Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь, у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 2045 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання. В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є сином відповідача [PERSON] [INFO] він досяг повноліття, однак, продовжує навчання на денній, контрактній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті, проживає у гуртожитку. Відтак, на проживання, харчування і навчання йому необхідні кошти, які він отримує від своєї матері. Відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку допомоги не надає. Посилаючись на наведене та те, що він продовжує навчання на платній, денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує допомоги, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Позивач був присутній в попередніх судових засіданнях, позовні вимоги підтримав та просив стягнути аліменти у розмірі 2045 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відзив на позов не подав та про причини неявки суду не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2000 року, виданим Баворівською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №9. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчатись. 09 серпня 2017 року між [PERSON] та Тернопільським національним економічним університетом укладено договір про надання освітніх послуг, згідно умов якого Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити надання [PERSON] освітньої послуги на денній формі навчання у період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 рік, загальною вартістю навчання 50140 грн. Згідно квитанцій про оплату за №N1CHP57604 від 28 серпня 2018 року та за № N1CHP38125 від 12 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] здійснив оплату за проживання у гуртожитку у розмірі 5000 грн. Із студентського квитка [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] є студентом Тернопільського національного економічного університету, факультету обліку і аудиту, денної форми навчання. Самостійно заробляти на життя у зв`язку з навчанням на денній формі син [PERSON] не має можливості. В судове засідання відповідач не з`явився, відзив не подав, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не представив. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Тернопільському національному економічному університеті на денній, контрактній формі навчання. Самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. При цьому, позивач регулярно несе витрати на проживання в гуртожитку, харчування, придбання підручників. Відповідач є працездатною особою молодого віку, обставин незадовільного стану здоров`я судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] слід визначити у розмірі 2045 грн. починаючи стягувати з дня пред`явлення позову 02 квітня 2019 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, судом враховано віддаленість місця навчання від місця проживання, вартість проїзду до місця навчання, вартість проживання у гуртожитку, вартість підручників, харчування, навчання тощо. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 768,80 грн.

Outcome: approved