Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 вересня 2020 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,85 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрашівської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні докази належності правовстановлюючого документа спадкодавцю та правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, дежравного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077277, який видано на ім`я [PERSON] належить [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче судове засідання на розгляд справи позивач не з`явилась та в позовних вимогах просила розгляд справи розглядати за її відсутності. В підготовче судове засідання на розгляд справи представник відповідача не з`явився та подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просив суд розгляд справи проводити без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею земельна ділянка площею 3,85 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрашівської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077277 (а.с.13). Позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7), тож є спадкоємцем першої черги. Держаний нотаріус Дяченко Л.Є. надала до суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру з якої вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки відсутні докази належності правовстановлюючого документа спадкодавцю. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Факт того, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077277, який видано на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , стверджується письмовими доказами, які приєднано до матеріалів справи, тому суд вважає за потрібне встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 077277, який видано на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved