Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та визначення часток у спільній сумісній власності. Посилалася на те, що земельна ділянка та будинковолодіння, що розташовані по вул. Волзькій, 9 м.Чернівці, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку та свідоцтва про право спільної сумісної власності на житловий будинок належали на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 09.03.2016 року [PERSON] помер, єдиним спадкоємцем останнього за заповітом є [PERSON] Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на майно померлого, а саме частку у праві власності на земельну ділянку та будинковолодіння, що розташовані по вул. Волзькій, 9 м.Чернівці. Позивач у визначеному Законом порядку звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте постановою від 28.09.2016 року у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у звязку з тим, що частка померлого у майні визначена не була. Таким чином, іншого способу захистити свої права, окрім судового у неї не має. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 09.03.2016 року на спадкове майно, яке складається з ? частки земельна ділянка та будинковолодіння, що розташовані по вул. Волзькій, 9 м.Чернівці. Також просила визначити частки інших співвласників у майні. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій позов визнала і просила розглянути справу у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0637 га, кадастровий номер 7310136600:07:005:0083, що розташована за адресою м.Чернівці вул. Волзька, 9 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №122816, належала на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Житловий будинок, загальною площею 137,30 кв.м., в тому числі житловою площею 60 кв. м., з належними до нього будівлями і спорудами, зокрема: сарай Літ. «Б», навіс літ. «В», гараж літ. «Г», вигрібна яма «І», огорожа №1-5, що по вул. Волзькій,9 м.Чернівці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2011 року також належить на праві спільної сумісної власності зазначеним особам (а.с.18). Частки співвласників у майні визначені не були. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, право власності на земельну ділянку та будинковолодіння, що розташовані по вул. Волзькій, 9 м.Чернівці належало у розмірах по 1/4 частці чотирьом співвласникам. 09.03.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.23зв). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого, а саме на ? частку земельну ділянку та будинковолодіння, що розташовані по вул. Волзькій, 9 м.Чернівці. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні належним чином завіреної копії заповіту від 11.01.2016 року, єдиним спадкоємцем майна померлого є [PERSON] (а.с.23). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявний один спадкоємець майна спадкодавця, який має право на отримання спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] 28.09.2016 року у визначеному законом порядку звернулася до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що частка померлого у спадковому майні визначена не була (а.с. 25). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved