Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 жовтня 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей. Діти проживають із нею. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 2/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою уточнила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання його дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 16 лютого 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2015 року. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 січня 2005 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач матеріально своїм дітям не допомагає та належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків з утримання дитини. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем [PERSON], що слідує з довідки № 331, виданої ПП «Карпати 2010» 02 жовтня 2015 року. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі не встановлено, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача щомісячно 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved