Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач в червні 2018 року звернувся в суд з даним позовом в якому послався на те, що 10.02.2017\~р.\~[PERSON] міським\~центром зайнятості\~йому видано\~направлення на\~працевлаштування на\~вільне робоче\~місце вантажником\~до ПП\~«Сузіря»,\~та 13.02.2017\~р.\~директором ПП\~«Сузіря» [PERSON]\~відмовлено йому\~в прийнятті\~на роботу\~вантажником за\~станом здоровя,\~про що\~свідчить її\~запис та\~її підпис\~на корінці\~вищевказаного направлення.У звязку\~із тим,\~що він\~категорично був\~не згідний\~із відмовою\~у прийнятті\~на роботу\~за станом\~здоровя,\~ним подано\~позовну заяву\~до Червоноградського\~міського суду\~про визнання\~незаконною відмову\~в прийнятті\~на роботу\~вантажником за\~станом здоровя,\~та рішенням\~Червоноградського міського\~суду від\~30.05.2017\~р.\~(справа\~№459/1161/17)\~у задоволенні\~його позову\~відмовлено.Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ним подано апеляційну скаргу, та постановою апеляційного суду Львівської області від 13.03.2018 р. (провадження №22-ц/783/4902/17) рішення Червоноградського міського суду від 30.05.2017 р. скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким його позов до Приватного підприємства «Сузіря» про визнання незаконною відмови у прийнятті на роботу вантажником за станом здоровя задоволено, відмову приватного підприємства «Сузіря» в прийнятті [PERSON] на роботу на посаду вантажника за станом здоровя від 13.02.2016 р. - визнано незаконною. На його думку із наведених фактів вбачається, що відповідач незаконно позбавив його права на працю, чим завдано йому матеріальної шкоди, оскільки при звичайних умовах він був би працевлаштований та отримував би заробітну плату, а тому згідно розрахунку розміру понесених збитків у виді упущеної вигоди складають 54\~600, 00 грн.. Крім того зазначає, що неправомірними діями відповідача, які полягали у незаконній відмові у прийнятті його на роботу, необхідністю в зверненні до суду задля захисту своїх інтересів, витрати часу для участі в судових засіданнях, та душевних хвилюваннях, йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в сумі 15\~000, 00 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 54\~600,00 грн. та 15\~000, 00 грн. моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позов підтримав, та суду пояснив, що він ніколи не був звільненим за порушення трудової дисципліни. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та суду пояснив, що відмовою від прийняття на роботу позивача було позбавлено права на роботу та отримання заробітної плати. Відповідачем не надано доказів того, що позивач мав обовязково пройти медичне освідування. Порушення його трудового права призвело до великих душевних хвилювань. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, та суду пояснив, що всі вантажники, які працюють на складі продуктових товарів повинні проходити медичний огляд. Просить застосувати строк позовної давності. Зазначив, що так як позивач на підприємстві поводив себе неадекватно та скаржився на хворобу імунної системи, то йому направлення на медичну комісію ПП «Сузіря» не видавалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Згідно довідки [PERSON] міської філії Львівського обласного центру зайнятості №698 від 06.09.2018 року, [PERSON] з 17.06.2013 року перебуває на обліку як безробітний у даному центрі. Як вбачається з копії корінця направлення на працевлаштування № 13091702060016008 від 10.02.2017 р., виданого позивачу [PERSON] міською філією Львівського обласного центру зайнятості, останнього було направлено на працевлаштування на робоче місце (вакансію) вантажник у ПП «Сузір'я» (відповідач), відповідно до поданої ними (ПП «Сузір'я") інформації про потребу у працівниках від 06.02.2017 року, та відповідачем прийнято рішення про відмову у прийнятті на роботу позивача у звязку із станом здоров'я позивача. Відповідно до основних вимог до кандидата на вакансію №13091702060016 від 06.02.2017 року, необхідна, зокрема, наявність медичної книжки та обов'язкове проходження медичного огляду, наявність попереднього медичного огляду. Згідно копії акту підтвердження факту від 13.02.2017 року, що складений комісією відповідача, вбачається, що позивач під час\~звернення повідомив,\~що хворіє,\~показав свою\~медичну картку\~і розповів,\~що у\~нього є\~значні порушення\~імунної системи,\~вимагав скерування\~на медогляд,\~при цьому\~стверджував,\~що після\~проходження медогляду\~медична комісія\~до роботи\~його не\~допустить.[PERSON] склав враження неврівноваженої та неадекватної особи, спілкувався на підвищених тонах, поводив себе некоректно. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до ПП «Сузіря» про визнання незаконною відмову у прийнятті на роботу вантажником за станом здоровя відмовлено. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.03.2018 року, апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] задоволено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 травня 2017 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов [PERSON] до Приватного підприємства «Сузір'я» про визнання незаконною відмови у прийнятті на роботу вантажником за станом здоров'я задоволено. Відмову Приватного підприємства «Сузір'я» в прийнятті [PERSON] на роботу на посаду вантажника за станом здоров'я від 13.02.2016 року визнано незаконною. Стягнуто з Приватного підприємства «Сузір'я" в користь держави 1 344 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції. Судове рішення набрало законної сили 13.03.2018 року. Постановляючи дане судове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що у даному випадку особа (позивач) не була скерована для проходження медичного огляду, вимагала такого скерування та жодних об'єктивних даних про те, що позивач не міг бути прийнятим на роботу відповідачем за станом здоров'я, тобто за неможливості виконувати трудові обов'язки вантажника за станом здоров'я, - у матеріалах справи відсутні. Огляд працівниками відповідача медичної картки позивача, що не є уповноваженими для цього особами, а також власні висновки про стан здоров'я позивача аналогічно не слід вважати такими обставинами, що надають можливість невиконання згаданих вимог закону. Визначений працівниками відповідача негативний емоційний стан позивача, що міг за його наявності, зокрема, бути зумовлений відмовою у прийнятті йому на роботу 13.02.2017 року, теж, не слід вважати законною підставою для відмови у прийнятті на роботу позивача за станом здоров'я. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. \~ \~ \~ \~На підставі наведеної норми закону, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити, так як постанова Апеляційного суду Львівської області від 13.03.2018 року, якою визнано незаконною відмову відповідача в прийнятті позивача на роботу на посаду вантажника за станом здоровя від 13.02.2016 року набрала законної сили 13.03.2018 року, а з позовом про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, позивач звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області 08.06.2018 року, тобто в межах строку звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці» (станом на час спірних правовідносин), роботодавець зобов'язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Також, відповідно до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №559 від 29.05.2001 року, вантажники входять до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам. Крім цього, відповідно до Порядку проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок: проводяться обов'язкові попередні (до прийняття на роботу) та періодичні профілактичні медичні огляди (далі - обов'язкові медичні огляди) працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб (далі - працівники), та видача їм особистих медичних книжок. Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування .\~Збитками є,\~крім іншого, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги те, що професія вантажника входять до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам при прийнятті на роботу, враховуючи те, що [PERSON] не було скеровано на проходження медичного огляду, жодних належних та допустимих доказів того, що позивач міг бути прийнятим на роботу відповідачем та виконувати трудові обовязки вантажника суду не надано, відтак суд вважає позовну вимогу про стягнення упущеної вигоди не обгрунтовною, та такою, що до задоволення не підлягає. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім цього, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали у незаконній відмові у прийнятті його на роботу, він був змушений звернутися до суду задля захисту своїх інтересів, витрачав час для участі в судових засіданнях, збирав та подавав докази до суду, та переживав душевні хвилювання. На підставі\~наведеного вище,\~беручи до\~уваги те,\~що неправомірність\~дій приватного\~підприємства «Сузір'я»\~підтверджено вищевказаним\~судовим рішенням\~Апеляційного суду\~Львівської області\~від 13.03.2018\~року,\~яке має\~переюдиційний характер\~для справи,то виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 5\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, відтак позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved