Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.02.1998 року, про що зроблений запис в реєстрову книгу Синельниківського МБТІ №110 за реєстровим № 1057 та довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 23.04.2018 року №405. Власницею іншої Ѕ частки вищевказаної квартири є вона - її дочка. Спадкоємцем першої черги за законом є вона. Заповіту мати не залишила. Спадкоємці, які б мали обов`язкову частку у спадщині, відсутні. На момент смерті спадкодавця [PERSON] вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, заяву про відмову від спадщини вона не подавала, таким чином вважається такою, що прийняла спадщину. В квітні 2018 року вона звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку квартири після смерті матері, але державним нотаріусом Монич Н.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі того, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений шестимісячний строк вона не подала, а також не надала документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини. Вона майже рік до смерті матері постійно мешкала з нею за адресою: [ADDRESS] здійснювала постійний догляд за матір`ю, як того потребував її фізичний стан. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Представник заявника до початку судового засідання надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Синельниківської міської ради Ковтун А.О. до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства. Відповідно доч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 21.08.2017 року, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , про що Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №369 від 21 серпня 2017 року. Як вбачається з копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.01.1970 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] , місце її реєстрації з 21.05.2005 року зазначено [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998 року, про що зроблений запис в реєстрову книгу Синельниківського МБТІ №110 за реєстровим № 1057 та довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 23.04.2018 року №405. Згідно акту №61 від 08.05.2020 року складеного інспектором СМКП «ЖЕК-2» [PERSON] , [PERSON] , 1969 року народження проживала без реєстрації та здійснювала догляд за матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2016 року по день смерті [INFO] . З постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 25.04.2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлій [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] у встановлений шестимісячний строк спадкоємець не надала, докази фактичного прийняття спадщини також не надала. Згідно повідомлення завідувача Першої синельниківської державної нотаріальнї контори Монич Н.Д. від 10.07.2020 року №01-16/355 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] ним не заводилася. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявниці [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved