Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер прайс», третя особа\~ Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про зняття арешту з автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який накладено державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2011 року у виконавчому провадженні №29144371, та акту опису і арешту майна від 11 лютого 2016 року. Обґрунтовує позов тим, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] ними було спільно набуто зазначений вище автомобіль. 11 лютого 2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2011 року у виконавчому провадженні №29144371, було накладено арешт на все належне [PERSON] рухоме і нерухоме майно, в тому числі на вказаний транспортний засіб. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року за позивачем визнано право власності на автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 12 квітня 2017 року вона звернулася з заявою до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про повернення їй спірного автомобіля, однак їй було відмовлено у його поверненні з посиланням на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області не вирішувалося питання про скасування арешту на спірний автомобіль. З цих підстав позивач вважає, що її права порушені, оскільки на майно, яке належить їй на праві власності, накладено арешт, внаслідок чого вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися цим майном. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON]\~ подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Купер прайс», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, повторно до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: На виконанні Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №29144371 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 15 травня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 409765,15 гривень на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик», яке відступило право вимоги ТОВ «Купер прайс». В ході виконання зазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2011 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], а саме автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 11 лютого 2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на підставі зазначеної постанови, складено акт опису й арешту колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ "Купер прайс" про визнання права власності задоволено та визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Відповідно до ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], перебуває у приватній власності позивача [PERSON] 12 квітня 2017 року позивач звернулась до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про повернення їй спірного автомобіля, що підтверджується відповіддю Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції №11707 від 19 квітня 2017 року. Як убачається із зазначеної відповіді, позивачу [PERSON] відмовлено у поверненні колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року не вирішувалось питання про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Із зазначених норм Закону слідує, що арешт майна в ході здійснення примусового виконання застосовується щодо майна, яке належить боржникові. Відповідно до ч. 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Стаття 41 Конституції України надає кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Згідно з ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зіст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зіст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2ст. 386 ЦК України). Судом установлено, що автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Відтак, позивач, як власник майна, має право здійснювати своє право власності відповідно до закону, в тому числі володіти, користуватись та розпоряджатись ним. Однак, унаслідок того, що спірне майно перебуває під арештом, позивач обмежена у здійсненні свого права власності на нього, хоч не є боржником за виконавчим провадженням, і обєктивних передбачених законом підстав для обмеження її у праві власності на майно не встановлено. Таким чином, у силу накладеного та не знятого арешту на спірний автомобіль порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном відповідно до закону. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом зняття арешту з автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], накладеного постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 листопада 2011 року у виконавчому провадженні №29144371. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст.316,319,321,328,391 ЦК України, ст. ст. ст.56,59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved