Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.07.2017 року звернулась до суду із позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 05.5.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, відповідач їй не допомагає, не приймає участі у вихованні дитини. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилась надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмове клопотання, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони підтримували фактичні подружні стосунки, від сумісного життя мають сина [PERSON], [INFO], реєстрація народження [PERSON] була проведена відповідно до ст.126 СК України. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 1636 від 29.06.2017 року. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач, посилається на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина, оскільки він офіційно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631» водієм, однак позивачне надала суду відомостей про розмір доходу відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що за правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається за заявою одержувача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відтак слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі ч.2 ст.182 СК України. Крім стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved