Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач 06.12.2019 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем 09 червня 2007 року , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 509 (серія та номер свідоцтва [NUMBER] ), стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття, стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 09 червня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем . Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на дійсний час проживають з матерю. Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя та обов`язки, внаслідок чого відбувалась сварки , сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в січні 2018 року. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки повністю втрачено почуття любові, довіри та взаєморозуміння. Тому подальше збереження сім`ї стає неможливим, що суперечить інтересам позивача. Батько дітей не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча він людина здорова, працевлаштована, має дохід, та в змозі надавати таку допомогу. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 20.01.2020 року відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання на 28.02.2020 року. У підготовче засідання позивач не з`явилась , подала письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги задовольнити. У підготовче засідання відповідач не з`явився , подав письмову заяву , в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 09 червня 2007 року зареєстрували шлюб , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 509, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім`єю не проживають тривалий час , позивач та відповідач, який не заперечує проти розірвання шлюбу , не бажають зберегти шлюб, в розумінні ч. 1\~ст. 24 СК України\~, ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а\~ст. 56 СК України\~передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позовні вимоги в цій частині- задоволенню. В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей позивач посилається на те, що після припинення фактичних шлюбних відносин діти постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні. Батько дітям матеріальної допомоги не надає, при цьому працює та має постійний дохід, інших аліментних зобов`язань не має. Вана самостійно не має змоги в матеріальному плані забезпечити дітей повноцінно. Зі змісту позову вбачається, що відповідач працевлаштований та отримує дохід. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.180 СК України, \~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 та ст.183 СК України, \~за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Статтею 182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006року №3«Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України\~, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3\~ частини від усіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття, що буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб дітей. Позовні вимоги позивача в цій частині законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд роз"яснює сторонам, що відповідно до ст. 80 та ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому в порядку ст.141 ЦПК України\~суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Крім того, на користь позивача підлягають стягнення судові витрати , понесені нею по оплаті судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: approved