Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] такою, що потребує примусову госпіталізацію до КМКПНЛ №1 ім. Павлова в зв'язку з потребою у стаціонарному лікуванні. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те що на диспансерному обліку Київського міського психоневрологічного диспансера № 4, знаходиться [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], у зв'язку з захворюванням на психічну хворобу у формі епілепсії, на обліку у лікаря психіатра перебуває з малолітства, неодноразово лікувалась в КМКПНЛ №1 ім. Павлова, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2012 над [PERSON] встановлено опіку та призначено опікунів - матір [PERSON] та батька [PERSON], в подальшому замість батька опіку прийняв брат [PERSON], у зв'язку із своїм захворюванням [PERSON] потребує планової госпіталізації до КМКПЛ № 1 ім. Павлова. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просив задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару у зв'язку із загостренням психічної хвороби, що проявляється в неадекватній поведінці, в т.ч. стала тривожною, психомоторно збуджена. Лікар психотерпевт Рудий С.І. в судовому засіданні вказував на те, що пацієнт потребує планової госпіталізації до стаціонару з метою не тільки надання медичної допомоги а і корекції лікування яке остання отримує. Враховуючи наведене дану заяву підтримав та просив її задовольнити. Зацікавлені особи та [PERSON] в судовому засіданні просили заяву задовольнити, надати дозвіл на госпіталізацію та пояснили, що дійсно [PERSON] страждає на психічну хворобу, є інвалідом 1 групи з дитинства, в лютому 2017 р. перенесла операцію в зв'язку з чим дійсно потребує не тільки надання медичної допомоги а і корекції лікування, яке остання отримує. Прокурор в судовому засіданні вважала вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, та просила дані вимоги задовольнити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Як вбачається з рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19.04.2012 р. у цивільній справі ун.№ 2608/5043/12 пр.№ 2-о/2608/167/12, встановлено опіку над недієздатною [PERSON], [INFO] та опікунами призначені заінтересовані особи у справі - [PERSON] та [PERSON], крім того, як вбачається з даного рішення [PERSON] була визнана недієздатною рішенням суду від 21.12.2011. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК від 17.10.2011 [PERSON] визнана інвалідом I-А групи довічно та рекомендовано спостереження психіатра (а.с. 7). Київським міським психоневрологічним диспансером №4 [PERSON], [INFO] була повторно направлена на госпіталізацію до психоневрологічної лікарні в добровільному порядку (а.с. 5). На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 3308 від 24.05.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що [PERSON] страждає психічним захворюванням. Потребує госпіталізації у плановому порядку до стаціонару психіатричного профілю ТМО «Психіатрія» (а.с. 3-4). Як вбачається з наданих документів, [PERSON] дійсно страждає на психічний розлад, в зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved