Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач 18 травня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 29 листопада 2014 року [PERSON] уклав договір дарування 11/25 частин домоволодіння [ADDRESS], яким подарував вказану частину [PERSON]. В 11/25 частин домоволодіння входить 1/25 частка домоволодіння, яку [PERSON] шляхом обману отримав згідно рішення від 04 листопада 2014 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Використовуючи вказане рішення суду, [PERSON], який є дядьком позивача, зареєстрував право власності на 1/25 частин домоволодіння [ADDRESS] у відділі реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради. [INFO] року померла бабця позивача, [PERSON], яка залишила заповіт на батька позивача [PERSON], де заповіла належне їй майно, а також домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] де їй належало 12/25 частин та 1/25 частина домоволодіння, яке вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON]. Батько позивача [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] проживав разом з нею, а тому є таким, що прийняв спадщину після її смерті. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/25 частини спірного будинку, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав з ним на момент смерті. Згідно договору дарування від 29.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Несен В.А. право власності на 11/25 частин домоволодіння [ADDRESS], які належали [PERSON], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2014 року, яке було скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 року було подаровано [PERSON]. Позивач просив визнати недійсним договір дарування 11/25 частин домоволодіння [ADDRESS] посвідчений 29.11.2014 року приватним нотаріусом ДМНО Несен В.А., укладений між [PERSON] та [PERSON]; скасувати реєстрацію 11/25 частин домоволодіння [ADDRESS], номер запису права власності 7869910, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 387 422 412 101, яке згідно договору дарування від 29.11.2014 року належить [PERSON]. 01.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи - [PERSON], державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що домоволодіння [ADDRESS] до 1960 року складалося з глиняного будинку (літ. А-1), який згодом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок побудували шлакоблочний будинок (літ. В-1). Оскільки, внесені частки були різними рішенням Народного суду Ленінського району від 09 серпня 1962 року визнано за ними право власності на різні частки вказаного будинку. Оскільки [PERSON] від самого початку не мав права власності та не приймав участі у будівництві нового будинку, то відповідно у нього і не виникло право власності на будь-яку частку в домоволодінні. [INFO] року [PERSON] помер, який за життя склав заповіт, згідно якого заповів сину - [PERSON], належну йому частину глиняного будинку (літ.А-1), розташованого по [ADDRESS] тобто 1/25 частину домоволодіння, а належну йому частину шлакоблочного будинку (літ.В-1), що знаходиться за тією ж адресою та сарай - дружині [PERSON], тобто 12/25 частин домоволодіння. 29 червня 1964 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання заповіла [PERSON] належне їй домашнє майно, а також домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] року, виданого на ім`я [PERSON], останній прийняв спадщину після смерті [PERSON], який в свою чергу прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON], а та в свою чергу після смерті чоловіка - [PERSON]. Крім того, в свідоцтві зазначено, що спадщина складається з 1/25 частин домоволодіння, однак згідно акту техніка і правовстановлюючих документів спадкодавцям ([PERSON], [PERSON]) взагалі не належав об'єкт під літерою А-1. Таким чином, вказане свідоцтво є незаконним, оскільки включає в себе майно яке не належало ні [PERSON] ні [PERSON], а тому і не може належати [PERSON]. Просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане [INFO] року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1\\25 частину домоволодіння [ADDRESS] яка складається з частини будинку літ. А-1 приміщення 1-1, 1\\2 частини коридору 1-1, 1\\2 частини комори 1-2, вбиральні 1, паркан 2, воріт 3 - в загальному користуванні, в порядку заповіту після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не визнав та просив відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON], та третя особа за позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити (а.с.127). Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в судовому засіданні позовну заяву не підтримав та заперечував проти задоволення позову [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В.А. в судовому засіданні позовну заяву [PERSON] не підтримав та просив відмовити в її задоволенні. Третя особа - державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. в судове засідання не з'явився, письмово просив слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] підлягає задоволенню по наступних підставах. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 09 серпня 1962 року, визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS], а саме, за [PERSON] визнано право власності на 13/25 частин вказаного будинку, які складають у житловому будинку А-1 приміщення 1-1, 1\\2 частину коридору 1-1, 1/3 частини комори 1-2, у житловому будинку В-1 приміщення 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 1/2 частину сіней В-1, веранду В-1, 1\\2 частину погребу В-1, 1/2 частину входу до погребу В3-1, сарай Г-1, сарай Б-1, підвал Г-1, вбиральня 1, паркан 2, ворота 3 у загальному користуванні; За [PERSON] визнано право власності на 10/25 частин у житловому будинку В-1, які складаються з: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 1/2 частину сіней В-1, сіні В, 1/2 частини погребу В-1, 1/2 частина входу до погребу В-1, вбиральня 1, паркан 2, ворота 3 у загальному користуванні. За [PERSON] на 2/25 частин домоволодіння, які складаються з кімнати В-3 у житловому будинку А-1, 1/2 частина коридору, 1-1, 1-2 комори 1-1, вбиральні 1, паркан 2, ворота 3 загального користування (а.с.78). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На підставі вказаного рішення суду 05 січня 1963 року Ленінською районною радою депутатів трудящихся відділом комунального господарства на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 13/25 частин спірного домоволодіння, а на ім`я [PERSON] на 10/25 частин, яке складається з двох житлових будинків (а.с.159-161). Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] від 12.05.1985 року, домоволодіння складається з двох жилих будинків - глиняного (літ. А-1) та шлакоблочного (літ. В-1) (а.с.87-90). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1928 року (а.с.212). [PERSON] [INFO] року помер, який за життя 09 серпня 1961 року склав заповіт, яким заповів сину - [PERSON], належно йому частину глиняного будинку (літ.А-1), розташованого по [ADDRESS] тобто 1/25 частину домоволодіння, а належну йому частину шлакоблочного будинку (літ.В-1), що знаходиться за тією ж адресою та сарай - дружині [PERSON], тобто 12/25 частин домоволодіння (а.с.168, 195 на звороті). Як вбачається з акту техніка МБТІ, складеного 07 березня 1963 року [PERSON], проведена перевірка домоволодіння по [ADDRESS] за заявою співвласників про ймовірний поділ домоволодіння, [PERSON] належить 2/25 частин від всього домоволодіння, [PERSON] належить 11/25 частин від всього домоволодіння, а [PERSON] належить 12/25 частин від всього будинку (а.с.85). Після смерті [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 12/25 частин спірного домоволодіння отримала [PERSON] (а.с.193 на звороті). [INFO] року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належне їй домашнє майно та домоволодіння [ADDRESS] (а.с.205,206 на звороті-208). 31 травня 1985 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] (а.с.210 на звороті-211). Встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON] 04 липня 2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого він успадкував 2/25 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.152,231). Встановлено, що [PERSON] [INFO] року помер (а.с.190). Після його смерті [INFO] року на ім`я [PERSON], який є його сином видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/25 частин домоволодіння [ADDRESS] посвідчене державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю., яке належало на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане Ленінським районним відділом комунального господарства м. Дніпро 05.01.1963 року [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка померла 06.11.1984 року, яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON], який помер [INFO] року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Опис об'єкта: А-1 житловий будинок. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено вище [PERSON], 09 серпня 1961 року складено заповіт, згідно якого заповів [PERSON] частину глиняного будинку А-1 по [ADDRESS] м. Дніпро, що становить 1/25 частин домоволодіння. Тобто, при видачі оскаржуваного свідоцтва не було враховано вказаний заповіт, що призвело до недостовірних даних зазначених в свідоцтві, та видачі свідоцтва на майно, яке за життя не належало спадкодавцю, а належить іншій особі. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат", видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пункт 27 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, діючим ЦК України, до видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину не передбачено визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Видача свідоцтв про право на спадщину є виключною компетенцією державних нотаріальних контор. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст. ст. 1300, 1301 ЦК України. В разі незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з видачею свідоцтва про право власності на спадщину особа яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Матеріальний аспект захисту охоплює й положення гл. 3 ЦК, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради за участю третіх осіб: Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом відмовлено, з тих підстав, що суд першої інстанції фактично вирішив питання про права іншого спадкоємця [PERSON], без його залучення до участі в справі. Беручи до уваги викладені обставини справи, суд вважає обґрунтованими твердження [PERSON] щодо порушення його прав, оскільки він фактично позбавлений права на спадкування частини майна, яка йому належить за заповітом. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], які спрямовані на відновлення його спадкових прав, що були порушенні та вважає за необхідне скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [INFO] року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON]. Як зазначено вище, [PERSON] [INFO] року помер, який за життя 09 серпня 1961 року склав заповіт, яким заповів сину - [PERSON], належно йому частину глиняного будинку (літ.А-1), розташованого по [ADDRESS] тобто 1/25 частину домоволодіння, а належну йому частину шлакоблочного будинку (літ.В-1), що знаходиться за тією ж адресою та сарай - дружині [PERSON], тобто 12/25 частин домоволодіння. Суд вирішує справу

Outcome: approved