Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на підставі Договору дарування будинку від 19.07.2017 вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому, окрім неї, зареєстрована, проте не проживає з 2017 року її дочка, що є відповідачем у справі - [PERSON] . На даний час [PERSON] знаходиться поза межами України та не має можливості приїхати особисто та знатися з реєстрації. Факт реєстрації відповідача у вказаному будинку створює певні незручності позивачу, адже вона не має можливості оформити субсидію, у зв?язку з чим змушена нести надлишкові витрати по сплаті комунальних послуг, тому за вирішенням даного питання вона звернулася з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, надавши до суду заяву, в якій підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] на підставі Договору дарування житлового будинку від 19.07.2017, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрована, проте не проживає з 2017 року, що підтверджується Довідкою № 45 від 08.07.2020, виданою Квартальним комітетом №14 в м. Умань Черкаської області. Зі слів позивача відповідач [PERSON] не відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстрації у будинку, проте, на даний час вона знаходиться поза межами України та не має можливості приїхати особисто для оформлення необхідних документів. Оскільки, відповідач у будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, тому це створює позивачу ряд незручностей, в тому числі і надмірну сплату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надала суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача грунтуються на нормах закону і повинні бути задоволені.

Outcome: approved