [PERSON] про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено [PERSON] сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн. до ухвалення судового рішення у справі. \~ \~ \~ \~В судове засідання у\~режимі відеоконференції\~з Франківським\~районним судом\~м.\~Львова з`явились\~представники сторін.\~Представник позивача\~ адвокат\~Біликом П.Б.\~поданий позов\~підтримав,\~просить його\~задоволити з\~підстав,\~наведених в\~ньому.\~Також до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~просить призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 20.01.2016 року Старосамбірським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 455/785/14-ц про стягнення з ТзОВ «Мрія» на користь [PERSON] 7361 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 103\~456 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2020 року виконавче провадження № 50060605 з примусового виконання виконавчого листа №\~455/785/14-ц, виданого 20.01.2016 року Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення 7361,00 грн. матеріальної шкоди та 103\~456,00 грн. моральної шкоди, а всього 110 817, 00 грн., закінчено. Станом на день розгляду справи, грошове зобов`язання не виконувалося від 14.03.2019 року до 07.05.2020 року і відповідні докази протилежного у матерілах справи відсутні. Позивачем ставиться вимога щодо сплати суми майнового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, розмір якого, складає 8\~325, 86 грн. Окрім цього, згідно з наданим позивачем розрахунком, три проценти річних за користування коштами за вищевказаний період становить 3\~831, 39 грн., а інфляційне збільшення становить 4\~491,29 грн. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Як зазначено позивачем та не спростовано стороною відповідача, грошові кошти не були своєчасно виплачені позивачу. Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат 4 491,29 грн. та трьох процентів річних 3 834,57 грн., нарахованих за період з 14.03.2019 року по 07.05.2020 року на суму заборгованості при виконанні рішення по справі № 455/785/14-ц. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. Інфляційне збільшення боргу правильно позивачем рахується за формулою: сума боргу * процент інфляції. Розрахунок 3% річних також правомірно здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Відповідачем у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві. Доводи відповідача про те, що вірним для розрахунку заборгованості є період з 15.03.2019 року по 27.04.2020 року, суд вважає помилковими, адже закінчення виконавчого провадження № 50060605 підлягало закінченню після фактичного виконання в повному обсязі виконавчого листа № 455/785/14-ц, виданого 20.01.2016 року, що узгоджується зі ст. 39 Закону України «Про закінчення виконавчого провадження». Виконання в повному обсязі виконавчого листа № 455/785/14-ц підтверджено платіжними дорученнями № 1538 від 28.04.2020 року, № 1585 від 06.05.2020 року, № 1586 від 06.05.2020 року, про що зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження № 50060605. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.06.2015 року, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача 7 361 грн. матеріальних збитків та 103 456 грн. на відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ \~З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, суд переконаний, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. З врахуванням наведеного наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої\~статті 625\~ЦК України та стягнення з відповідача ТзОВ «Мрія» на користь [PERSON] інфляційних втрат за період з 14.03.2019 року по 07.05.2020 року включно, - у розмірі 4 491 грн. 29 коп. та три проценти річних від простроченої суми, - у розмірі 3\~834, 57 грн., а всього 8\~325, 86 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 136 ЦПК України\~якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до\~ст. 257 цього Кодексу\~залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Оскільки ухвалою\~судді Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~від 10.09.2020\~року позивачу\~було відстрочено\~сплату судового\~збору до\~дати ухвалення\~судового рішення\~по справі,\~а за\~результатами розгляду\~справи ухвалено\~рішення про\~задоволення позовних\~вимог,\~то з\~відповідача,\~відповідно доч. 2\~ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved