Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ), в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, що належить йому на праві особистої приватної власності, накладений постановами Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, за якими зареєстровані обтяження: 7751057, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на все нерухоме майно боржника №501 від 25.05.2011 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; 11209111, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; №11209131, що внесено 25.05.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 від 25.05.2011р. виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ. В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебували на виконанні виконавчі провадження: -№17302572 по виконанню виконавчого листа №2-4451 від 12.10.2009р. виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державного мита в розмірі 51,0грн., 08.06.2012 виконавче провадження завершено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент завершення (фактичне повне виконання рішення). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. -№16693217 по виконанню виконавчого листа №2-4451 від 12.10.2009р. виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави судових витрат в розмірі 120,0грн., 08.06.2012р. виконавче провадження завершено на підставі п.8ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент завершення (фактичне виконання рішення). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. -№16458115 по виконанню постанови №3-19021 від 16.11.2007р. виданої Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 34,0грн., станом на 07.10.2019р. виконавче провадження не завершено. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відносно [PERSON] зареєстровано наступні обтяження: №7751057, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на все нерухоме майно боржника №501 від 25.05.2011 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; №11209111, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; №11209131, що внесено 25.05.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 від 25.05.2011р. виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ. Згідно листа Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області №29407 від 07.10.2019р., встановити в межах якого виконавчого провадження накладено обтяження чи підтвердити, що обтяження внесено саме по виконанню зазначених виконавчих проваджень неможливо, в зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчих проваджень відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. Таким чином, позивач посилаючись на ст. 317, 321 ЦК України вказує, що арешт на належне йому майно порушує його права на розпорядження згаданим майно, а тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати накладений арешт. Ухвалою суду від 16.01.2020р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено у справі судове засідання. 21.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача - Дьо Л.С. , з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не сплачено виконавчий збір ти витрати виконавчого провадження по виконавчим провадженням №7751057, №11209111, №11209131. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Просив її задовольнити посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Крім того, позивач надав суду копії квитанцій про сплату виконавчого збору та витрат у виконавчих провадженнях. Представник відповідача Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) - Дьо Л.С., в судове засідання не з`явилась. Надала суду клопотання в якому зазначила, що розгляд даної справи залишає на розсуд суду. Окремо вказала, що на депозитний рахунок виконавчої служби від позивача надійшли кошти у виконавчих провадженнях: №17302572 в сумі 5,10грн. - виконавчого збору та 110,44грн. - витрат виконавчого провадження; № 16693217 в сумі 12грн. виконавчого збору та 110,44грн. витрат виконавчого провадження; №6458115 в сумі 34грн. штрафу, виконавчого збору в сумі 3,40грн. та 110,44грн. витрат виконавчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що позивач є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності 29723039 виданого 19.11.2014р. Крім того, позивач є також власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності САА 057100 від 01.04.2003р. виданого Придніпровським райвиконкомом. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відносно [PERSON] зареєстровано наступні обтяження: №7751057, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на все нерухоме майно боржника №501 від 25.05.2011 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; №11209111, що внесено 25.05.2011р. на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ; №11209131, що внесено 25.05.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника №501 від 25.05.2011р. виданої Придніпровським ВДВС ЧМУЮ (а.с. 11-12). З листа Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 07.10.2019р. за №29407 вбачається, що « на виконанні державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебували на виконанні виконавчі провадження: -№17302572 по виконанню виконавчого листа №2-4451 від 12.10.2009р. виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державного мита в розмірі 51,0грн., 08.06.2012 виконавче провадження завершено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент завершення (фактичне повне виконання рішення). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. -№16693217 по виконанню виконавчого листа №2-4451 від 12.10.2009р. виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави судових витрат в розмірі 120,0грн., 08.06.2012р. виконавче провадження завершено на підставі п.8ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент завершення (фактичне виконання рішення). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. -№16458115 по виконанню постанови №3-19021 від 16.11.2007р. виданої Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 34,0грн., станом на 07.10.2019р. виконавче провадження не завершено. Встановити в межах якого виконавчого провадження накладено обтяження чи підтвердити, що обтяження внесено саме по виконанню зазначених виконавчих проваджень неможливо, в зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчих проваджень відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби». Крім того, згідно клопотання головного державного виконавця Дьо Л.С. від 20.02.2020р. за №19273 вбачається, що 20.02.2020р. на депозитний рахунок органу ДВС надійшли кошти згідно виконавчих проваджень: №17302572 в сумі 5,10грн. - виконавчого збору та 110,44грн. - витрат виконавчого провадження; № 16693217 в сумі 12грн. виконавчого збору та 110,44грн. витрат виконавчого провадження; №6458115 в сумі 34грн. штрафу, виконавчого збору в сумі 3,40грн. та 110,44грн. витрат виконавчого провадження. Зазначене також вбачається з квитанцій № 0.0.1622861659.1, 0.0.1622863127.1, 0.0.1622863811.1 від 19.02.2020р. наданих позивачем на підтвердження сплати ним витрат по виконавчим провадженням та виконавчого збору. Таким чином, арешти які було накладено на належне йому майно в рамках виконавчих проваджень завершено у зв`язку із повним їх виконанням та сплатою всіх необхідних платежів. Крім того, позивач вказує, що наявність даного обтяження порушує його права на розпорядження зазначеним майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено, що підставами для знання арешту з майна є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником арештованого майна і має намір розпорядитися належним йому правом, а саме розпоряджатися цим майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на даний час за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на розпорядження майном, проте підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved