Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником ? квартири [ADDRESS]. На цей час в квартирі проживає відповідачка, яка перешкоджає позивачу в користуванні його квартирою. Будь-які спроби позивача потрапити до свого житла результатів не принесли. Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на цю квартиру, вселити його та встановити такий порядок користування квартирою: виділити [PERSON] у користування житлові кімнати площею 16,7 м2 та площею 13,6 м2, виділити відповідачці у користування кімнату площею 10,1 м2, у загальному користуванні залишити приміщення кухні площею 5,0 м2, вбиральні площею 0,9 м2, ванної площею 2,2 м2, коридору площею 8,3 м2. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання, призначені на 20.11.2014 року, 01.12.2014 року не з'явився без поважних причин. Згідно поштових повідомлень вбачається, що адресат (відповідач) не з"являється на пошту за отриманням відповідних листів із суду. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що відповідач про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в судові засідання не з"явився без поважних причин. 01.12.2014 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали, докази справи, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.08.2014 року позивач є власником ? квартири [ADDRESS]. На даний момент в цій квартирі проживає [PERSON], яка чинить перешкоди позивачу в користуванні його частиною квартири. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством . Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 405 ЦК України встановлює, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що дії відповідача слід визнати незаконними та вселити позивача до квартири [ADDRESS]. Згідно ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до. ч.2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Судом встановлено, що вказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 40,4 кв.м: площа 1-ї кімнати складає 10,1 кв.м., площа 2-ї - 16,7 кв.м., площа 3-ї - 13,6 кв.м. Також в квартирі є кухня 5 кв.м, вбиральня - 0,9 кв.м, ванна - 2,2 кв.м, коридор - 8,3 м2. Позивачем запропоновано наступний варіант користування приміщенням: виділити позивачу у користування житлові кімнати площею 16,7 м2 та площею 13,6 м2, виділити відповідачці у користування кімнату площею 10,1 м2, у загальному користуванні залишити приміщення кухні площею 5,0 м2, вбиральні площею 0,9 м2, ванної площею 2,2 м2, коридору площею 8,3 м2. На думку суду, такий порядок користування квартирою є обґрунтованим та відповідає розмірам часток сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved