Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із даною позовною заявою, в якому просив: - стягнути з [PERSON] - 114615 гривень 32 копійки матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3000 гривень витрат за проведення автотоварознавчих досліджень, 1300 гривень витрат за евакуацію транспортного засобу, а всього 118915 гривень 32 копійок та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 червня 2017 року 08 год. 50 хв. [PERSON] керував технічно-справним вантажним автомобілем «Мерседес Бенц» та рухався по 127-ому км. + 350 м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Гадзинка, Житомирського району, не дотримався безпечної дистанції, проявив неуважність та зіткнувся із автомобілем «Фольцваген Кадді», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився в правому ряду у напрямку до м.Житомира, перед пішохідним переходом, для надання дороги учаснику дорожнього руху потерпілому [PERSON] , який в цей час перетинав проїзну частину зліва направо. Внаслідок зіткнення від значного поштовху у боковому заносі автомобіль «Фольцваген Кадді» наїхав на [PERSON] , який отримав численні переломи грудини, ребер, розриви хребців, крововиливи головного мозку. Дані тяжкі тілесні ушкодження у свої сукупності складають тупу поєднану травму тіла та знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю [PERSON] . Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності. Позивач стверджує, що внаслідок ДТП, діями відповідача йому було завдано матеріальну шкоду, адже йому частково пошкоджено автомобіль, яку останній добровільно не відшкодував. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та з урахуванням доказів наявних у справі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, в подальшому в судові засідання не з`явився, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлений належним. Представники третіх осіб ПАТ «Європейський страховий союз» та моторно (транспортне) страхового бюро України в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи учасників справи та оцінивши письмові докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2017 року 08 год. 50 хв. [PERSON] керував технічно-справним вантажним автомобілем «Мерседес Бенц» та рухався по 127-ому км. + 350 м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Гадзинка, Житомирського району, не дотримався безпечної дистанції, проявив неуважність та зіткнувся із автомобілем «Фольцваген Кадді», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився в правому ряду у напрямку до м.Житомира, перед пішохідним переходом, для надання дороги учаснику дорожнього руху потерпілому [PERSON] , який в цей час перетинав проїзну частину зліва направо. Внаслідок зіткнення від значного поштовху у боковому заносі автомобіль «Фольцваген Кадді» наїхав на [PERSON] , який отримав численні переломи грудини, ребер, розриви хребців, крововиливи головного мозку. Дані тяжкі тілесні ушкодження у свої сукупності складають тупу поєднану травму тіла та знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю [PERSON] . Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі статтей 75, 76 КК [PERSON] звільнено від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину та звільнено [PERSON] від призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с.13-14). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] належить автомобіль Фольцваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9). Висновком №1840 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Фольцваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] від 03 січня 2018 року встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в розмірі 134577 гривень 80 копійок (а.с.15-33 том 1). Згідно висновку №52 експертного автотоварознавчого дослідження від 12 лютого 2018 року імовірна ринкова вартість автомобіля «Фольцваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент ДТП, становить 13962 гривні 48 копійок (а.с.34-40 том 1). Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої позивачу в наслідок ДТП, судом враховуються обсяги механічних пошкоджень автомобіля відповідно висновку експерта №11/84 від 25 вересня 2019 року призначеної на підставі ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 05 липня 2019 року згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Фольцваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] на 26 червня 2017 рік складає 148046,25 гривень, ринкова вартість до пошкодження автомобіля «Фольцваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] на 26 червня 2017 року складає 148046,25 гривень (а.с.179-213 том 1). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. У роз`ясненнях, які містяться в абзаці четвертому пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] неправомірними діями відповідача [PERSON] завдано збитків, внаслідок пошкодження автомобіля, яким він керував на передбачених законом підставах, а тому позивач має право на відшкодування завданої йому шкоди. Враховуючи вищевикладене, користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 114615 гривень 32 копійки на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, 3000 гривень витрат за проведення авто товарознавчих досліджень, 1300 гривень витрат за евакуацію транспортного засобу. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертиз. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач на підтвердження стягнення судових витрат надав: договір про надання правової допомоги №41/2018 від 10 серпня 2018 року (а.с.42), меморіальний ордер №@2РL400867 від 14 серпня 2018 року на суму 5000 гривень (а.с.43). На думку суду зазначений вище розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для відповідача та не спростований учасниками провадження. Питання щодо судових витрат суд вирішує з урахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved