Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в березні 2010 року між його батьком [PERSON] та [PERSON] , було досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої під ним. Після того, як сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, відповідачка передала [PERSON] ключі від будинку, технічний паспорт на нього, розрахункові документи по сплаті комунальних платежів, державний акт на право приватної власності на землю, а останній в свою чергу, розрахувався з нею. Згодом [PERSON] подарував будинок своєму синові - позивачу у справі, куди останній вселився і проживає. Відповідачка [PERSON] жодних претензій або вимог до позивача не пред`являє, до будинку за весь вказаний період не з`являлася, витрати на утримання майна та сплату комунальних послуг не несла. Натомість, позивач постійно проживає в зазначеному будинку, оплачує всі комунальні витрати, здійснює поточні та капітальні приміщень будинку, обробляє прилеглу земельну ділянку тощо. Таким чином, позивач з 2010 року і до теперішнього часу постійно проживає в житловому будинку [ADDRESS] , безперервно і відкрито користується майном, яким заволодів добросовісно. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги неможливість вирішення питання про оформлення права власності інакше, ніж в судовому порядку, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Посилаючись на те, що строк загального володіння будинком становить понад 10 років, позивач просить визнати за ним право власності на дане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача [PERSON] надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, обставини, викладені в позові, підтверджує. Відзив на позовну заяву до суду не подавала. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до копії розписки від 14 березня 2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] 3000 (три тисячі) доларів США продаж житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки під цим будинком. Гроші отримані нею в повному обсязі. Претензій до покупця не має. Згідно рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2009 року за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0,23 га, розташовану за цією ж адресою. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. У відповідності до ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). В частині 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.002.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а відтак є доведеним, факт добросовісного заволодіння позивачем житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Володіння цим майном є відкритим та безперервним понад 10 років. Таке володіння визнається та не оспорюється відповідачкою, а також будь-якими іншими особами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з викладеного суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved