Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду та просить визначити, що розмір частки у спільній сумісній власності [PERSON], який помер [INFO], на житлову три кімнатну квартиру, загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, розташованою за адресою: [ADDRESS], яка належала за правом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. 10 грудня 2009 року, за реєстровим №5275, зареєстрованому у КП «ХМБТІ» 29.12.2009 р. за р.[NUMBER] в книзі 1, - становить 1/2 частки; припинити право спільної сумісної власності на зазначену житлову квартиру, та визнати за нею, [PERSON], [INFO], уродженкою міста Харкова, громадянкою України, РНОКПП - [NUMBER], право власності на 1/2 частку житлової три кімнатної квартири, загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] у місті Харкові. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що, як спадкоємець за законом свого батька [PERSON], що помер [INFO]., вона прийняла спадщину належним чином, але не може оформити право власності на спадщину після нього у вигляді частини житлової квартири, яка належала батькові та матері за правом спільної сумісної власності, про що отримала постанову приватного нотаріуса ХМНО Молодчого І.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач вважає, що її спадкові права підлягають судовому захисту, а тому звертається до суду із позовом про визначення часток у праві власності та визнання її спадкового права. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою та просить визначити, що розмір належної їй частки у спільній сумісній власності на житлову три кімнатну квартиру, загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, розташованою за адресою: [ADDRESS], яка належала за правом спільної сумісної власності [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. 10 грудня 2009 року, за реєстровим №5275, зареєстрованому у КП «ХМБТІ» 29.12.2009 р. за р.[NUMBER] в книзі 1, - становить 1/2 частки; припинити право спільної сумісної власності на зазначену житлову квартиру, та визнати за нею, [PERSON], [INFO], уродженою смт Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, громадянкою України, РНОКПП - [NUMBER], право власності на 1/2 частку житлової три кімнатної квартири, загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Проти первісного позову [PERSON] позивач за зустрічним позовом не заперечує, підтверджує обставини, викладені у ньому. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], що після смерті чоловіка [PERSON], який не залишив заповіту, вона, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином відмовилась від спадщини на користь дочки [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріусу. Оскільки [PERSON] не може отримати спадщину, не вирішивши питання щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру та припинення спільної сумісної власності на квартиру, позивач за зустрічним позовом, захищаючи свої права власника, вважає необхідним звернутись до суду із аналогічною вимогою та просити про визнання за нею право на визначену судом частку квартири. Позивач за первісним позовом [PERSON] надала судові заяву із проханням слухати справу у її відсутності. Свої позовні вимоги вона підтримала, просить задовольнити у повному обсязі, проти позовних вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] не заперечує. Представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Фуженкова Н.Б., діюча на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, надала судові заяву, у якій просила слухати справу за її відсутністю, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти первісного позову [PERSON] не заперечує, підтверджує обставини, викладені у її позовній заяві. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Молодчий І.О. в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, у своїй заяві до суду просить слухати справу без його участі, проти позовних вимог за первісним та зустрічним позовами не заперечує, рішення просить постановити відповідно чинному законодавству. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги первісного та зустрічного позовів, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Житлова три кімнатна квартира, загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS], належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. 10 грудня 2009 року, за реєстровим №5275; право власності на квартиру зареєстроване у КП «ХМБТІ» 29.12.2009 р. за р.[NUMBER] в книзі 1. Ринкова вартість зазначеної квартири Згідно Звіту (висновку) про незалежну оцінку майна від 23.11.2018 року за №11/1118/01, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Міжнародний інститут оцінки «ЛОТ», кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №7602, на теперішній час складає - 641 837, 25 грн. [INFO] у місті Харкові, у віці 70 років помер [PERSON],[INFO], громадянин України, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.02.2018 р. складено відповідний актовий запис за №2066 Заповіту [PERSON] не залишив. Його спадкоємцями за законом першої черги є: його дружина [PERSON], [INFO], уроджена смт Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, громадянка України, яка знаходилась зі спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, та його дочка [PERSON], [INFO], уроджена міста Харкова, громадянка України. [PERSON] прийняла спадщину після батька у встановленому законом порядку, надавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу ХМНО Молодчий І.О., яким 13.02.2018 р. відкрита спадкова справа за №06/2018, одночасно дружина спадкодавцю, яка на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, подала приватному нотаріусу ХМНО Молодчому І.О. заяву про відмову від спадщини на користь дочки спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців першої та інших черг спадкування за законом у спадкодавця [PERSON] не має, заяв до нотаріусу не надходило. До складу спадщини надходить частина житлової квартири за адресою: [ADDRESS], актуальна реєстрація права власності від 28.12.2009 р., відомості щодо квартири у Єдиному реєстрі заборон та реєстрі іпотек відсутні. 06 серпня 2018 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Молодчого І.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мого батька [PERSON] на Ѕ частину вище зазначеної житлової квартири. Своєю Постановою від 06.08.2018 р. нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для вказаної відмови стала неможливість встановлення з правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість розміру спадкового майна, оскільки квартира за [ADDRESS] належатиме [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а при житті [PERSON] свою частку у цьому майні не визначив. Оскільки теперішній час у нотаріальному порядку визначати частки у праві власності на зазначену вище квартиру неможливо, у зв'язку з смертю співвласнику, сторони з метою захисту своїх прав: [PERSON] - спадкових прав, [PERSON] - прав власнику, вимушені звернутись до суду із відповідними позовами. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обовЙ'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 ЦК України зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила Ѕ». Виходячи з вищезазначених положень законодавства, враховуючи, що частка у житловій квартирі, яка належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, а невизначення часток не дає можливості сторонам реалізувати своє право на спадкування та визнання права власності, суд вважає можливим визначити частку спадкодавця у розмірі Ѕ частини спадкової нерухомості. Для захисту своїх прав позивач за первісним позовом [PERSON], як спадкоємець співвласнику квартири та позивач за зустрічним позовом [PERSON], як співвласник цієї квартири, звернулись до суду із вимогами про визнання права власності на визначені частки у спільній частковій власності на квартиру. Зазначена вимога підлягає задоволенню, бо тільки визначення часток у праві власності на квартиру не породжує права власності у кожного з них. При цьому за вимогою сторін право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку припиняється. Згідно з вимогами ст. 79,80 ЦПК України, надані позивачами докази суд визнає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Суд вважає, що сторони обрали належний спосіб захисту своїх прав власників та надали належні докази, що підтверджують наявність цих прав, а тому задовольняє їх вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного, згідно до ст.,ст.11,15, 16, 355, 368 ,372, 1216-1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1236, 1241, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved