Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України - по [ADDRESS] станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з [INFO] року (з моменту народження) по по 1971 рік вона проживала в с. Кунашівка Ніжинського району, а з 1971 року по теперішній час постійно проживає в [ADDRESS] без реєстрації. 23 травня 1962 року вона отримала паспорт громадянина СРСР, яким користується по теперішній час. Наразі у неї виникла необхідність отримати паспорт громадянина України, проте оскільки паспорт громадянина колишнього СРСР не має відмітки про реєстрацію, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, їй необхідно пройти процедуру встановлення належності до громадянства України. Оскільки встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року в позасудовому порядку немає можливості, вона змушена звернутися до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявниці адвокат Царенко А.А. підтримав вимоги з викладених у заяві підстав, просив встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, пояснивши, що встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання паспорта громадянина України. Представник заінтересованої особи Ніжинського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні не заперечувала задоволення заяви. Заслухавши представників заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 12, 76 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Відповідно до посвідки про народження [PERSON] народилась [INFO] в с. Кунашівка Ніжинського району (а.с.7). 23 жовтня 1967 року Ніжинським МВ Чернігівської області заявниці видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] (копія на а.с. 6). З трудової книжки, виданої 20 листопада 1973 року на ім?я [PERSON] , 1946 року народження, вбачається, що заявниця з 14.11.1973 року по 16.03.1999 року безперервно працювала завідуючою Паливодинським сільським клубом, у 1999 році була прийнята на посаду голови дільничної виборчої комісії по виборам Президента України, у 2000 році - на посаду голови дільничної комісії з референдуму (а.с. 8). Актом Кунашівської сільської ради Ніжинського району від 09.08.2017 року, підписаного комісією та 12 свідками, підтверджується факт постійного проживання заявниці в [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з відповіді Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області від 30.07.2018 року на заяву [PERSON] про отримання паспорта громадянина України, заявниці було повідомлено про не встановлення її належності до громадянства України і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с. 10). Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Указом Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України; оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території на зазначену дату, подає серед інших документів, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні дослідженими письмовими доказами доведено, що [PERSON] станом на 24.08.1991 року, на момент проголошення незалежності України, вона дійсно проживала на території України - в с. Паливода Ніжинського району. Зважаючи на те, що від встановлення зазначеного факту залежить отримання заявницею паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved