Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі , який між ними згідно рішення Надвірнянського районного суду № 348/265/20 від 29.05.2020 року розірвано. В шлюбі у них народився син [PERSON] - [INFO] . На даний час вона проживає з неповнолітнім сином в житловому будинку батька , ніде не працює, підсобного господарства не веде. Відповідач працює по тимчасових заробітках за межами держави з чого отримує доходи, але на утримання неповнолітньої дитини не надає жодної матеріальної допомоги. А тому, вона вважає що він має можливість надавати допомогу на утримання сина в розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, що буде достатнім для фізичного та духовного розвитку дитини. Стислий виклад позиції сторін: Позивач в судове засідання не з"явився, однак від позивача поступила заява в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього також поступила заява в якій він позовні вимоги позивача визнає повністю. Згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.08.2020 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду № 348/265/20 від 29.05.2020 року (а.с. 5-6). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 3). Згідно довідки про склад сім`ї позивача виданої в.о. старости Пнівського старостинського округу № 2п/2904 від 04.08.2020 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеного депутатом Пнівської сільської ради [PERSON] , що позивач на даний час проживає разом з неповнолітньою дитиною в [ADDRESS] у будинку який належить її батьку, ніде не працює, перебуває в декретній відпустці (а.с. 8-9) Норми права, які застосував суд: Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Висновки суду: При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини , матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, який є фізично здоровим, працюючого по тимчасових заробітках, відсутність інших утриманців, а також те що відповідач повністю визнав позовні вимоги, тому суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому судовівитрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави .

Outcome: approved