Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Орган опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації звернувся в Млинівський районний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в службу у справах дітей Млинівської райдержадміністрації надійшло рішення виконавчого комітету Острожецької сільської ради від 31 січня 2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , так як він не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної підтримки, не забезпечує одягом, взуттям та необхідними речами домашнього вжитку. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Деркач О.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , в судовому засідання, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задоволити позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] , та стягнення з нього аліментів. В судовому засіданні пояснила, що малолітній [PERSON] являється її внуком. На протязі п`яти років відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Не спілкується з дитиною та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Дитина хворіє важкою вадою серця, однак жодного разу відповідач не надав допомоги на лікування малолітнього сина. Внук повністю знаходиться на її утриманні і вихованні. В судове засідання представник органу опіки та піклування Острожецької сільської ради не з`явився, до суду надійшла заява, в якій вказано, що Острожецька сільська рада просить розглянути позовну заяву без участі їхнього представника органу опіки та піклування Комар О.О., позов підтримують та просять його задовольнити в повному обсязі. (а.с.68) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява в якій він просить розглянути справу за його відсутності. (а.с.67) Заслухавши представника органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації - Деркач О.А.та третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, і зокрема: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2015 року виданого виконкомом Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненській області підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . (а.с.3) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданої 02 грудня 2015 року Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . (а.с.4) Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області № 103 від 04 грудня 2018 року «Про виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] » зобов`язано [PERSON] належно виконувати батьківські обов`язки. (а.с.5) Копією рішення виконавчого комітету Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області № 1 від 31 січня 2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . (а.с.6) З копії довідки № 01 від 19 березня 2019 року виданої КЗ «Дошкільним навчальним закладом ясла-садок «Сонечко» вбачається, що [PERSON] , 2014 року народження відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Сонечко» Острожецької сільської ради з вересня 2018 року. Дитина розвинута, доглянута неконфліктна, володіє вміннями та навичками згідно свого віку. Проживає разом з бабусею, [PERSON] в селі Острожець. Бабуся постійно приводить онука в дошкільний заклад та забирає додому, цікавиться життям дитини в дитячому садку, завжди присутня на батьківських зборах, святах, розвагах. Батько жодного разу в дошкільному навчальному закладі не був. (а.с.7) Як вбачається з виписки із рішення ЛКК № 82 від 18 березня 2019 року у [PERSON] вроджена вада серця. Батько дитини не приймає участі в обстеженні, лікуванні, профілактичному огляді дитини. (а.с.87) Відповідно до характеристик виданої Острожецькою сільською радою №34 від 19 березня 2019 року та № 1354 від 09 листопада 2020 року [PERSON] по місцю проживання характеризується посередньо. (а.с.9,72) Актом обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від 11 травня 2019 року підтверджується той факт, що комісією органу опіки та піклування Млинівської районної держадміністрації проведено обстеження сім`ї [PERSON] , що проживає в [ADDRESS], під час обстеження встановлено, що будинку чисто, прибрано, є всі необхідні речі побуту. Для дитини створено належні умови для сну, відпочинку, проведення вільного часу та навчання. (а.с.13) Копією рішення №09-19 органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації від 04 липня 2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] » підтверджується, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO], жителя [ADDRESS], відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS]. (а.с.14-16) Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В матеріалах справи, як доказ винної поведінки відповідача по відношенню до малолітнього сина, який проявився в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання сина [PERSON] , є заява, засвідчена секретарем виконкому Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області від 03 листопада 2020 року , в якій він зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина, так як він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. (а.с.67) Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що доведений факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається в неприйнятті участі у вихованні дитини, байдужості до його життя, здоров`я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідача до дитини та спілкування з ними, жодних спроб на відновлення відносин з сином не робив, а навпаки дав засвідчену згоду про відмову від утримання та виховання сина [PERSON] , тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини і тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . Разом з тим, при зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, позивачем було також заявлено вимогу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь його сина, яка також підлягає до задоволення. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Встановивши, що [PERSON] є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, надано не було, суд призначає аліменти в розмірі ј частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, тому судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 768 гривень 40 копійок, підлягає стягненню в дохід держави з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved