Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька та надання дозволу на оформлення документів для виїзду. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]В.) з 24 квітня 2004 року по 31 серпня 2015 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], але рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між ними - розірвано. В період перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Так, син [PERSON], є гравцем команди ДЮФК Берегвідейк, і з командою періодично виїжджає на турніри за межі України, що підтверджується Довідкою, виданою президентом клубу за №15 від 27 вересня 2016 року. На неодноразові звернення до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд за кордон з їх дитиною в її супроводі чи в супроводі уповноваженої особи, відповідач постійно відмовляв, при цьому не пояснюючи мотиви свого рішення і таким чином безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таке не надання відповідачем згоди на виїзд за кордон [PERSON], шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Тому на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за межі України до Угорщини без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку та надати їй ([PERSON]В.), дозвіл без згоди батька [PERSON] на оформлення проїзних документів дитині [PERSON], [INFO], для тимчасового виїзду за межі України та дозвіл на отримання віз для її виїзду за межі України до Угорщини. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії І-ФМ №027326 виданого 12 квітня 2006 року виконкомом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, у сторін по справі [PERSON] та [PERSON], 28 березня 2006 року народився син - [PERSON] (а.с.9). -2- Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги [PERSON] - задоволено та вирішено: Шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 квітня 2004 року виконавчим комітетом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис за №02 - розірвати (а.с.10). З Довідки президента клубу ДЮФК «Берегвідейк» [PERSON] за № 15 від 27 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], є ігроком ДЮФК Берегвідейк і з командою періодично виїжджає на турніри за межі України (а.с.11). Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Як вбачається зі статті 11 Закону України Про охорону дитинства батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статті 2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 22 частини 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за межі України до Угорщини без згоди та супроводу батька [PERSON] та на оформлення проїзного документу, оскільки батько участі у забезпеченні та вихованні дитини не приймає, чинить перепони для матері, що виражається у ненаданні дозволу на виїзд за кордон сина для його оздоровлення та суперечить Конвенції про права дитини, якою встановлено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку, рости здоровим в умовах свободи і гідності. Також, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення - мати право на здоровий ріст під опікою і відповідальністю батьків; гармонійний розвиток особистості; рости матеріально забезпеченим. -3- Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved