Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку із чим між ними припинились подружні відносини та вони перестали вести спільне господарство. Від шлюбу дітей немає, однак, відповідачка відмовляється розривати шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам,що мають істотне значення . Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав ,що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак, попередньо надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 29 серпня 2009 року, про що зроблено актовий запис №1340 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 29 серпня 2009 року видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку із чим між ними припинились подружні відносини та вони перестали вести спільне господарство. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає , що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Також вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved