Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сига [PERSON], [INFO], в розмірі 300,00 грн., щомісяця, на період його навчання в Державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсона», до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час їхньому сину виповнилося 18 років, проте він навчається у Державному навчальному закладі «Вище професійне училище № 2 м. Херсона». Син не має можливості забезпечити себе матеріально, оскільки навчається. Відповідач коштів на утримання сина не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у її відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утримані позивача. В теперішній час він навчається на денному відділені Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 2 м. Херсона». зі строком навчання до 17.02.2017 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved