Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 04 травня 2013 року, близько 16 години 30 хвилин на перехресті вулиць Інтернаціональна та вул. Мініна-Пожарського з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] сталася Дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується Постановою Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 25 червня 2013 року. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України « ... постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено Постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою». Отже, відповідальною особою за завдану шкоду є відповідач по справі, [PERSON] Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру спричиненої шкоди у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. У зв'язку з залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 цього Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати в розмірі 720 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «ВАЗ», державний номер С3491ЯН, що належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» згідно Полісу № АВ/8908101, строк дії якого з 01 лютого 2013 року по 31січня 2014 року. Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує: у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця Дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент Дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Звіту № 13-63 від 07 червня 2013 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON], розмір завданої матеріальної шкоди визначений згідно ст. 29 Закону та склала суму 15 822 грн. 51 коп. з урахуванням ПДВ - 2 637 грн. 08 коп. 15 822 грн. 51 коп. : 1.2 = 13 185 грн. 43 коп. 15 822 грн. 51 коп. - 13 185 грн. 43 коп. = 2 637 грн. 08 коп. Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого шкоди, якої зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 2 637 гри. 08 коп. не є прямим збитком, а тому не може бути включеним [PERSON] (транспортним) страховим бюро України до суми регламентної виплати. Таким чином, розмір регламентної виплати становить 13 185 грн. 43 коп. 20 червня 2013 року потерпіла повідомила про страховий випадок та 24 травня 2013 року з метою отримання відшкодування звернулася в Моторне (транспортне) страхове бюро України. Так, зазначена шкода особисто винуватцем Дорожньо-транспортної пригоди не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між [PERSON] (транспортним) страховим бюро України, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відповідно до норм ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України 30 вересня 2013 року сплатило потерпілій суму страхового відшкодування в розмірі 13 185 грн. 43 коп., що підтверджується Наказом [PERSON] (транспортного) страхового бюро України № 3407 від 27 вересня 2013 року та платіжним дорученням. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив Дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 1 з цього закону. У зв'язку з зверненням в суд позивачем були понесені судові витрати, відшкодування яких передбачено ст. 88 ЦПК України. Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив Дорожньо-транспортну пригоду i не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить суд постановити рішення згідно якого, стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 13 185 грн. 43 кой., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 720 грн. 00 коп., та судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі Довіреності № 137 від 28 грудня 2015 року (а.с. 29) не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Разом з позовною заявою на адресу суду від представника позивача надійшла Заява про розгляд справи без участі представника позивача. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважає, що його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Проти постановлення Заочного рішення представник позивача не заперечує. ( а.с. 5, 42). Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.33). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України « Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди. „Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності зі ст. 1187 ч.2 ЦК України « Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, збереження або зміст якого створює підвищену небезпеку.» Як вбачається з вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». В судовому засіданні встановлено, що 04 травня 2013 року, близько 16 години 30 хвилин в м. Горлівка на перехресті вулиць Інтернаціональна та вул. Мініна-Пожарського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: - автомобіля «ГАЗ-3302», державний реєстраційний номер «АН4608АА», під керуванням [PERSON]; - автомобіля «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер «С3491ЯН», що належить на праві власності [PERSON]С, під керуванням [PERSON]; Вину [PERSON] у скоєнні Дорожньо-транспортної пригоди було встановлено у судовому порядку та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується Постановою Центрально-Міського районного суду міста Горлівка Донецької області від 25 червня 2013 року (справа № 253/7127/13-п) ( а.с. 13). В результаті дорожньо - транспортної пригоди належний [PERSON], автомобіль «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер «С3491ЯН» отримав механічні пошкодження. Вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди стало можливим в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме: п.16.6 повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються, в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. За порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] на підставі Постанови Центрально- Міського районного суду міста Горлівка Донецької області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та йому було призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. 00 коп. ( а.с. 13). У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України « Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». [PERSON] № 13/63 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 червня 2013 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2108-02 реєстраційний номер С3491ЯН, з технічної точки зору , згідно проведеного дослідження складає 24211,32 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 2108-02 реєстраційний номер С3491ЯН, з технічної точки зору , згідно проведеного дослідження складає 20848,86 грн., величина матеріальної шкоди, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ 2108-02 реєстраційний номер С3491ЯН, з технічної точки зору , згідно проведеного дослідження складає 15822,51 грн. ( а.с. 15-23). Вказаний [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження не викликає сумнівів у суду, оскільки наявність механічних пошкоджень підтверджена [PERSON] огляду транспортного засобу від 24 травня 2013 року ( а.с. 22-23). [PERSON] доручення № 3341 від 04 жовтня 2013 року вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило за послуги аварійних комісарів згідно рахунку № 324 від 18 червня 2013 року (20737) в розмірі 720,00 грн. (а.с.25). Вказане Платіжне доручення № 3341 від 04 жовтня 2013 року не викликає сумнівів у суду, оскільки надання послуг аварійних комісарів підтверджені [PERSON] надання послуг № 342 від 18 червня 2013 року ( а.с. 26). [PERSON] доручення № 3248 від 30 вересня 2013 року вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 13185,43 грн. (а.с.27). Вказане Платіжне доручення № 32481 від 30 вересня 2013 року не викликає сумнівів у суду, оскільки сплата страхового відшкодування підтверджені Наказом [PERSON] (транспортного) страхового бюро України № 3407 від 27 вересня 2013 року ( а.с. 28). Отже загальний розмір збитків склав за сплату послуг аварійних комісарів 720,00 грн., та страхового відшкодування 13185,43 грн. Згідно з п.п. 38.1.1 п. 38 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки і за умов, визначених цих Законом. Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього ж Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Всупереч вищевказаних норм, [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також відповідно до ст. 191 ч. 1 Цивільного кодексу України: «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом». Станом на 07 лютого 2005 року Моторне (транспортне) страхове бюро України було зареєстровано в Державному реєстрі фінансових установ, зокрема 01 лютого 2005 року відповідно до Розпорядження № 3470 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг Позивача було зареєстровано, як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Відповідно до Додатку до Свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи від 07 лютого 2005 року, видами фінансових послуг, які має право здійснювати Позивач без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства є зокрема й факторинг. Відповідно до ст. 1077 ЦК України: «За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)». Згідно ст. 1082 ч. 1 ЦК України: « Боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового буро України слід стягнути відшкодування в порядку регресу витрати за сплату послуг аварійних комісарів в розмірі 720,00 грн., та страхового відшкодування в розмірі 13185,43 грн., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] (транспортного) страхового буро України витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved