Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Заявник завернувся до суду із вказаною заявою в якій просить суд встановити факт родинних відносин та факт постійного проживання зі спадкодавцем. Свою заяву заявник мотивувала тим, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку пай. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після брата, однак під час огляду документів виявилося, що в їх свідоцтвах про народження записані різні анкетні дані їх батьків, також ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини та відсутні документи, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв'язку з тим, що усунути зазначені розбіжності в позасудовому порядку в заявника можливості немає. Наявна розбіжність перешкоджає заявнику реалізувати його спадкові права, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин та встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, на час відкриття спадщини. Заявник до початку судового засідання надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник зацікавленої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню, виходячи з обставин зазначених самим заявником які, знайшли повне підтвердження в ході розгляду справи в суді. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Ново-Мар'янівка Апостолівського району Дніпропетровської області. В графі «Мати» зазначено [PERSON], в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 12.09.1938 року Володимирівською сільською радою, актовий запис № 35 [PERSON], [INFO]. В графі «Мати» зазначено [PERSON], в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.9). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.012.2004 р. Після смерті брата відкрилася спадщина: право на земельну частку (пай). Вказане підтверджується Книгою реєстрації сертифікатів по КСП «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області, в якій за № 1549 [PERSON] 12.03.1997 року отримав сертифікат серії [NUMBER]. Відповідно до фототаблиці № 1, № 2 на яких зображений житловий будинок, в якому мешкав померлий до 2002 року, розташований в с. [ADDRESS], не придатний до проживання. Актом депутатського обстеження від 04.10.2016 року підтверджується факт спільного проживання [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS], з жовтня 2002 року по грудень 2004 року. З огляду на викладене, а також те, що заінтересовані особи не заперечують проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів є доведеним факт родинних відносин заявника [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], як рідних братів. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. Згідно до ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі факту родинних відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved