Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON] і інтересах яких виступає [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS] із послідуючим зняттям з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], 26.11.2007 року було укладено кредитний договір №0711/84/1. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 130000.00 Дол. США строком до 06.11.2017 року, а відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приват Банк»» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 0711/84/1, відповідно до якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52.50, житловою площею 26.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідачка [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором не виконала. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 22.03.2012 року суд виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 52.50, житловою площею 26.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, Відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представником позивача заявлене клопотання про забезпечення доказів, а саме витребуванням судом довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. Судом було задоволено заявлене клопотання. На виконання ухвали суду Рівненським міським відділом управління державної міграційної служби України в Рівненській області надано інформацію про реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. За адресою [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були залучені до справи в якості співвідповідачів. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглядати без їх участі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача, згідно ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.03.2012 року в справі №2-147411 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення та виселення задоволено частково, суд звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 52.50, житловою площею 26.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570).В задоволенні позовних вимог про виселення відповідача в порядку ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» судом відмовлено. Згідно повідомлення міського відділу управління державної міграційної служби України в Рівненській області надано інформацію №56104834 від 04.12.2013 року про реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. За адресою [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ч. 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст.109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст.9, ст.109 ЖК України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 26.02.2013 року позивач направив [PERSON] та [PERSON] письмову вимогу про добровільне звільнення квартири, що є предметом іпотеки разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Вказана письмова вимога за адресою постійного зареєстрованого місця проживання була одержана адресатом Гришуненко, тому суд оцінює як належне повідомлення відповідачів про виселення та невиконання останніми вимоги про виселення в 30-денний термін. Таким чином, підставою виселення відповідачів із іпотечної квартири, на яку звернуте стягнення заборгованості по кредитному договору, є вищенаведені норми чинного законодавства, які є відмінними від зазначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.03.2012 року в справі 2-147411 підстав. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про виселення із квартири після звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки із послідуючим зняттям із реєстрації доведеними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 39-40 ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved