Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Шкварчук В.Д. звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства, третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою; стягнення з страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.10.2018 року о 16.28 год., [PERSON] , в м.Чернівці по вул. Л .Кобилиці, 122 «А» керуючи транспортним засобом марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення із транспорним засобом марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився під його керуванням, в результаті чого відбулося зіткнення вищезазначених автомобілів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Факт скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, вина останнього в його скоєнні, а відповідно і причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями [PERSON] (порушення правил дорожнього руху) та суспільно небезпечними наслідками (зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження) підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/5382/18, провадження № 3/725/3273/18 від 07.11.2018 року, яка набрала законної сили 18.11.2018 року. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням зазнав значних технічних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність винуватця даної ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП (04.10.2018 року), була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК / 8576327 від 07.05.2018 року та відомості з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність полісу № АК / 8576327 від 07.05.2018 року на день ДТП (04.10.2018 року). У відповідності до вищезазначеного страхового полісу, страхувальником виступає Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100000,00 грн., розмір франшизи - складає 1000,00 грн. Повідомлення про настання 04.10.2018 року події, дорожньо-транспортної пригоди, (як це вимагає п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), що має ознаки страхового випадку, винуватцем події (водієм) [PERSON] було подано до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»у встановлені законодавством строки. Про факт настання даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» була проінформована [PERSON] на гарячу лінію та безпосередньо шляхом подання письмового повідомлення про ДТП до відділення страховика в м.Чернівці. Він направив 25.02.2019 року лист на адресу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а саме: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, заяву про виплату йому страхового відшкодування, що підтверджується квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню даного листа та накладною № 5800107777118 від 25.02.2019 року та описом вкладенням до даного цінного листа з відбитком календарного штемпеля 25.02.2019 року, який страховиком був отриманий 27.02.2019 року. Проте, у відповідь на його заяву про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»листом № 2164 від 19.03.2019 року, відмовили у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що він не є власником пошкодженого автомобіля і що він не є потерпілим у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю в нього права на отримання ним страхового відшкодування. Вважає відмову ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у виплаті йому страхового відшкодування та у визнанні його потерпілим безпідставною та незаконною, оскільки у відповідності до свідоцтва [NUMBER] від 08.02.2012 року про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником вищезазначеного транспортного засобу являється [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , його право власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.02.2012 року. Проте, факт визнання його потерпілим, а також факт наявності у нього свідоцтва про реєстрацію пошкодженого транспортного засобу марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким він керував під час ДТП, а також наявності у нього посвідчення водія серії [NUMBER] від 03.06.2010 року; також правомірність володіння ним даним транспортним засобом підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/5382/18, провадження № 3/725/3273/18 від 07.11.2018 року, яка набрала законної сили, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: схемою місця ДТП від 04.10.2018 року, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серї БД № 055871 та безпосереньо виданим на його ім`я посвідчення водія серії [NUMBER] від 03.06.2010 року. Експлуатація автомобіля марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належного на праві власності [PERSON] , ним здійснювалася правомірно, за згодою останнього, він законно володів та користувався автомобілем, в тому числі і на момент настання ДТП 04.10.2018 року. Вважає, що має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно Висновку авто-товарознавчої експертизи № 93-11-18 від 28.11.2018 року, експерта [PERSON] матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року, станом на момент виконання даної експертизи 28.11.2018 року, становить 26762,08 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року станом на момент виконання даної експертизи 28.11.2018 року, становить 54770,02 грн. Винуватець ДТП - водій [PERSON] станом на день настання ДТП 04.10.2018 року і станом на даний час перебував та перебуває у трудових відносинах з відповідачем - Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством. Автомобіль марки МДКЗ-433372, державний реєстраційний номер [NUMBER] на якому винуватець ДТП [PERSON] допустив зіткнення та спричинив пошкодження транспортного засобу позивача перебував у його користуванні під час виконання ним трудових обов`язків як водія Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства. Оскільки винуватець ДТП - водій [PERSON] станом на день настання ДТП 04.10.2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством та виконував свої трудові (службові) обов`язки, а тому даний відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії свого працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Вважає, що з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»на його користь підлягає до стягнення матеріальний збиток (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, при цьому в межах ліміту відповідальності 100 000,00 грн.) за мінусом франшизи (1000 грн.), а з роботодавця винуватця ДТП - Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства підлягає стягненню частина вартості відновлювального ремонту, яка не покрита страховим відшкодуванням, на день розгляду справи. Крім того, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини [PERSON] він позбавлений можливості користуватися пошкодженим транспортним засобом, відремонтувати пошкоджений транспортний засіб матеріальної можливості не має, змушений витрачати багато свого життєвого часу на відновлення свого порушеного цивільного права, незаконні дії відповідача призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Також позивач просить стягнути з страховика пеню, інфляційне збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки рішення про відмову у здійсненні виплати йому страхового відшкодування прийняте страховиком ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»19.03.2019 року, тому вважає, що 20.03.2019 року є датою з якої має починатися нарахування штрафних санкцій. Посилаючись на норми законодавства, просить позовну заяву задовольнити та стягнути судові витрати по справі: витрати по сплаті судового збору, за проведення експертизи та витрати на правову допомогу. Відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивач [PERSON] не є особою, що має право на отримання страхового відшкодування, просили відмовити в задоволенні позову. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Шкварчук В.Д. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останніх до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та в його інтересах представник відповідача, адвокат Бондарук І.Ю. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність та відсутність відповідача, позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач представник Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, від останньго до суду поступила письмова заява, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та просив справу слухати в його відсутність. Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] в судове засідання не зв`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, від останньго до суду поступила письмова заява, в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та просив справу слухати в його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.....У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, 04.10.2018 року о 16.28 год., [PERSON] , в м. Чернівці по вул. Л .Кобилиці, 122 «А» керуючи транспортним засобом марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення із транспорним засобом марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився під його керуванням, в результаті чого відбулося зіткнення вищезазначених автомобілів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Факт скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, вина останнього в його скоєнні, а відповідно і причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями [PERSON] (порушення правил дорожнього руху) та суспільно небезпечними наслідками (зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження) підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/5382/18, провадження № 3/725/3273/18 від 07.11.2018 року, яка набрала законної сили 18.11.2018 року (а.с.30). Автомобіль марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , в результаті зіткнення транспортних засобів, зазнав значних технічних ушкоджень. Відповідно цивільно-правова відповідальність винуватця даної ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП 04.10.2018 року, була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8576327 від 07.05.2018 року та відомості з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність полісу № АК/8576327 від 07.05.2018 року на день ДТП 04.10.2018 року (а.с.32). Згідно страхового полісу, страхувальником виступає Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ЗИЛ «МДК 433372-00», державний реєстраційний номер [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 100000,00 грн., розмір франшизи - складає 1000,00 грн. (а.с.31). Позивач [PERSON] подав заяву про настання 04.10.2018 року події, дорожньо-транспортної пригоди, що має ознаки страхового випадку, винуватцем події (водієм) [PERSON] було подано до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у встановлені законодавством строки та повідомив про факт настання даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на гарячу лінію та безпосередньо шляхом подання письмового повідомлення про ДТП до відділення страховика в м. Чернівці. 25.02.2019 року позивачем було направлено цінний лист на адресу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а саме: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, із заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с.33), що підтверджується квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню даного листа та накладною № 5800107777118 від 25.02.2019 року та описом вкладенням до даного цінного листа з відбитком календарного штемпеля 25.02.2019 року (а.с.36, 37). Відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховиком отримано лист 27.02.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення вказаного цінного листа (а.с.37). У відповідь на заяву позивача про виплату страхового відшкодування, відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено лист № 2164 від 19.03.2019 року, яким позивачу [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля і що позивач не є потерпілим у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю в позивача права на отримання страхового відшкодування (а.с.38). Згідно до свідоцтва [NUMBER] від 08.02.2012 року про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником вищезазначеного транспортного засобу є третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , його право власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 08.02.2012 року (а.с.39). З копії схеми місця ДТП від 04.10.2018 року та копії посвідчення водія [PERSON] серії [NUMBER] від 03.06.2010 року вбачається, що експлуатація автомобіля марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належного на праві власності третій особі що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , позивачем здійснювалася правомірно, за згодою останнього, позивач законно володів та користувався автомобілем, в тому числі і на момент настання ДТП 04.10.2018 року (а.с.40-42). У відповідності до Висновку експерта № 93-11-18 від 28.11.2018 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишиним Я.Д., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року, станом на момент виконання даної експертизи 28.11.2018 року, становить 26762,08 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року станом на момент виконання даної експертизи 28.11.2018 року, становить 54770,02 грн. (а.с.43-77). Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 1 п. 1.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Передбачено ст.395 ч. 1 ЦК України, що право володіння та право користування - є речовими правами на чуже майно. Встановлено ст. 396 ч. 1 ЦК України, - особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Визначено п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, в даному випадку: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серії [NUMBER] від 03.06.2010 року та реєстраційного документа на транспортний засіб (а.с.39, 41). Таким чином, позивач [PERSON] правомірно володів та керував транспортним засобом марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є потерпілим також у відповідності до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці по справі № 725/5382/18, провадження № 3/725/3273/18 від 07.11.2018 року, яка набрала законної сили, про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно ст. 269 КУпАП, - потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу, у відповідності до ст. 1 п. 1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ч.1 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; шкода має бути оцінена у порядку та в спосіб, який передбачено законом. Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.1187 ч.ч.1, 2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Передбачено ст.22 п.22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду № 755/18006/18 від 04.07.2018 року, Велика Палата Верховного суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на викладене вище, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно до ст. 22 ч. 1 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Передбачено ст. 1192 ЦК України, - що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, …, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством... . Згідно ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Встановлено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством... Згідно пунктів 1.6 розділу 1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 року): - відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин; - фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); - величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Згідно з п. 8.5.2 розділу 8 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту визначається за формулою: Св.р. = Ср + См + Сс (1), де: Св.р. - вартість відновлювального ремонту КТЗ; Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту. Згідно з п. 8.3 розділу 8 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», - вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ за формулою: Ср + См + Сс*(1 - Ез) + ВТВ (2), Св.р.з. = Ср + См + Сс*(1 - Ез) (3), де: У - вартість матеріального збитку; Св.р.з. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ; Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; Ез - коефіцієнт фізичного зносу КТЗ; ВТВ - величина втрати товарної вартості. Крім того п.п. а, п. 8.6.2 розділу 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», - величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ. Таким чином, позивач [PERSON] має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з відновленням належного йому пошкодженого транспортного засобу, що являє собою витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (відповідно до ст. 22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому, у зв`язку із виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (згідно ст. 1192 ЦК України). У відповідності до п.14 роз`яснень, сформульованих у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», - якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Визначено ст. 1194 ч. 1 ЦК України, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно Висновку авто-товарознавчої експертизи № 93-11-18 від 28.11.2018 року, експерта [PERSON] : матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року, станом на момент виконання даної експертизи (28.11.2018 року), становить 26762,08 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 04.10.2018 року станом на момент виконання даної експертизи (28.11.2018 року), становить 54770,02 грн. Відповідно до постанови від 04.07.2018 року Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц в якій зроблено висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] як винуватець даної ДТП станом на день настання ДТП 04.10.2018 року і станом на даний час перебував та перебуває у трудових відносинах з відповідачем - Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство, що підтверджується повідомленням №293 від 26.12.2018 року (а.с.78). За участю автомобіля марки МДКЗ-433372, державний реєстраційний номер [NUMBER] на якому винуватець ДТП [PERSON] допустив зіткнення та спричинив пошкодження транспортного засобу позивача перебував у його користуванні під час виконання ним трудових обов`язків як водієм Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства, що підтверджується подорожнім листом № 552632 вантажного автомобіля, серії 12АБЕ від 03-04.10.2018 року (а.с.79). У відповідності до ст.1172 ч.1 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки, винуватець ДТП [PERSON] станом на день настання ДТП 04.10.2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством та виконував свої трудові (службові) обов`язки, тому даний відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії свого працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Верховний суд виклав свою позицію в постанові від 13.02.2019 р. по справі №207/2838/15-ц, відповідно до якої, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоду заподіяно майну; то згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, або особа, відповідальність якої застрахована, має компенсувати позивачу суму франшизи в повному обсязі. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду № 755/18006/18 від 04.07.2018 року, Велика Палата Верховного суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на викладене вище, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальний збиток (вартість відновлювального ремонту автомобіля марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, при цьому в межах ліміту відповідальності 100 000,00 грн.) за мінусом франшизи (1000,00 грн.) 25762,08 грн., а з роботодавця винуватця ДТП - Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства підлягає стягненню частина вартості відновлювального ремонту, яка не покрита страховим відшкодуванням, на день розгляду справи, а саме: 54 770,02 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля марки AUDI A6, д.н.з. [NUMBER] ) - 25 762,08 грн. (розмір страхового відшкодування), а всього у розмірі: (54 770,02 - 25 762,08) = 29 007,94 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача [PERSON] , слід зазначити що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі 04.05.2016 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №444, з громадянкою [PERSON] (а.с.81). Під час зареєстрованого шлюбу позивача [PERSON] з громадянкою [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.82). У зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , позивач був позбавлений можливості користуватися пошкодженим транспортним засобом. Допитаний позивач [PERSON] в якості свідка в судовому засіданні пояснив, що відремонтувати пошкоджений транспортний засіб матеріальної можливості не має, він змушений витрачати багато часу на відновлення свого порушеного цивільного права, незаконні дії відповідача призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків. Він є утриманцем своєї сім`ї, яка складається з 3-х осіб: його, дружини [PERSON] та малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , якому тільки виповнився 1 рік. Його дружина [PERSON] на даний час (вже майже 1,5 року) не працює, оскільки, перебуває в декретній відпустці та здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 3-річного віку. У нього відсутня матеріальна можливість відновити автомобіль, оскільки він на даний час ніде не працює, дружина не працює та фактично перебувають разом з малолітнім сином на його повному матеріальному утриманні. Відповідач Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство, як роботодавець винуватця ДТП [PERSON] , його, як потерпілого від протизаконних дій його працівника, повністю ігнорує, шкоду не відшкодовано завданої їх працівником матеріальної і моральної шкоди. З моменту настання ДТП, що сталася 04.10.2017 року і по день подання даного позову, відповідач або його працівник [PERSON] не відшкодували йому шкоду. Він змушений відновлювати своє порушене право в суді, звертатися за правовою допомогою до адвоката, витрачати багато часу на вчинення даних дій та оплачувати правову допомогу адвоката, так як матеріальне становище його сім`ї на даний час є вкрай скрутним. Факт заподіяння йому моральних страждань підтверджується фактом пошкодження його автомобіля, яким він керував володів та володіє до даного часу на законних підставах. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 23 ч.3 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено ст. 1167 ЦК України, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до п.3 роз`яснень Верховного Суду України, в постанові пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, враховуючи моральні страждання завдані позивачу незаконними діями відповідача, спричиненими працівником [PERSON] , як особою, яка її завдала, вина якого доведена постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.11.2018 року. У відповідності до правової позиції, висловленої Верховним судом України у постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-108цс13, шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Згідно ст. 1188 ч. 2 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, передбачено ст. 1187 ч. 2 ЦК України, що також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у своїй постанові від 05.09.2018 року по справі № 534/872/16-ц, провадження № 61-11969св18. Оскільки обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, моральну шкоду сляд стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства, як роботодавця винуватця ДТП [PERSON] Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] , 25.02.2019 року, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування від 25.02.2019 року (а.с.33-35), що підтверджується квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню даного листа та накладною № 5800107777118 від 25.02.2019 року та описом вкладенням до даного цінного листа з відбитком календарного штемпеля 25.02.2019 року, лист страховиком отриманий 27.02.2019 року (а.с.36-37). У відповідності до ст. 36 Закону України ч. 36.2 абзацом 1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.. ; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Встановлено ст.36 Закону України ч. 36.2 абзацом 6 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Проте, у відповідь на заяву позивача [PERSON] про виплату страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направили лист № 2164 від 19.03.2019 року позивачу, яким відмовили позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування, мотивуючи відмову тим, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля і що він не є потерпілим у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю в нього права на отримання мною страхового відшкодування (а.с.38). Позивач [PERSON] звертався із заявою про виплату страхового відшкодування від 25.02.2019 року, у сумі 25762,08 грн., у виплаті якої відповідачем йому було відмовлено 19.03.2019 року, а тому з 20.03.2019 року слід рахувати нарахування штрафних санкцій. Крім того, штрафні санкції нараховуються по дату подання позову включно і будуть продовжуватись нараховуватись шляхом подання заяви чи заяв про збільшення позовних вимог до дня виплати страхового відшкодування, тобто нарахування штрафних санкцій є період з 20.03.2019 року (включно) по 27.05.2019 року (день подання позову) (включно). Визначено ст. 546 ч.1 ЦК України, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ч. 3 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 36 п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Передбачено ст. 625 ч. 2 ЦК України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України. Встановлено п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом у відповідності до ст.526, ст.625 ч.2 ЦК України, що повністю узгоджується із правовою позицією, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, зазначеною в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 року, відповідно до якого правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ст. 625 ч. 2 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12, відповідно до якої законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ст. 549 ч. 3 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч. 2 ЦК України). Розрахунок інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних слід розрахувати з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у листі від 01.07.2014 року - «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до якого, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Відтак, сума пені складає 1730,65 грн., інфляційне збільшення складає 257,62 грн., 3 % річних складають суму 146,10 грн., а всього підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»: 1730,65 + 257,62 + 146,10 = 2 134,37 грн. У відповідності до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу (набрали чинності з 01.01.2019 року). Оскільки збільшувати позовні вимоги поза межами підготовчого судового засідання не передбачено, слід відповідно до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, про нарахування пені, інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних, які мають бути стягнуті з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача [PERSON] до моменту повного виконання рішення. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. 08.11.2018 року між адвокатом [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.86) та додаткову угоду №1 (а.с.87). Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 27.05.2019 року, вартість суми гонорару становить 13383,00 грн. (а.с.88). З акту виконаних робіт №1 від 27.05.2019 року вбачається, що адвокат Шкварчук В.Д. виконав, а клієнт - позивач [PERSON] оплатив кошти у розмірі 13383,00 грн. (а.с.89), що також підтверджується розрахунковою квитанцією Серія [NUMBER] (а.с.90), а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, зокрема: витрат на правову допомогу, підлягають задоволенню. Крім того, за проведену судову автотоварознавчу експертизу №93-11-18 (а.с.43-76) за проведення якої сплачено кошти в сумі 3200,00 грн. у відповідності до квитанції №969329 (а.с.85) слід також стягнути кошти з відповідачів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 20.05.2019 року, в розмірі 1536,80 грн. Оскільки, всі понесені позивачем судові витрати за сплату судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката, складає 18119,80 грн., слід стягнути з кожного відповідача пропорційно заявленим до кожного відповідача позовним вимогам виходячи із ціни позову у такому співвідношенні, а саме: з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», - 49,02 % від розміру всіх понесених позивачем судових витрат за майнові вимоги, що на день пред`явлення позову складає: (18119,80 / 100% х 49,02%) = 8 882,33 грн.; з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства - 50,98 % від розміру всіх понесених мною судових витрат за майнові вимоги, що на день пред`явлення позову складає: (18 119,80 / 100% х 50,98%) = 9 237,47 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України» зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved