Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом про примусове стягнення витрат, понесених на утримання спільної часткової власності до відповідачів [PERSON], [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що трикімнатна квартира №41, яка знаходиться у будинку №86 по проспекту Незалежності м. Чернівці знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року встановлено порядок користування вказаною квартирою, а саме: - виділено в користування [PERSON] житлову кімнату площею 9,70 кв.м.; - виділено в користування [PERSON] та членам його сім'ї житлову кімнату площею 13,9 кв.м.; - житлову кімнату площею 17,9 кв.м., кухню площею 5,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. - залишено у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та членів його сімї. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині виділення в користування кімнати площею 13,9 кв.м. членам сімї позивача. В решті рішення суду залишено без змін. Позивач стверджує, що плата за житлово-комунальні послуги щодо утримання спірної квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, має здійснюватися солідарно обома співвласниками, тобто ним - [PERSON] та [PERSON]. При цьому, [PERSON] не утримує свою частку. Рішеннями Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 листопада 2015 року та Апеляційного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на утримання її частки спірної квартири [ADDRESS] за період лютий 2012 - травень 2015 року. Також, зазначає, що [PERSON] зі своєю дочкою [PERSON], [INFO], була зареєстрована в [INFO]. За рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року останні визнані такими, що втратили право користування цією квартирою. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині визнання [PERSON] та [PERSON]-М. Д. такими, що втратили право користування цією квартирою, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON]-М.Д. були зняті з реєстрації у вказаній квартирі 18 березня 2016 року. Позивач вказує на те, що [PERSON] та [PERSON]. А-М.Д. проживають з [PERSON] за адресою : [ADDRESS]\~-\~у квартирі, яка належить [PERSON] на праві власності. Позивач стверджує, що після переїзду (20.08.2013 року) до матері на постійне місце проживання за адресою: [INFO], [PERSON] його ігнорує та жодних стосунків не підтримує. Також, відповідач [PERSON] не бажає мирно врегулювати оплати комунальних послуг за період своєї реєстрації та реєстрації своєї дочки [PERSON]-М.Д. у квартирі [ADDRESS] - з червня 2015 року по березень 2016 року включно, коли вони проживали в даній квартирі і користувалися нею. Позивач вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобовязані відшкодувати йому витрати по оплаті комунальних послуг та утримання квартири в межах строку позовної давності, тобто витрати, які він поніс з липня 2015 року по липень 2018 року ([PERSON]Й.) та з липня 2015 року по березень 2016 року ([PERSON]Г.) включно. Зокрема, відповідно до розрахунку нарахувань плати за послугу централізованого опалення МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в опалювальний період з жовтня 2015 року (оплату здійснено у листопаді 2015 року) по квітень 2018 року було нараховано 13444,59 грн., які позивачем по справі повністю оплачені та заборгованості немає. Стверджує, що загальна площа квартири [ADDRESS] становить 55,9 кв.м. У власності [PERSON] знаходиться 1/2 частини квартири, тобто 27.95 кв.м. При цьому, вказує, що в квартирі було зареєстровано 2 повнолітніх особи: він - [PERSON] та його дружина [PERSON], а відповідачка [PERSON] є співвласницею 1/2 квартири. Отже, з липня 2015 року по липень 2018 року загальна сума витрат на опалення становить 13574,59 грн. Таким чином, із розрахунку 1\\3 частка [PERSON] від цієї суми становить: 13574,59 грн. *1\\3 = 4 524,86 грн. Позивач вказує, що відповідно до розрахунку ЖРЕП-14 у період з червня 2015 року по червень 2018 року за послуги ЖРЕП 14 було нараховано та оплачено ним кошти в сумі 3993,15 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а тому вважає, що відповідач [PERSON] повинна сплатити на його користь 1331,05 грн. та 1/3 вартості банківських комісійних платежів у розмірі 43,33 грн., а в загальному 1374,38 грн. Також, позивач стверджує, що у червні 2015 року у квартирі було зареєстровано 5 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє дітей - [PERSON], [PERSON], а в період з липня 2015 року по березень 2016 року - у квартирі було зареєстровано 3-є дорослих ([PERSON], [PERSON], [PERSON]Б.) та троє дітей ([PERSON], [PERSON], [PERSON]-М.Д.) у відповідності з чим, нараховувалася вартість послуг газопостачання. Вказує, що в період з 1 лютого по 23 березня 2016 спочатку діяли норми, встановлені Постановою КМУ №619 від 08.06.1996 року. 24.03.2016 вступила в силу Постанова КМУ №203 від 23.03.2016 року, якою запроваджено нові норми споживання для споживачів без лічильників. Постановою КМУ №316 від 27.04.2016 року встановлено, що затверджені постановою №203 норми застосовуються з 1 лютого 2016 року. Таким чином, згідно проведених нарахувань, у липні 2015 року 1/5 частка витрат на газообслуговування квартири на особу [PERSON] становить 32,35 грн. Оскільки в період липень 2015 року - січень 2016 року включно нарахування на одну особу складало 32,35 грн., а у квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]-М.Д., то частка [PERSON] та [PERSON]-М.Д. становить 2/6 частини нарахувань та оплачених позивачем коштів, виходячи із розрахунків: 32,35 грн./міс. * 2 особи * 7 міс.= 452 грн. При цьому, у лютому 2016 року на одну особу нараховували вартість спожитого газу у розмірі 64,70 грн. Відповідно - частка [PERSON] та [PERSON]-М.Д. становить: 64,70*2 = 129,40 грн. У березні 2016 року вартість газу, спожитого однією особою становила 55,51 грн. Відповідно - частка [PERSON] та [PERSON]-М.Д. становить: 55,51*2 = 111,02 грн. Таким чином, позивач вважає, що у період з червня 2015 року по березень 2016 року частка витрат [PERSON] та [PERSON]-М.Д. на газопостачання квартири [ADDRESS] складає 724,77 грн. (32,35 грн. + 452 грн. + 129,40 грн. + 111,02 грн.). Стверджує, що відповідачі відшкодовувати у добровільному порядку понесені ним витрати на утримання спірної квартири не бажають, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь витрати з утримання квартири як спільної сумісної власності в розмірі 5855,91 грн., сплачені ним в період з липня 2015 по липень 2018 року включно з оплати наданих послуг КЖРЕП-14, МКП «Чернівцітеплокомуненерго»; стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь частину витрат по газопостачанню з липня 2015 року по березень 2016 року включно, що складають 724,77 грн.; стягнути з [PERSON], [PERSON], на його, [PERSON], користь судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.); стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрати, понесені позивачем на отримання правової допомоги, розмір якої складає 3524 грн. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, однак спрямували до суду письмовий відзив на позов [PERSON], згідно якого позовні вимоги не визнають. Вказують, що незважаючи на те, що відповідачці [PERSON] належить 1/2 ідеальної частки у квартирі [ADDRESS], вона не має можливості користуватись житлом. Позивач сам проживає в квартирі з новоствореною сім'єю, в повній мірі користується житлом. При цьому, рішення суду про примусове вселення [PERSON] на даний час позивачем не виконано, оскільки він не допускає в житло державних виконавців. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що трикімнатна квартира №41, яка знаходиться у будинку №86 по проспекту Незалежності м. Чернівці знаходиться у спільній частковій власності [PERSON], що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.12.2015 року (а.с.88-94) та [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2656884 від 19.04.2013 року (а.с.10, 87). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року: - зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою №41 в будинку №86 по проспекту Незалежності, м.Чернівці шляхом зобовязання [PERSON] надати комплект ключів від вхідних дверей квартири; - вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; - визначено наступний порядок користування квартирою: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 9,70 кв.м.; виділити в користування [PERSON] та членам його сімї\~ житлову кімнату площею 13,9 кв.м. Житлову кімнату площею. 17.9 кв.м., кухню площею 5,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 5,50 кв.м. залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та членів його сімї. Визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №41 в будинку №86 по проспекту Незалежності м.Чернівці\~ Літовченко [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.88-94). \~ \~ \~ \~ Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині виділення в користування кімнати площею 13,9 кв.м. членам сімї позивача. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.95-98). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року залишено без змін (а.с.100-103). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 листопада 2015 року судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті комунальних послуг, сплачені ним в період з лютого 2012 року по лютий 2015 року в розмірі 4011, 31 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті комунальних послуг за період з лютого 2012 року по вересень 2013 року в сумі 1076,64 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 177,77 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 65,83 грн.; повернуто [PERSON] зайво сплачений судовий збір в сумі 104,09 грн.; в решті позовних вимог відмовлено (а.с.104-108). Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 10.02.2016 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 листопада 2015 року змінено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, сплачених ним за період з лютого 2012 року по червень 2015 року в розмірі 4630,67 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 255,23 грн. (а.с.109-114). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2656884 від 19.04.2013 року (а.с.10, 87) загальна площа квартири [ADDRESS] становить 56,98 кв.м., а житлова 41,5 кв.м. При цьому, оскільки у власності [PERSON] знаходиться 1/2 частини квартири, то вона повинна нести відповідні витрати за утримання квартири. Згідно вимог ст..322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, вони\~ зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст.360 ЦК України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір.\~ Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14\~цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Квартира [ADDRESS] не обладнана лічильниками газу та води, тому оплата за послуги з газо-, водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до кількості мешканців, місце проживання яких зареєстровано у квартирі. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). Частиною 1 статті 151 ЖК України передбачено, що Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. \~ \~ \~ \~Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.162 ч.2 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.156 ч.3 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно довідки КЖРЕП 14 від 26.05.2017 року (а.с.116) у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]-М.Г., [INFO]. Як вбачається з довідки КЖРЕП 14 (а.с.125) за 2015 рік позивачем сплачено за послуги з утримання житла кошти в сумі 1199,05 грн., за 2016 рік 1209,16 грн., за 2017 рік 1808,90 грн., за період з січня 2018 року по липень 2018 року 200 грн. Згідно розрахунку за послуги централізованого опалення за період з січня 2015 року по червень 2018 року позивачем сплачено кошти в сумі 13574,59 грн. (а.с.127). Відповідно до довідки ПАТ «Чернівцігаз» від 30.05.2017 року (а.с.126) у липні 2015 року вартість плати за газ складала 161,73 грн., у лютому 2016 року 323,46 грн., у березні 2016 року 277,53 грн., у квітні 2016 року 204,14 грн., з травня 2016 року 195,36 грн. До 18.03.2016 року за вказаною адресою рахувалось 5 людей, з 18.03.2016 року по 28.02.2017 року 4 людини, з 01.03.2017 року 5 людей. При цьому, згідно довідки ПАТ «Чернівцігаз» (а.с.127) станом на 01.07.2015 року та на 01.06.2018 року заборгованості перед ПАТ «Чернівцігаз» - немає. Факт оплати позивачем вартості вказаних послуг також підтверджується наданими копіями квитанцій (а.с.128-152). Таким чином, суд вважає, що твердження позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та відповідач [PERSON] повинна відшкодувати позивачу кошти в сумі 5855,91 грн., що становить її частку вартості оплати житлово-комунальних послуг за утримання її частини спірної квартири №41, що знаходиться у будинку № 86 по проспекту Незалежності у м.Чернівці, з яких - 1331,05 грн. квартплата КЖРЕП 14 та 4524.86 грн. за послуги централізованого газопостачання. Відповідач [PERSON]\~повинна відшкодувати\~позивачу 724,77\~грн., що становить її частку та частку її дочки [PERSON]-М.Д. вартості оплати газопостачання з червня 2015 року по червень 2016 року - у період її реєстрації разом з [PERSON]-М.Д у квартирі №41, що знаходиться у будинку №86 по проспекту Незалежності у м.Чернівці. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи судовими рішеннями, а саме копією рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року (а.с.88-94), копією рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року (а.с.95-98) та копією ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 року (а.с.100-103). Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч.1 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 2 цієї статті ЦПК). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина 3 статті 137 ЦПК). Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до умов договору про правничу допомогу, укладеного [PERSON] з адвокатом [PERSON] 25.07.2018 року (а.с.153), обсяг і вартість наданої правничої допомоги за цим договором визначається в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно до опису робіт та розрахунку витрат на правничу допомогу згідно договору від 25.07.2018 року (а.с.154-155) всього адвокатом [PERSON], витрачено чотири години робочого часу. Таким чином, розмір витрат позивача на правову допомогу становить 3524 гривні, які підлягають стягнення з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved