Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], [INFO], після смерті якого відкрилась спадщина, яку прийняла її мати [PERSON], [INFO]. 28.08.2001 року матір'ю було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] [INFO] померла мати, після смерті якої вона (позивач) прийняла спадкове майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] Після отримання свідоцтва дізналась, що успадкувала тільки 2/5 частини квартири. Нотаріус пояснив, що 3/5 частини квартири приватизували її сестра [PERSON] та двоє її дітей: [PERSON] та [PERSON] У 1994 році її сестра разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, через рік дізналась, що сестра з дітьми переїхала до США і з того часу сімейні зв'язки було втрачено, місце їх проживання невідомо. З 1994 року відповідачі ніколи не приїжджали до України, не цікавились станом майна, не сплачували за комунальні послуги, не робили ремонт, не підтримували майно у належному стані. Зазначає, що її батьки та вона сама відкрито, добросовісно користувались квартирою, вона продовжує відкрито, добросовісно, безперервно користуватися майном, повністю сплачує комунальні послуги, підтримує майно в належному стані. За таких обставин, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/5 частини квартири [ADDRESS], які належали відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просив його задовольнити в повному обсязі, а судові витрати залишити по фактично понесеним. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.10.1993 року органом приватизації Кіровоградської міської ради народних депутатів на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної, спільної власності вищевказаним особам (а.с. 4). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Звіздун Н.К. 28.08.2001 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-3365, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є дружина [PERSON], що мешкає у [ADDRESS]. Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири за вказаною адресою (а.с. 5). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2016 року посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Биковим С.Є., зареєстрованим у реєстрі за № 1-843, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] 2/5 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно архівної довідки ОКП «Кіровоградського ООБТІ» від 19.02.2018 року право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] станом до 01.01.2013 року зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]- 4/5 ч. (приватна спільна сумісна), [PERSON] - 1/5 ч. (приватна спільна часткова) (а.с. 8). З виписки з будинкової книги за адресою [ADDRESS] вбачається, що дочка власника - [PERSON], [INFO] 20.07.1994 року вибула в Ізраїль, онуки власника - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] виписались разом з матір'ю (а.с. 7). Відповідно до отриманої судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] вказані особи за обліком у Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання особи УДМС України у Кіровоградській області не значаться (а.с. 20-22). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно вимог ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Виходячи з роз'яснень, викладених в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Згідно п.п. 9, 10 вказаної вище Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Таким чином, судом встановлено в наявності усі складові для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно і відкрито заволоділа 3/5 частиною квартири № 9, по вул. Володарського, 24а у м. Кіровоград, так як є власником 2/5 частин квартири, проживає в цій квартирі і утримує її. Позивач володіє квартирою безперервно, більше десяти років, будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не встановлено. Таким чином, зазначені фактичні обставини свідчать про наявність підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю щодо квартири № 9, що розташована в будинку № 24а, по вулиці Арсенія Тарковського (колишня Володарського) в м. Кропивницький, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved