Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - щодо неправильності відомостей в актових записах, та просили зобов'язати заінтересовану особу внести відповідні зміни у актові записи. В обґрунтування заявлених вимог заявники зазначили, що заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») народилась [INFO], у свідоцтві про народження батьком зазначений [PERSON], за національністю «росіянин», мати [PERSON], за національністю «росіянка». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьки батька [PERSON] - [PERSON] зазначені: [PERSON] за національністю «поляк», мати за національністю «полька». Заявниця [PERSON] є донькою [PERSON], національність матері у актовому записі про народження також вказана невірно як «росіянка». У зв'язку з тим, що вони мають право вільного вибору національності як по лінії батька, так і по лінії матері, що в даний час має дуже важливе значення для них, бажають відновити свою національність «польську», у зв'язку з чим вони вимушені звернутись до суду. Заявники до судового засідання не з'явились, у заяві зазначили про розгляд справи у їх відсутність, вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Від Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області та Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області до суду надійшли письмові заяви із проханням розглянути справу у їх відсутність та на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність задоволення заяви [PERSON] та [PERSON], враховуючи наступне. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Визначальним серед прав особи у сфері національно - культурного розвитку є право на вибір національної належності, адже для кожної людини є природним ототожнення себе з певною етнічною спільнотою. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00033658752 вбачається, що батьки батька [PERSON] - [PERSON] зазначені: [PERSON] за національністю «поляк», мати [PERSON] за національністю «полька». 29 серпня 1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON], що підтверджується актовим записом № 000402 від 29.08.1997 року, при реєстрації зазначеного шлюбу у графі «наречена» було вказано «росіянка». Від зазначеного шлюбу у подружжя народилась дитина - [PERSON], [INFO], актовий запис № 047686 від 25.06.2016 року, складений Жовтневим відділом державної реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецькій області, національність матері - [PERSON] у зазначеному актовому записів вказана як «росіянка». Відповідно до положень ст.ст.1,3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 зазначеного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Сукупність зібраних у справі доказів дає підстави суду прийти до висновку, що заявниця [PERSON] за національністю є полькою. Згідно зі п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів що мають юридичне значення. На переконання суду, встановлення даного факту тягне для заявників настання певних юридичних наслідків. Враховуючи викладені положення діючого законодавства та конкретні обставини даної справи, суд вважає, що заявниця має право відновити свою національність, в зв'язку з чим їх заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] має належність до польської нації, суд вважає за можливе внести зміни щодо її національності у відповідні актові записи.

Outcome: approved