Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], яким просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 14.08.2009 року нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] та стягнути з відповідача у його користь судові витрати. В обгрунтування позову вказує, що його мати [PERSON] померла 11.05.2012 року, що стверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: ? частку квартири по вулиці Кульпарківській, 133/17 у місті Львові. Звернувшись у Пяту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини дізнався, шо [PERSON] 14.08.2009 року заповіла належну їй частку його сестрі [PERSON], що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 23.05.2012 року. На час складання заповіту його мати хворіла онкологічним захворюванням. З 2004 року вона знаходилась на обліку у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі, що стверджується довідками про лікування в стаціонарі. Крім цього, за місяць до посвідчення оскаржуваного заповіту його мати зверталась до лікарів за медичною допомогою, а саме: 01.09.2009 року в ДУ «Інститут патології та трансфузійної медицини АМН України»; 03.07.2009 року до лікаря онколога, 06.07.2009 року до лікаря онколога; 14.07.2009 року до лікаря отоларинголога з призначенням відповідного курсу лікування. Під час лікування [PERSON] проходила курси хіміотерапії, приймала сильно діючі препарати, про що є відповідні лікарські записи у медичній картці. Вважає, що хворобливий стан впливав на її світосприйняття, внаслідок чого вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. На підставі наведеного, просить задовольнити позов. У судове засідання позивач не зявився, його повноважний представник подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Представник третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори у суд не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України вважаю за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши такі доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.\~10-11\~та\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що [PERSON] померла 11.05.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 283762, долученою до матеріалів справи. /а.с.9/. Згідно з копією Свідоцтва про народження Серії І-СГ № 331649 позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. /а.с.8/. Як встановлено судом, покійній [PERSON] на праві спільної часткової власності належала ? частка спірної квартири [ADDRESS], яку вона за життя заповіла своїй дочці [PERSON] [INFO], що стверджується копією заповіту [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори./а.с.5/. Згідно вказаного заповіту, [PERSON] заповіла належну їй частку квартири своїй дочці [PERSON], яка після смерті матері звернулась до Пятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. /а.с.6/. При цьому, при вирішенні справи по суті, суд бере до уваги\~\~наступні обставини справи, які мають вагоме значення. Як встановлено судом, покійна [PERSON] з 2004 року перебувала на обліку у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі, де проходила лікування у лікарів онколога та отоларинголога, що стверджується відповідними медичними довідками, долученими до матеріалів справи. /а.с. 31-36/. Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2015 року про призначення судової психіатричної експертизи, експертом Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні надано експертний висновок, згідно якого, [PERSON] [INFO] на момент складання заповіту 14.08.2009 року страждала тяжким психічним розладом вираженим депресивним епізодом на фоні соматичного захворювання та за своїм станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. /а.с. 145-147/. Положення\~статті 225 ЦК України, вказує на те, що правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Відповідно до ч. 1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Суд надає віри твердженням позивача про те, що у 2009 році, на час складання заповіту, [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки вказане стверджено належним та допустимими доказами по справі. Зі змісту п. 16\~постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсних" випливає, що правила\~статті 225 ЦК\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до\~статті 145 ЦПК\~зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~статті 212 ЦПК. Так, враховуючи усе вище наведене суд приходить до беззаперечного висновку про підставність позову, доведення в силу вимог ст.ст. 10; 60 ЦПК України обставин, на які останній покликався, як на підстави задоволення позову, а тому вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved