Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у шлюбі, який 05.10.2015 року було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який постійно проживає разом з позивачем. Позивач має намір здійснювати короткотривалі поїздки разом із малолітнім сином за межі України з метою оздоровлення, відпочинку, навчання тощо. Тому позивач має намір, виїхати з сином, [PERSON], [INFO], за кордон, а саме з 08.04.2016 р. по 15.04.2016 р. до Автономної Республіки Крим, щоб він мав змогу побачити рідних бабусю та дідуся. Крім того планує відвідати в період з 20.04.2016 р. по 20.05.2016 р. Арабську Республіку Єгипет з туристичною та оздоровчою метою. На думку позивача такі подорожі матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, а також позивач має можливість оздоровити сина в морській та гірській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Але не зважаючи на це, відповідач [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. На письмове звернення щодо виїзду за кордон, не відповідає, а в усній формі не надає жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Ухвалою суду від 13.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] без згоди його батька в супроводі матері в період з 08.04.2016 року по 15.04.2016 року до Автономної Республіки Крим за заявою позивача залишено без розгляду. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON], в супроводі матері - [PERSON] в період з 20.04.2016 року по 20.05.2016 року до Арабської Республіки Єгипет. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Запорізькій області, який проживає разом з матір'ю. 10.02.2016 року позивач надсилала відповідачу лист з проханням надати нотаріальний дозвіл на вивіз дитини до АРК та Арабської Республіки Єгипет. Відповідач нотаріального дозволу на вивіз дитини не надав. Нормами ст.141 СК України закріплено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батькам надається право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законним представникам, без спеціальних на те повноважень. За приписами ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею ст.12 вказаного закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що для забезпечення належного оздоровлення та відпочинку дитини, є доцільним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON], в супроводі матері - [PERSON] в період з 20.04.2016 року по 20.05.2016 року до Арабської Республіки Єгипет, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved