Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Решетилівського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту народження дитини в порядку ст.257-1 ЦПК України, заінтересована особа: Решетилівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, посилаючись на наступне. 05 квітня 2014 року вона з [PERSON] уклала шлюб, [INFO] вона, перебуваючи на тимчасово окупованій території АРК в м. Севастополь, народила дитину жіночої статі, яку вони назвали [PERSON]. У зв'язку з анексією Криму, державні установи Автономії почали здійснювати діловодство відповідно до законодавства Російської Федерації. Маючи на меті зареєструвати народження дитини на території України, вона, перебуваючи у знайомих у селищі Решетилівка Полтавської області, у червні 2017 року звернулась до Решетилівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області із заявою щодо реєстрації народження дитини та надала медичне свідоцтво про народження серії № 67 №004014 від [INFO]. Однак, оскільки державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на території, непідконтрольній Україні, їй було відмовлено у реєстрації народження дитини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Встановлення факту народження їй необхідне для реалізації її батьківських прав та батьківських прав її чоловіка відносно їх дитини. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити /а.с.11/. Представник заінтересованої особи Решетилівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню /а.с.16/. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2014 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС Ленінського РУЮ в м. Севастополі 05 квітня 2014 року /а.с.4/. З медичного свідоцтва про народження серія 67 № 004014 від [INFO] вбачається, що громадянка [PERSON] у лікарні м. Севастополя народила дитину жіночої статі [INFO] /а.с.5/. Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовлено у державній реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації народження № 347/12.20-04-33 від 03 липня 2017 року /а.с.6/. Відповідно до вимог ч.3, ч. 4 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. За положеннями ст. 258 ЦПК України в заяві про встановлення факту має бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до вимог ст.257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до п. 4 ст. 273 ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану Відповідно до п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 2 ст. 4 цього Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. У зв'язку з тим, що для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території , де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Решетилівський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області відмовив у державній реєстрації факту народження. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. [PERSON] та [PERSON], які є матір'ю та батьком дитини, є громадянами України, що підтверджується копіями їх паспортів та карток фізичної особи-платника податків /а.с.7-10/. Факт народження [PERSON] [INFO] у м. Севастополі, АРК дитини жіночої статі [PERSON], знайшов своє об'єктивне підтвердження у ході розгляду справи. Встановлення цього факту у даному випадку породжує для заявника юридичні наслідки, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, іншої можливості вирішити це питання, аніж в судовому порядку не вбачається. Спір про право відсутній. За таких обставин, вимоги заявника суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 4 ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України ухвалене у даній справі рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved