Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] з вимогами: усунути перешкоди у користуванні частиною будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом їх вселення. На обґрунтування позову зазначили, що разом з відповідачем є співвласникам будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка є власником 1/6 частини вказаного будинку та проживає у ньому, чинить перешкоди у користуванні, не впускає їх, не дає ключі від будинку, внаслідок чого вони не можуть реалізувати своє право, як власники, на користування будинком. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Рух справи. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10.08.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивачі [PERSON] в своїх інтересах особисто та як представник по довіреності позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вона пояснила, що [PERSON] є її колишньою свекрухою та власником 1/6 частки будинку за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Інші: 1/2 частка будинку належить їй на підставі договору дарування, по 1/6 частці належить її донькам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину. [PERSON] на протязі тривалого часу чинить перешкоди у користуванні нею та її дочками своєю власністю. Відповідач у категоричній формі не визнає їх право власності, не впускає навіть на подвір`я домоволодіння. На спроби пройти до будинку, [PERSON] виштовхує їх у зв`язку із чим мало місце виклику поліції. Вказала, що іншого житла не має, тимчасово проживає у Панському будинку, який є пам`яткою історії. Позивач [PERSON] просила задовольнити позов та пояснила, що [PERSON] є її бабусею. Після смерті батька вона успадкувала 1/6 частку житлового будинку. На даний час вона проживає в м. Харкові, винаймає житло. [PERSON] не впускає її у будинок та заперечує проти проживання у ньому. Дії відповідача вважає такими, що порушують її права, як власника. Представник позивача [PERSON] - адвокат Пухтаєвич Є.В. наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 16.09.2021 від відповідача [PERSON] надійшов лист, в якому вона зазначила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , на розгляд справи з`явитися не може у зв`язку з похилим віком. Будинок будував її чоловік [PERSON] , який в 1995 році помер. При оформленні спадщини на вимогу позивача [PERSON] її дочка, [PERSON] та вона відмовилися від спадщини на користь сина [PERSON] . Позивач і раніше покидала чоловіка, а потім поверталася, а так як спадщина при розлученні не ділиться, вона умовила її сина переписати половину на неї і 13.02.2001 син подарував їй половину будинку, а в серпні 2001 року [PERSON] покинула будинок без будь-яких пояснень. 25.05.2012 [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належної позивачеві 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , рішення суду № 2007/651/12 від 05.07.2012. Позивач замінила замок і ключі їй не давала. Вказала, що сумісне їх проживання є недоцільним. В натурі будинок не поділений і, в даній ситуації, вважає доцільним, щоб [PERSON] сплатила їй 100 тис. грн та була власником будинку. Фактичні обставини, встановлені судом. З договору дарування житлового будинку від 13.02.2001 серія АВР № 312303, посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької держнотконтори Харківської області Марченко Н.І., вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , при будинку є надвірні будівлі: сарай, гараж, льох, колодязь, ворота (а. с. 3). Зі свідоцтва на право на спадщину за законом від 03.07.2013, посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5630894 від 03.07.2013 вбачається, що [PERSON] є власником 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , при будинку є надвірні будівлі: сарай, гараж, льох, колодязь, ворота (а. с. 6, 7). Зі свідоцтва на право на спадщину за законом від 03.07.2013, посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5633545 від 03.07.2013 вбачається, що [PERSON] є власником 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , при будинку є надвірні будівлі: сарай, гараж, льох, колодязь, ворота (а. с. 4, 5). Зі свідоцтва на право на спадщину за законом від 03.07.2013, посвідченого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5630894 від 03.07.2013 вбачається, що [PERSON] є власником 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , при будинку є надвірні будівлі: сарай, гараж, льох, колодязь, ворота (а. с. 6, 7). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 60267899 від 31.05.2016 підтверджується, що 1/2 житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , 1/6 - [PERSON] , 1/6 - [PERSON] та 1/6 - [PERSON] (а. с. 11, 12). Зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 14.12.2013 вбачається, що 14.12.2013 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу змінила на " [PERSON] " (а. с. 20). З довідки відділення поліції № 1 Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.06.2021 № 3327/119-85-74/17/2021 вбачається, що позивач [PERSON] зверталася до поліції з повідомленням про те, що колишня свекруха [PERSON] не впускає її до будинку, який належить їм на праві спільної сумісної власності, вказане повідомлення було зареєстровано у встановленому порядку до ЖЄО за № 864 від 06.06.2021, за вказаним фактом співробітниками поліції була проведена перевірка, під час перевірки матеріалу було встановлено, що в даній події відсутні ознаки будь-якого кримінального або адміністративного правопорушення, рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою, оскільки в даній події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин (а. с. 94). З рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04.10.2012 справа № 2007/651/2012 вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просила зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належної їй 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] звільнити належну їй на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] подав до суду зустрічний позов про визнання недійсним договору дарування від 13 лютого 2001 року 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди задоволено частково, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] , як співвласниці нерухомого майна, у здійсненні нею права на володіння, користування та розпорядження 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS] , у задоволенні решти вимог\~ [PERSON] відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 13 лютого 2001 року, за умовами якого [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] відмовлено. (а. с. 95-101). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до частини 1 та 3 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частин 1-3 статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. На підставі частин 1, 2 статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності, як це передбачено статтею 361 Цивільного кодексу України. Відповідно до правил статті 358 Цивільного кодексу України, яка регулює правила здійснення право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Як встановлено судом, між сторонами склалися напружені стосунки з приводу поведінки відповідача [PERSON] , яка категорично не визнає право позивачів, які є співвласниками будинку, на користування житловим будинком. Позивачами доведено належність їм та відповідачу на праві спільної часткової власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та факт перешкоджання з боку відповідача у реалізації позивачами наявного у них права власності. При цьому, суд враховує позицію відповідача [PERSON] , викладену у заяві, яка надійшла на адресу суду 16.09.2021, та яка підтверджує невизнання нею права, зокрема у позивача [PERSON] , на проживання у будинку за зазначеною адресою та вбачає недоцільність сумісного проживання. Посилання відповідача [PERSON] у своїй заяві від 16.09.2021 на рішення суду від 04.10.2012 у справі № 2007/651/2012, яким зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належної [PERSON] 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , як рішення, яким вже було вирішено спір, судом не приймається, оскільки даним рішенням було вирішено спір між іншими сторонами. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 908,00 грн на користь позивачів.

Outcome: approved