Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою до Київської міської ради, в якій просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді вказаної квартири, яка належала останній на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва 19.11.2002, згідно з розпорядженням №2378, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25.11.2002 в реєстровій книзі за №1029. Позивач вказує на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, за життя [PERSON] заповіт не складала. 23.03.2015 він звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , але йому було відмовлено, оскільки позивачем не були надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Таким чином, позивач позбавлений права належним чином оформити свої спадкові права, тому звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 24.05.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.08.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради, у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив ухвалити рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з нормами чинного законодавства. Справу просив розглянути за відсутності представника Київської міської ради. Представник третьої особи - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надала суду письмові пояснення, в яких просила розглянути справу за відсутності представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та вирішення питання щодо задоволення позову чи відмови у його задоволенні залишила на розсуд суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1937 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2010 року. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.03.1965, актовий запис №950 вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою КВ-2015 №4950 від 10.03.2015, виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва 19.11.2002, згідно з розпорядженням №2378, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25.11.2002 в реєстровій книзі за №1029. Відповідно до інформаційної довідки №214851931 від 03.07.2020 відомості щодо власника квартири [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні. Згідно з Довідкою №8160 від 06.02.2015, виданої КП «Житлосервіс «Оболонь», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З листа Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №104-104/П-645-1603 від 10.07.2020 вбачається, що квартира [ADDRESS] , приватизована на підставі розпорядження органу приватизації КП «Управління житлового господарства» Оболонського району №2378 від 19.11.2002, що підтверджується копією вказаного розпорядження долученого до матеріалів справи. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39637859 від 16.02.2015 вбачається, що Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою здійснено реєстрацію спадкової справи № 187/2015 за номером у спадковому реєстрі 57114351 після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. від 23.03.2015 [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.ч. 1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно із п.п. 4.15, 4.18 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщодоскладуспадкового майна входить нерухомемайно, нотаріусотримуєінформацію з Державного реєструречових прав на нерухомемайно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємцянеобхідних для видачісвідоцтва про право на спадщинудокументівнотаріусроз`яснює йому процедуру вирішеннязазначеногопитання в судовому порядку. Як було зазначено вище, постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. від 23.03.2015 [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки спільно проживав з останньою на день відкриття спадщини, відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належало спадкодавцю, з урахуванням того, що позивач є спадкоємцем першої черги, відомості щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні, спадкодавець за життя набула право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , суд вважає, що права позивача підлягають захисту в судовому порядку, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved