Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України відповідно до актового запису за №1925. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON], [INFO] народилася дочка [PERSON] . Однак, їх сімейне життя не склалося через різні характери , погляди на життя та втрату довіри один до одного . За таких обставин вона та відповідач не підтримують подружніх та сімейних стосунків, разом не проживають, не ведуть спільного господарства. З цих підстав просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . Ухвалою судді від 04 березня 2019 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 25 березня 2019 року . Відповідач відзиву на позов не подавав. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх у повному обсязі, розірвати шлюб та відновити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. Вказала, що понад п»ять років разом із відповідачем не проживає та не підтримує ніяких стосунків, не веде спільного господарства, тому просить шлюб розірвати . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав , вказав, що впродовж тривалого часу він разом із позивачкою не проживає та не підтримує сімейних відносин , не заперечував щодо розірвання шлюбу . Просив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Судом установлено : Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 2007 року, про що зроблено актовий запис за № 1925 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 11 жовтня 2007 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] народилася дочка [PERSON]. Неповнолітні дочки сторін відповідно до Довідки за № 1779, виданої 22 березня 2019 року Приватним підприємством «Загребелля « м. Тернополя зареєстровані та проживають разом із позивачкою [PERSON] по [ADDRESS] . Через відсутність порозуміння та різні погляди на життя, впродовж тривалого періоду часу, понад п»ять років , сторони разом не проживають , не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . Також, відповідно до вимог ст. 1132 Сімейного кодексу України - після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved