Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду для встановлення факту що має юридичне значення, а саме, просить встановити факт того, що державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданий 11.10.1997 року [PERSON] на підставі рішення Кордонської сільської ради народних депутатів 48 від 24.11.1995 року, на земельну ділянку 0,06 га, розташовану на території Кордонскої сільської ради масив «Тилигульський 1-а», садтовариства «Екран», ділянка [NUMBER] , для ведення садівництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] , належить [PERSON] , [INFO] . Заява мотивується тим, що особа яка заповнювала державний акт [NUMBER] на право приватної власності на землю допустила граматичну помилку під час перекладу прізвища заявника з російської на українську мову. Заявник звернувся до органу який видавав державний акт, однак йому повідомлено, що органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо внесення змін до державного акту. В судовому засіданні заявник та представник заінтересованої особи підтвердили обставини викладені в заяві. Суд встановив, що орфографічне роздріблення записів прізвища « [PERSON] » та «[PERSON]» в документах однієї особи як наслідок міжмовних перетворень є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Помилка при переведенні прізвища з російської мови на українську не дає заявнику можливості в подальшому розпоряджатися майном. Вищезазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, рішенням Кордонської сільської ради Лиманського району Одеської області №46 від 15.08.2018 року та довідкою про неможливість внесення сільрадою змін до Державного акту, посвідченим нотаріусом перекладом на українську мову свідоцтва про народження заявника та його паспортом, листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 20.11.2018 року. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи наведене, на підставі з`ясованих обставин та з огляду на досліджені по справі докази, суд визнає вимоги заявника обґрунтованими, що обумовлює можливість їх задоволення.

Outcome: approved