Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 10.10.2019 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постійно, починаючи з 2000 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] познайомилась в 1985 році, в той час коли прийшла працювати до неї в бригаду. [PERSON] хворіла на гіпертонію, в неї часто боліла голова, а тому їй іноді була необхідна стороння допомога. В 2000 році [PERSON] потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, зламала ребра, травмувала хребет, а тому потребувала постійної допомоги на час реабілітації. Таким чином, позивач почала проживати у неї, допомагала їй та доглядала за нею. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві власності. Позивач постійно доглядала за померлою протягом всього часу сумісного проживання, несла всі витрати на поховання, а тому є спадкоємцем четвертої черги та має право успадкувати квартиру, що належала померлій. Ухвалою судді від 15.10.2019 року у справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи і письмових пояснень, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В.М. належним чином завірену копію спадкової справи № 17/2016 від 25.10.2016, відносно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.42-43). Ухвалою від 02.12.2019 року підготовче провадження було закрито та витребувано у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 17/2016 від 25.10.2016, відносно [PERSON] , яка померла [INFO] , заведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М. (а.с.60-61). 16.12.2019р. на адресу суду від Київського державного нотаріального архіву надійшла копія спадкової справи № 17/2016 від 25.10.2016, відносно [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М.(а.с.70-131). 03 грудня 2019 року від представника відповідача Київської міської ради, який діє на підставі довіреності - Хрущ А.П. надійшов відзив на позов, за яким останній заперечував проти задоволення позову у зв`язку з тим, що позивач не відноситься до кола спадкоємців в розумінні статей 1261-1265 ЦК України (а.с.66-67). 29.01.2020 року представником позивача - [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить встановити факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю з 2004 року по [INFO] (а.с.143-145). 17.02.2020 року від представника відповідача Київської міської ради Хрущ А.П. повторно надійшов відзив на позов, за яким останній заперечував проти задоволення позову у зв`язку з тим, що спільне проживання [PERSON] з [PERSON] не мало ознак сім`ї, визначених ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, спадкодавець мала можливість розпорядитись своїм майном на користь позивача, проте не зробила цього, також посилається на те, що відповідно до матеріалів справи позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому зазначена квартира і є місцем її постійного проживання, посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження проживання або перебування позивача по [ADDRESS] , а тому у задоволенні позову з урахуванням збільшених позовних вимог слід відмовити (а.с.155-160). Від позивача та/або його представника до суду не надходило відповіді на відзив. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач надав відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов з урахуванням збільшених позовних вимог підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що [INFO] [PERSON] померла, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 437 та 12 травня 2016 року видано свідоцтво про смерть (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві власності, що підтверджено Довідкою форми № 3, виданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» м. Києва від 19 жовтня 2016 року (а.с. 6, 7) За даними акту про фактичне проживання, складеного мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого начальником Житлової експлуатаційної дільниці № 2 Святошинського району м. Києва, від 23 серпня 2016 року, [PERSON] фактично проживала у квартирі по [ADDRESS] разом із [PERSON] з 2000 року до дня смерті [INFO] (а.с. 168) За даними акту, складеного майстром технічної дільниці ЖЕД-2, затвердженого начальником Житлової експлуатаційної дільниці № 2 Святошинського району м. Києва, від 23 серпня 2016 року, [PERSON] , [INFO] , доглядала і проживала з [PERSON] з 2000 року до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Факти, викладені в Акті підтверджено підписами сусідів [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 167) Згідно свідоцтва про смерть, виданого Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГГТУЮ у м. Києві від 12.05.2016 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 58 років, актовий запис № 437 (а.с.5) За даними Накладної № 24 від 11.05.2016 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] понесені витрати на поховання [PERSON] на суму 14 300,00 грн. (а.с.170). Згідно Довідки від 14.04.2017 року, виданої Міньковецькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була захоронена 13.05.2016 року на території Міньковецької сільської ради в с. Городище Андрушівського району Житомирської області, що за паспортними даними є місцем народження [PERSON] (а.с.169). 25.10.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , на підставі якої заведено спадкову справу № 17/2016 (а.с.74). 12.11.2016 року листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В.М. повідомлено [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів про встановлення факту проживання [PERSON] разом із спадкодавцем однією сім`єю протягом строку, передбаченого статтею 1264 Цивільного кодексу України (а.с.39, 85). Згідно листа від 12.04.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В.М. станом на 12.04.2017 року інші особи, окрім [PERSON] , з питань оформлення спадкових справ на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , до нотаріальної контори не звертались (а.с.87). З метою встановлення факту сумісного проживання позивач звернулась з заявою в порядку окремого провадження до Дніпровського районного суду м. Києва. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2017 по цивільній справі № 755/17463/16-ц року заяву [PERSON] було задоволено частково, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2004 року по [INFO] (а.с. 17-19). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2017 року, залишеною в силі ухвалою Верховного Суду від 19.08.2019 року вищезазначене рішення було скасовано, а заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв`язку з тим, що Київська міська рада заперечує проти заявлених вимог та не визнає право на спадкування після смерті [PERSON] , а відтак існує спір про право на спадкове майно. Таким чином, оскільки наявний спір про право, у даних рішеннях зазначено, що заява [PERSON] повинна бути залишена без розгляду, а заявник має право звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.20-21). Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні 04.03.2020 року були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона є подругою позивача та була подругою [PERSON] , вони товаришували з 1985 року, коли почали працювати разом в одній бригаді. Свідок суду повідомила, що [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом з 2000 року за адресою: [ADDRESS] , остання часто хворіла, а тому позивач за нею доглядала, сплачувала комунальні послуги. За весь час сумісного життя [PERSON] та [PERSON] , вони запрошували свідка на свята та в гості, весь час позивач була з [PERSON] , остання повідомляла, що її квартира залишиться тільки позивачці, оскільки інших рідних у неї немає. Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона знала [PERSON] з 1985 року, вони працювали разом та разом отримували квартири у 1998 році. Позивач, [PERSON] , проживала разом з [PERSON] з 2000 року після того, як [PERSON] потрапила в ДТП та зламала ребра і травмувала хребет, їй необхідна була постійна допомога під час реабілітації, з цього часу [PERSON] почала постійно з нею проживати та допомагати їй. [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, були всюди разом, їздили в село до родичів, ходили за покупками та постійно фактично проживали за адресою: : [ADDRESS] , [PERSON] за свій рахунок її лікувала, возила до лікарів, купувала продукти, сплачувала комунальні послуги, оскільки останні кілька років свого життя [PERSON] не могла працювати та не мала доходу. Вона неодноразово повідомляла, що хотіла залишити свою квартиру позивачу, але раптово померла, а тому не встигла. Поховання [PERSON] повністю здійснила [PERSON] за свій рахунок. Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача за місцем її реєстрації, з 2000 року [PERSON] фактично почала проживати за іншою адресою по [ADDRESS] разом зі своєю подругою [PERSON] . Вони періодично разом навідувались у квартиру [ADDRESS] , ночували та їхали назад до [PERSON] , позивач періодично телефонувала до неї, щоб пересвідчитись чи все в порядку з її квартирою, також вони разом їздили у село до родичів [PERSON] . Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона є знайомою [PERSON] та [PERSON] . Свідок засвідчила, що вони були як сестри, завжди все робили разом, дуже підтримували одна одну, почали проживати разом з 2000 року та вели спільний побут, [PERSON] допомагала [PERSON] , займалась її лікуванням, сплачувала комунальні послуги, вона неодноразово була в гостях у [PERSON] та постійно там бачила [PERSON] . Похованням [PERSON] займалась позивач і поховала її у своєму рідному селі. Суд не має підстав брати під сумнів достовірність фактів, які повідомили свідки, даних про зацікавленість свідків під час розгляду судової справи судом не встановлено. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із посиланням на дану норму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 вказав, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Відповідно до ч. 6 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, [PERSON] має зареєстроване місце проживання, проте фактичне її місце проживання є відмінним від зареєстрованого, що не суперечить вказаній вище статті, тому суд вважає доведеним той факт, що позивач, починаючи з 2004 року до часу відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] за адресою місця реєстрації та постійного проживання останньої: [ADDRESS] . Оскільки позивач є спадкоємцем четвертої черги, а тому підлягає задоволенню похідна вимога щодо визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved