Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], на однокімнатну квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом за померлою [PERSON] на підставі складеного нею заповіту від 7.08.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №10006. Згідно заповіту [PERSON] залишила після смерті позивачу 35/100 частин квартири під номером [ADDRESS], які їй належали на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 27.01.1993 р. №1-833. [PERSON] померла [INFO]. На протязі тривалого часу [PERSON] мешкав разом з нею, та був зареєстрований за однією адресою - [ADDRESS] У липні 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, але при оформленні свідоцтва нотаріусом було зроблений запит до КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» щодо підтвердження реєстрації права власності на 35/100 квартири [ADDRESS] та 25.07.2013 року було отримано відповідь, що дійсно за [PERSON] зареєстровано право власності на 35/100 частин квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 27.01.1993 р. №1-833. Але крім цього також було сповіщено, що останні 65/100 частин квартири №5 було виділено у самостійну квартиру під №5, станом на 31.12.2012 року право власності на яку зареєстровано за фізичною особою. Після цього приватний нотаріус звернулася до КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» з іншим запитом, в якому просила зробити роз'яснення на підставі чого було здійснено виділ квартири та яка квартира тепер зареєстрована за [PERSON] На вказаний запит нотаріусом було отримано копію Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 2565 від 16.10.2006 року «Про розділення квартири [ADDRESS] на дві самостійні квартири». Згідно Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.10.2006 р. було вирішено розділити квартиру [ADDRESS], загальною площею 51.5 кв.м., яка належала [PERSON] та однокімнатну квартиру під номером 5-А, загальною площею 28,2 кв.м., яка належала [PERSON] та вказано громадянам [PERSON] та [PERSON] переоформити в установленому порядку правовстановлюючі документи на зазначені самостійні квартири. Так, за життя [PERSON] за умовою поганого самопочуття та похилого віку, не встигла переоформити правовстановлюючі документи та отримати свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS]. Але заповіт був зроблений нею у 2004 року. Таким чином нотаріус, надала позивачу відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з неналежно оформленими правовстановлюючими документами гр. [PERSON] З врахуванням вищенаведеного, [PERSON] був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надала до суду заяву, в якій просила суд провести судове засідання без участі позивача та його представника. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого старшим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори 27.01.1993 року №1-833, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 35/100 частин квартири [ADDRESS], що складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 32,1 кв.м., загальною площею - 79,7 кв.м. (а.с.10-13). Згідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради ради № 2565 від 16.10.2006 року «Про розділення квартири [ADDRESS] на дві самостійні квартири», вищевказану квартиру було розділено на дві самостійні квартири: двокімнатну квартиру, площею 51,5 кв.м., власником якої є [PERSON] та присвоєно номер квартири 5 (п'ять) та однокімнатну квартиру, загальною площею 28,2 кв.м., власником якої є [PERSON] та присвоєно зазначеній квартирі №5-А. Зазначеним співвласникам необхідно було переоформити правовстановлюючі документи на самостійні квартири (а.с.23). Згідно п.1.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (із змінами і доповненнями), державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно п.1.4. зазначеного Тимчасового положення, обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 25.07.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 35/100 частин квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 27.01.1993 р. №1-833. Також у вказаному листі було зазначено, що останні 65/100 частин квартири [ADDRESS] було виділено у самостійну квартиру під №5, станом на 31.12.2012 року право власності на яку зареєстровано за фізичною особою (а.с.18). 22.11.2013 р. позивач отримав від Приморської районної адміністрації відповідь та копії проекту розділу [ADDRESS]. З врахуванням вищевказаної інформації, позивачем було замовлено новий технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] та згідно даних інвентаризації було встановлено, що квартира складається з 1-ї кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 7,3 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., коридору площею 6,7 кв.м., загальна площа квартири 28,2 кв.м. (а.с.19-21) Крім того, в матеріалах справи є технічний паспорт на квартиру квартири [ADDRESS], складений 19.02.1993 року, згідно якого власник 65/100 вказаної квартири (загальна площа 51,5 кв.м.) - [PERSON], а власник 35/100 квартири (загальна площа - 28,2 кв.м.) - [PERSON] (а.с. 6-9). У вказаних технічних паспортах відображено однакову загальну площу квартири, яка належала померлій [PERSON] та відсутність будь якої реконструкції квартири. Згідно довідки №258 від 22.07.2013 року, виданої КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] з 04.04.2005 року по теперішній час проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 06.10.1995 року по день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована власник квартири [PERSON] (а.с.16) Згідно свідоцтва про смерть, виданого Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08.07.2011 року, актовий запис №1420, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.15) Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за життя, за умовою поганого самопочуття, та похилого віку не встигла переоформити правовстановлюючі документи та отримати свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS]. Але, 07.08.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого заповідала [PERSON], [INFO] 35/100 частин квартири [ADDRESS]. Згідно з копією матеріалів спадкової справи №2/2013 щодо майна померлої [PERSON], яка надійшла до суду, інших спадкоємців, крім зазначеного у заповіті [PERSON], немає. Позивач [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [PERSON], подав до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, але нотаріус згідно листа №01-16/75 від 30.08.2013 року повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з неналежно оформленими правовстановлюючими документами на квартиру гр. [PERSON], оскільки не проведено державну реєстрацію права власності саме на виділену квартиру [ADDRESS] При цьому, йому було роз'яснено право звернення до суду для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з роз'ясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі з фотокопії спадкової справи №2/2013 щодо майна померлої [PERSON], яка надійшла до суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] на виконання відповідної ухвали, [PERSON] склала на ім'я [PERSON] заповіт, за яким заповіла позивачу 35/100 частин квартири [ADDRESS]. Інших заяв про прийняття спадщини після [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] не надходило. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно: квартира [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалює рішення, може визначити також порядок його виконання, тому суд вважає можливим визначити такий порядок, згідно з яким рішення, яке вступило в законну силу, є підставою для реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved