Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р. лікарні у [ADDRESS]. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS], разом зі своїм чоловіком [PERSON]. В серпні 2016 р. чоловік поїхав на відпочинок до АР Крим. 5 вересня 2016 р. йому стало зле, він втратив свідомість та впав. Під час падіння отримав травму хребта (перелом хребта) та був госпіталізований до Алуштинського відділення ГБУЗ РК «КРБ». [INFO] р. під час операції чоловік заявника - [PERSON], [INFO], помер. Факт смерті підтверджено медичним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2016 р. Однак, зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку заявник не може. Після перевезення померлого заявник звернулася до Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка. Але отримала відмову від 07.09.2016 р. за № 1321/15-8-04-04-05 у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала лікарське свідоцтво про смерть від серії [NUMBER] від 07.09.2016, видане Державною бюджетною установою охорони здоров*я Республіки Крим Алуштинським відділенням Кримського республіканського бюро судово-медичної експертизи. У зв'язку з цим заявник не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати спадкові права. Також, зазначає, що встановлення факту смерті необхідно їй для державної реєстрації смерті чоловіка. У судовому засіданні заявник підтримала викладене в заяві та пояснила, що вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть, оскільки Фрунзенським РАЦСом було відмовлено у його видачі. Таким чином, заявник просила задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м. Алушта, Автономної Республіки Крим, для подальшого отримання свідоцтва про смерть, отримання державної допомоги на поховання та оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся телефонограмою, в зв*язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином. Телефонограмою повідомили, що про розгляд справи повідомлені, просили слухати справу за відсутності заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду. Суд, з*ясувавши правову позицію заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, про необхідність встановлення даного факту, з слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Червонозаводським РАЦС [PERSON] 23.12.1959 року уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу має прізвище [PERSON]. Суд, оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON], [INFO]. Як вбачається з медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2016 року, виданого Алуштинським відділенням ГБУЗ РК «КРБ», [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, причина смерті - нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, місце смерті - [ADDRESS]. З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.07.2016 р. вбачається, що у державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], відмовлено. Фрунзенський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області посилається на те, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Відомості про смерть зазначеної особи відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті. Таким чином, медичне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2016 року, видане Алуштинським відділенням ГБУЗ РК «КРБ», чоловіка заявника є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ). Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Факт смерті [PERSON], [INFO] підтверджується наданими письмовими доказами, з яких вбачається, що дійсно [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. Враховуючи, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно для реєстрації смерті, прийняття спадку та отримання коштів на поховання, заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved