Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області, Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області про зняття заборони на проведення реєстраційних операцій стосовно транспортного засобу. Свої вимоги мотивує тим, що в лютому 2011 року придбав у громадянина [PERSON] вантажний автомобіль FIAT SKUDO, 1999 року випуску . 11.03.2011 року даний автомобіль він зареєстрував в Дрогобицькому ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Після переобладнання цього автомобіля з вантажного на вантажопасажирський на підставі дозволу № 330241 від 15.04.2011 року « НДІПРОЕКТ « 05.07.2011 року Дрогобицьке ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області зареєструвало його автомобіль FIAT SKUDO, 1999 року випуску, д.н.з [NUMBER], як вантажопасажирський -В та видало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. В липні 2015 року він хотів зняти свій автомобіль FIAT SKUDO, 1999 року випуску з обліку для його продажі, однак Центром надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міст Дрогобич, Трускавець, Борислав та Дрогобицького району при ГУМВС України у Львівській області видано йому довідку № 1723 від 14.07.2015 року про те, що згідно комп»ютерного обліку Центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Дрогобич, Трускавець, Борислав та Дрогобицького району при ГУМВС України у Львівській області, станом на 14.07.2015 року на автомобіль FIAT SKUDO, 1999 року випуску, д.н. з [NUMBER], слідчим ГУМВС У у Львівській області Гелецьким В.І. від 21.03.2012 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій зазначеного транспортного засобу. Вважає, такі дії слідчого незаконними та такими, що порушують його охоронювані законом інтереси, як власника майна, а тому просить скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 21.03.2012 року по кримінальній справі № 181-0062 в частині, що стосується накладеної заборони на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку ) по транспортному засобу FIAT SKUDO, 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.07.2011 року виданого Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області та зобов»язати УДАІ ГУМВС України у Львівській області в особі Центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міст Дрогобич, Трускавець, Борислав та Дрогобицького району при ГУМВС України у Львівській області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку ) по транспортному засобу FIAT SKUDO, 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та його адвокат вимоги підтримали та позов просили задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. Представники ГУМВС України у Львівській області та Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області в судове засідання не з»явилися, надіславши на адресу суду письмове заперечення та просять слухати справу без їх представника. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Встановлено, що транспортний засіб : FIAT SKUDO, 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER],) є власністю позивача [PERSON] Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 21.03.2012 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку ) відносно транспортному засобу FIAT SKUDO, 1999 року випуску, номер шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], до вирішення питання по кримінальній справі № 181-0062 Відповідно до вказаної постанови розслідуванням встановлено, що протягом 2008- 2010 року невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, здійснили первинну реєстрацію транспортних засобв у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб використовуючи при цьому паспортні дані та довіреності. В подальшому під час проведення даної реєстрації, невстановлені слідством особи діючи умисно підробляли квитанції про сплату фізичними особами на яких проводилась первинна реєстрація податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково та подавали їх у Львівське ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів. Однак доказів того, що позивач є підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, не надано. Відсутні також докази визнання спірного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні. Відтак, накладення заборони на належний позивачу [PERSON] товариству транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказані автомобілі набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно дост. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами чч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку в діях позивача [PERSON] не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобілів; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі. У відповідності до Порядку державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 року № 1388 реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків. Тобто у разі відсутності документів про сплату відповідних податків реєстрація, перереєстрація в технічний огляд транспортних засобів не проводиться. Відповідно до статті 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів" податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться. Відтак, доводи відповідачів щодо порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» в частині несплати відповідного податку, не може бути правовою підставою для відмови у позові. Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved