Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Заявником подано до суду заяву про встановлення факту визнання спадкоємця таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В заяві зазначається, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно із законом суд встановлює факти, які породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи його відсутність, просить задовольнити заяву про встановлення факту визнання спадкоємця таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В судове засідання представник заінтересованої особи - Димитровської сільської ради не з'явився, про день і час судового розгляду повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. В судове засідання представник заінтересованої особи - Устинівської районної державної адміністрації не з'явився, про день і час судового розгляду повідомлений, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] року помер [PERSON] (актовий запис про смерть). [INFO] року померла [PERSON] (актовий запис про смерть). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У актовому записі про народження [PERSON], [INFO] батьками записано: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (актовий запис про народження). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, на яке ними заповітне розпорядження не складалось. [PERSON], як син [PERSON], є першої черги спадкоємцем за законом спадкового майна відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, 1963 року, так як при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Пунктом 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року, встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Частина 2 ст.256 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що необхідно звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON], як син [PERSON], після його смерті, є першої черги спадкоємцем за законом спадкового майна. Згідно положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця та місце знаходження майна. [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця [PERSON], що підтверджується довідкою Димитровської сільської ради, про склад сім'ї [PERSON] та [PERSON], де проживав, як рідний син [PERSON], який після смерті батька прийняв спадкове майно у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Статтями 548, 549 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При встановлених обставинах, заява [PERSON] про встановлення факту визнання спадкоємця таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном підлягає задоволенню, як обгрунтована. Судові витрати по справі відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved