Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волноваського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, [INFO] померла його мати, - [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,4800 гектарів, кадастровий номер 1421585600:06:000:0098, розташованої на території Октябрської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала їй згiдно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 117, виданого 16.02.2015 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є. Позивач, [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] як син померлої. Спадкову справу щодо майна померлої відкрито приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. На етапi пiдготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину було виявлено арешт майна. Згідно Інформаційної довідки № 237914951 вiд 21.12.2020 року було з`ясовано, що державним реєстратором Волноваської державної нотаріальної контори на підставі постанови серія АА номер 502209, дата видачі: 12.07.2002 року, видавник: Вiддiл Державної виконавчої служби, накладено заборону на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , опис предмета обтяження - все майно. 23.02.2021 року представник позивача звернувся до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби iз заявою про зняття арешту з майна, проте згiдно вих. №17 39-77/23/2284/8025 від 26.02.2021 року відповідачем надано відповідь, що на даний час у вiддiлi на виконаннi не перебувають виконавчі провадження відносно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Таким чином, Волноваським районним вiддiлом ДВС позивачу було відмовлено у зняттi арешту з майна у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень. Позивач вважає підстави для відмови у знятті арешту з нерухомого майна формальними та такими, що порушують його права як спадкоємця Померлої з огляду на наступне: згідно відповіді Волноваського PB ДВС № 303/04-18 від 01.03.2015 року, наданої Померлiй встановити факт надходження або вибуття виконавчого документу за якими Померла с боржником до відділу неможливо, оскільки архівні справи за 2004-2011 року знищено відповідно до актів знищення виконавчих проваджень. Строк зберігання архівних матеріалів - 3 роки. Згідно заяви [PERSON] , їй було надано завірену копію Акту про знищення виконавчих проваджень вiддiлу ДВС Волноваського РУЮ за 2002-2005 роки, в тому числі ВП 1048 від 28.02.2002 року. Згідно відповіді вих. № 526 від 10.04.2015 року, наданого ТВБВ 10004/0312 Філії - Донецьке обласне управляння АТ «Ощадбанк» померлій [PERSON] в тому, що заборгованість по кредиту від 24.06.1997 року погашено згідно виконавчого провадження № 1048 вiд 28.02.2002 року в повному обсязі 29.05.2003 року. Претензій немає. Таким чином, на день подання позовної заяви встановити особу стягувача не є можливим, тому позивач звертається з цим позовом до суду та просить задовільнити позов у повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.03.2018р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Волноваським райвідділом ЗАГСа Донецької області від 17.08.1979р., батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.6) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 7) Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.02.2015р. державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1979 р.н., який помер [INFO] , а саме земельної ділянки , площею 5,4800 га, розташованої за адресою: Донецька область, Волноваський район, на території Октябрської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, є [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-16) Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.10.99р., Волноваським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на підставі виконавчого листа № 2-104, виданого 08.10.99р. Волноваським районним судом, відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь «Ощадбанка» № 3137 суми 3007 грн.59 коп. (а.с.20) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №237914951 від 21.12.2020р., накладений арешт (архівний запис) на все майно, яке належить [PERSON] на підставі постанови Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серії АА 502209 від 12.07.2002р. (а.с. 15-16). Згідно довідки ПАТ «Державний Ощадний Банк України» № 526 від 10.04.2015р., заборгованість за кредитом від 24.06.1997р. [PERSON] код [NUMBER] погашена згідно виконавчого провадження № 1048 від 28.02.2002р. у повному обсязі 29.05.2003р. (а.с. 18) Згідно відповіді № 6344 від 24.01.2020р. на заяву [PERSON] щодо зняття арешту з майна від 17.01.2020 року, повідомлено, що «на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи стосовно [PERSON] » (а.с. 26-27) Згідно відповіді № 8025 від 26.02.2021р. на заяву [PERSON] щодо зняття арешту з майна від 23.02.2021 року, повідомлено, що «на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи стосовно [PERSON] . Виконавчі документи, передані до архіву органу державної виконавчої служби, строк виконання яких закінчився, підлягають знищенню.» (а.с. 28-29) Зі змісту акту про знищення виконавчих проваджень відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції за 2002-2005р.р. вбачається, що 21.01.2009р. проведено знищення виконавчих проваджень відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції, у тому числі провадження № 1048 (28/02/2002) стосовно [PERSON] (а.с. 32) Згідно ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою\~ст.16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень\~Конституції України\~та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2\~статті 16 ЦК України\~передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно до ч.4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Здійснюючи аналіз наданих доказів, а також повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до впевненості, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частинами 1 і 4\~ст.41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, приймаючи до уваги той факт, що в іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved