overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком № 14-а по вул.Горького в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком, та зняти з реєстрації у цьому будинку. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 14-а по вул.Горького в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. У будинку також зареєстровані відповідачі але він протягом тривалого часу, починаючи з 2016 року, у будинку не проживають, ніяких прав щодо користування житлом не мають, їх подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачі ніяких прав на будинок та на користування ним не мають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин, і не подали відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 14-а по вул.Горького в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно пояснень позивача, відповідачі не проживають у будинку з 2016 року. Ті ж самі відомості випливають з довідки виконкому Михайлівської сільської Ради від 13.12.2018 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Доказів того, що відповідачі мають законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком № 5 по вул.Ціолковського в м.Вільнянськ Запорізької області, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 5 по вул.Ціолковського в м.Вільнянськ Запорізької області. У будинку також зареєстрована відповідачі [PERSON] та [PERSON], але вони протягом тривалого часу у будинку не проживають, ніяких прав щодо користування житлом не мають, їх подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачі ніяких прав на будинок та на користування ним не мають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин, і не подали відзиви. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 5 по вул.Ціолковського в м.Вільнянськ Запорізької області. У цьому будинку також зареєстрована відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно пояснень позивача, відповідачі не проживають у будинку останні 10 років. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 28.08.2018 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані у будинку, не проживають у ньому більше року, місце їх проживання невідоме. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності відповідачів за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Доказів того, що відповідачі мають законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно зокрема земельну ділянку, що розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2,61 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №001575, вказуючи, що земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлого та прийняв спадщину, проте нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через виниклий між сторонами спір щодо розподілу спадкового майна. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в якій просять розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Дружелюбівської сільської ради, в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку садибного типу [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору від 15.10.2019 року, укладеного у простій письмовій формі, він придбала у відповідачки [PERSON] будинок [ADDRESS] . При цьому він домовився з продавцем про купівлю будинку, уклав з нею письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну - 7500 гривень, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилилася. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Сашков М.В. підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачі та їх представники у підготовче засідання не з`явилися, але надали заяви про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову у зв`язку із визнанням його відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Московської сільської ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли земельна ділянка площею 7,2698 га та земельна ділянка площею 7,2747 га, розташовані на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] є спадкоємцем згідно заповіту спадкодавця, проживав разом із нею на момент відкриття спадщини; інші можливі спадкоємці спадщину не приймали. У зв`язку з цим позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сашков М.В. підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник іншого відповідача - Московський сільський голова Руденко О.В. - у судовому засіданні заявили про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, вказані у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача на період його навчання у відділенні Криворізького технікуму Національної Металургійної академії до 30.06.2018 року включно, з посиланнями на норми ст. ст. 191, 199, 200 СК України. В судове засідання сторони не з'явились. Надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач вимоги позову підтримав, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 032160 від 11.03.1999 року, батьком [PERSON], [INFO], записаний відповідач [PERSON] (а.с.5) Згідно довідки № 45 від 27.01.2017 року, [PERSON] є студентом 3 курсу гр. ОРО-141/9 спеціальність "Обслуговування та ремонт металургійних підприємств" Криворізького технікуму НметАУ 1 рівня акредитації денної форми навчання, бюджетного фінансування. Термін навчання з 11.08.2014 року по 30.06.2018 року. (а.с. 6) Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч.1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.2). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою предявлення позову є 28.02.2017 року. Виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 28.02.2017 року до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження ним навчання. В силу статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір у доход держави в сумі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Люзняк Олег Миколайович, про тлумачення заповіту, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка при житті склала заповіт від 25.10.2000 року посвідчений секретарем виконкому Нестеровецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області ( нині Дунаєвецької міської ради) Кицюк Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №25, згідно якого зробила розпорядження, що " земельний сертифікат серії ХМ № 0353995, який знаходиться на території Нестеровецької сільської ради, заповідала [PERSON] ". Крім того, мати раніше 06 лютого 2000 року залишила заповіт, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно його брату [PERSON] , але оскільки заповіт матері на його ім`я складено пізніше, то позивач успадкував земельну частку ( пай), а брат все інше майно, але брат за життя не оформив свої спадкові права та помер. Його частку спадкового майна в порядку спадкової трансмісії успадкував його син [PERSON] . Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері та звернувся до нотаріусу, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини за заповітом, посвідченим Нестеровецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 25 жовтня 2000 року за реєстром №25, оскільки форма складання заповіту в частині опису майна, яке в ньому зазначене, є неконкретною, а саме помилково вказаний сертифікат серії ХМ0353995, а не земельна ділянка, яка належала померлій на підставі податкового Державного акту, тому звертається до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свій позов підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк відзиву на позов до суду не подав, однак подав заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Люзняк О.М. до судового засідання також направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти задоволення позову не вказав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який уточнив під час підготовчого провадження, та в якому вимагає припинити стягнення з нього аліментів, що стягуються з нього на утримання дитини [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що син став постійно проживати разом із ним, саме позивач його утримує, а тому відповідачка втратила підстави для отримання аліментів. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання ним позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно чч.1-2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Антонівської сільської ради, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території цієї сільради. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 8,9003 га, розташована на території Антонівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вважає, що набув право власності на цю земельну ділянку. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, згідно поданої заяви, просить розглянути справу за своєї відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом; відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved