Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 08.12.2015 р. до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона мешкає [ADDRESS], який є власністю житлово-будівельного кооперативу «Восток-6». В зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання її сина - [PERSON], який не мешкає в квартирі з 2000 року, однак залишається зареєстрованим за зазначеною адресою, чим чинять їй перешкоди в користуванні житлом, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім , про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] ( за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 16.12.2015р.), судова повістка повернулася до суду з позначкою «у зв'язку з закінченням терміну зберігання», заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою учасників судового процесу фіксування звукозаписувальними засобами не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 17/1000 частки житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом права власності на житло від 28.02.1992 року, виданим Районним відділом комунального господарства Виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м.Кривого Рогу та зареєстровано в Міському бюро технічної інвентаризації , записано у реєстрову книгу № 58 стор.№144 ( а.с.9). У квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання - [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою №59 від 03.12.2015 року, виданою ЖБК «Восток-6» (а.с.19) та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 16.12.2015 року /а.с.24/. Однак, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2000 року, що вбачається з довідки №59 від 03.12.2015 року, виданої ЖБК «Восток-6» (а.с.19). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заперечень на позов ним не подано. Докази у справі щодо наявності домовленості між власником квартири [PERSON] та ним відсутні. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі більше п'ятнадцяти років без поважних причин, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх. Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved