Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якої представляє- адвокат Сисенко О.А. звернулася до суду із заявою про встановлення фактів смерті [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона з 12 квітня 2013 року проживала без реєстрації в квартирі [ADDRESS] однією сім`єю разом із [PERSON] та її сином [PERSON] . У вишезазначене житлове приміщення вона вселилася як член сім`ї на правах співмешканки [PERSON] та проживала разом з ним однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Разом із [PERSON] та його матір`ю [PERSON] вела спільне домашнє господарство, в них був спільний сімейний бюджет та спільні витрати пов`язані із придбання одягу та продуктів харчування, оплатою житлово-комунальних послуг. [INFO] у м. Краснодон (Сорокине), Луганської області, Україна померла - [PERSON] , про що 17 травня 2016 року їй були видані лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті та [INFO] свідоцтво про смерть. [INFO] у м. Краснодон (Сорокине), Луганської області, Україна помер [PERSON] , про що 28 листопада 2019 року їй були видані лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті та [INFO] свідоцтво про смерть. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово медичною установою, а видане свідоцтво про смерть не має юридичної сили та не створює правових наслідків, через те, що видане установою, що не має повноважень для видачі легітимних документів. Встановлення фактів смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть державного зразку та подальшого оформлення спадщини. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Тому заявник просить суд встановити факт смерті [INFO] - [PERSON] , [INFO] , у м. Краснодон (Сорокине) Луганської області, Україна та встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , у м. Краснодон, (Сорокине) Луганської області, Україна з метою державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] та представник заявника - адвокат Сисенко О.А. у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без участі заявника та її представника. Представник заінтересованої особи - Сватівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському району Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить вирішити справу на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] у м. Краснодон (Сорокине) Луганської області, Україна померла [PERSON] , про що медичним закладом, який знаходиться за місцем смерті особи, заявнику були видані лікарське свідоцтво про смерть №144 від 17 травня 2016 року (а.с.30), довідка про причину смерті № 144 від 17 травня 2016 року (а.с.30), та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 28 червня 2016 року (а.с.29), які видані органом, що знаходиться на території м. Краснодон, Луганської області, Україна. [INFO] у м. Краснодон (Сорокине), Луганської області, Україна помер [PERSON] , про що медичним закладом, який знаходиться за місцем смерті особи, заявнику були видані лікарське свідоцтво про смерть №282 від 28 листопада 2019 року (а.с.21), довідка про причину смерті № 282 від 28 листопада 2019 року (а.с.21), та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 03 грудня 2019 року (а.с.20), які видані органом, що знаходиться на території м. Краснодон, Луганської області, Україна. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 року, м. Краснодон Луганської області перейменовано у м.Сорокине Луганської області. Надані заявником довідка про поховання, товарний чек про сплачені ритуальні послуги та фото з місць поховання (а.с.22-25, 31-34) також підтверджують смерті [PERSON] та [PERSON] . З інформації Сватівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському району Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 28 серпня 2021 року вбачається, що актових записів по смерть [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с. 44). Згідно наказу Міністерства юстиції 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області, зокрема, м. Сорокине, Луганської області, Україна. Згідно роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть 144 від 17 травня 2016 року, довідка про причину смерті № 144 від 17 травня 2016 року, та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 28 червня 2016 року стосовно [PERSON] , лікарське свідоцтво про смерть № 282 від 28 листопада 2019 року, довідка про причину смерті № 282 від 28 листопада 2019 року, та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 03 грудня 2019 року стосовно [PERSON] не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.3 ст.2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", відповідно до якого діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Заявник звернулася з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , в якій зазначила, що встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини, заявник здійснила поховання поховання [PERSON] та [PERSON] за власні кошти (а.с.22,31), а тому встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] у м. Сорокине, Луганської області, Україна, та [PERSON] помер [INFO] у м. Сорокине, Луганської області, Україна підтверджено наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. Щодо вимоги заявника про повернення надмірно зарахованих коштів у сумі 454,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства. В частині 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Згідно підп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 року складає 454,00 грн. При подачі заяви заявником сплачена сума судового збору у розмірі 1362,00 грн., що підтверджується квитанцією №33 від 26.07.2021 року, виданої Луганським РУ ТВБ/В/ № 10012/059. У даній квитанції платником зазначена [PERSON] . У даній заяві заявник заявляє вимогу про встановлення двох фактів смерті, тобто при зверненні до Сватівського районного суду Луганської області з даною заявою заявнику необхідно було сплатити судовий збір в сумі 908,00 грн. Проте, заявник [PERSON] за подання заяви сплатила судовий збір у більшому розмірі 1362,00 грн, який підлягає поверненню позивачу відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір». З огляду на викладене, вимога про повернення судового збору, надмірно сплаченого за подання заяви підлягає задоволенню, а сума надмірно сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягає поверненню заявнику з Державного бюджету України. На підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: approved