Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Перший заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Генічеського районного суду від 25 листопада 2020 року по кримінальному провадженню № 12020235140000397 затверджено угоду про визнання винуватості від 21 вересня 2020 року укладену між прокурором Генічеської місцевої прокуратури Серебрянським П.В. та обвинуваченим [PERSON] , визнано останнього винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік. Судом було встановлено, що [PERSON] в період часу з 09.30 по 11.00 годин 17 вересня 2020 року, перебуваючи поблизу с. Придорожнє, Генічеського району, Херсонської області в Утлютському лимані в порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» та п. 3.15 «Правил спортивного та любительського риболовства» затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України» № 19 від 15 лютого 1999 року, в період заборони на здійснення вилову риби, не маючи дозвільних документів, використовуючи заборонене знаряддя лову - ості, незаконно вчинив вилов морської риби (калкан) в кількості 29 одиниць, тим самим завдавши Рибному господарству України істотної шкоди у вигляді матеріального збитку на загальну суму 24 650 гривень . У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на користь Генічеської міської ради майнову шкоду в розмірі 24650 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, тому просив суд позов задовольнити. Представник Державного агентства рибного господарства України в судове засідання не з`явився надіславши клопотання, відповідно до якого позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи провести за відсутності їхнього представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ст. 29, 691 Бюджетного кодексу України збитки, завдані навколишньому природному середовищу, відшкодовуються до спеціального фонду. З огляду на зазначені положення діючого законодавства та беручи до уваги те, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу відповідачем вчинено в акваторії Утлюкського лиману в районі с. Придорожнє Генічеського району Херсонської області, яке підпорядковане Азовській сільській раді Генічеського району Херсонської області, то перерахування збитків, завданих злочином навколишньому природному середовищу, слід здійснювати у відповідності зі ст. 29, 691 Бюджетного кодексу України до спеціального фонду на рахунок UA058999980333139331000021129 (код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»). З матеріалів справи вбачається, що вироком Генічеського районного суду від 25 листопада 2020 року по кримінальному провадженню № 12020235140000397 затверджено угоду про визнання винуватості від 21 вересня 2020 року укладену між прокурором Генічеської місцевої прокуратури Серебрянським П.В. та обвинуваченим [PERSON] , визнано останнього винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік. Згідно вироку суду, [PERSON] в період часу з 09.30 по 11.00 годин 17 вересня 2020 року, перебуваючи поблизу с. Придорожнє, Генічеського району, Херсонської області в Утлютському лимані в порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» та п. 3.15 «Правил спортивного та любительського риболовства» затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України» № 19 від 15 лютого 1999 року, в період заборони на здійснення вилову риби, не маючи дозвільних документів, використовуючи заборонене знаряддя лову - ості, незаконно вчинив вилов морської риби (калкан) в кількості 29 одиниць, тим самим завдавши Рибному господарству України істотної шкоди у вигляді матеріального збитку на загальну суму 24 650 гривень. Даний розрахунок проведено з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно довідки заподіяна рибному господарству України шкода в сумі 24 650 гривень. незаконним виловом водних ресурсів громадянином [PERSON] до теперішнього часу не відшкодована. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Даний вирок набрав законної сили. Таким чином обставини, встановлені вироком Генічеського районного суду Херсонської області 25 листопада 2020 року є встановленими та не підлягають доказуванню. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Відповідно до п. 7 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» від 30 вересня 2015 року № 894, Азовське басейнове управління Державного агентства рибного господарства є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України. За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином обставини, встановлені вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2020 року є встановленими, тому суд приходить до висновку, що вказаний вирок суду підтверджує факт завдання шкоди саме відповідачем. Розмір матеріальних збитків, що був визначений у відповідності до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року, становить 24650 грн. 00 коп. (риби-калкан в кількості 29 одиниць (850 грн. х 29 ос.). Згідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Частиною 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 грудня 1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Так, місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок: частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, зокрема завдання відповідачем шкоди, її розміру, наявності обов`язку відшкодування даної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають повному задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved