Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Куп'янський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. В належній позивачці квартирі зареєстрована вона та колишні власники квартири: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ще до укладення договору дарування відповідачі вибули зі спірної квартири до м. Н-Уренгой Тюменської області Рісії, але залишився зареєстрованим у ній, що завдає незручностей позивачці при користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше 6 місяців. В квартирі відсутні будь-які речі відповідачів, комунальні платежі здійснює позивач. Тому, на підставі викладеного, позивач змушена була звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 17 грудня 2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги вказавши у вступній частині позовної заяви третю особу, яка не заявляє самостійних вимог до предмета позову: Куп'янський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, а також вказала, що вона наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з позначками (за закінченням терміну зберігання) причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали. Оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа: Куп'янський РВ ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в який просила справу розглянути у її відсутності, при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він проживає по сусідству з позивачем у квартирі [ADDRESS]. Останній раз сусід бачив відповідачів років 10-15 тому назад. Також свідок пояснив, що відповідачі поїхали з України на постійне місце проживання до Росії одразу після того як подарували квартиру [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона мешкає по сусідству з позивачем у квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] дійсно раніше проживала в квартирі [ADDRESS] та працювала директором у вечірній школі, однак після продажу своєї квартири у 2000 році виїхала на північ працювати разом зі своїм чоловіком. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки №108 від 27 січня 2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON], що підтверджено ксерокопією договору дарування приватизованої квартири від 09 серпня 2000 року (а.с. 7-8). Актом (не) проживання громадянина за місцем його реєстрації від 05 листопада 2014 року, який затверджено ТОВ «Керуючою компанією «Коменерго-Куп'янськ», встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 2000 року дійсно не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку, особу втратившою право користування житловим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у встановленому законом порядку в квартирі [ADDRESS]. Однак з жовтня 2000 року за даною адресою не проживають. Крім того, у судовому засіданні свідки повідомили, що відповідачі поїхали з України до Росії на постійне місце проживання одразу після дарування квартири позивачці, що також вбачається зі змісту договору дарування в якому зазначено місце мешкання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - м. Н-Уренгой Тюменської області Росія. Також встановлено, що відповідачі мають російське громадянство і не з'являлися за місцем своєї реєстрації протягом останніх шести місяців. Докази поважності причин не проживання у спірному приміщенні, у порушенні ст. 60 ЦПК України, відповідачами до суду надані не були. Тому враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, а також позивачка є власником квартири, і той факт, що в ній зареєстровані колишні власники квартири перешкоджає їй належним чином користуватись своїм майном, що суд вважає не припустимим, оскільки це порушує конституційні права позивача, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved