Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору : відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області про звільнення майна з-під арешту. Свій позов мотивує тим, що згідно ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2010 року для забезпечення позову [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя на майно [PERSON], зокрема на: продуктовий магазин «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS], контейнер [NUMBER] - [NUMBER], що знаходиться по вул. Енергетиків в м.Каневі (на центральному ринку), гараж металевий в кооперативі «Чайка» [NUMBER], що знаходиться по вул. Правда в м. Каневі, було накладено арешт та оголошена заборона на відчуження вказаного майна, про що свідчать відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстром 9573859 від 02.03.2010 року, виконаного за постановою відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції. Ухвалою Канівського міськрайонного суду №2-346/2010 р. від 04.03.2010 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишені без розгляду, оскільки сторони дійшли згоди вирішити спір мирним шляхом га написали заяви про залишення їх позовів без розгляду. В зв'язку з цим відпала необхідність в арешті майна та забороні відчуження вказаного майна, яке належить [PERSON], і на яке відсутні претензії [PERSON] Наявність арешту на не рухоме майно та забороною здійснювати його відчуження порушується її право власності, оскільки вона обмежена у його здійсненні. Просить суд звільнити майно з-під арешту, скасувавши ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2-346/2010 від 17.02.2010 р. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені у позові, та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує щодо звільнення майна з -під арешт. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області - Гресь Н.В. не заперечує стосовно позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2-346/2010 р. від 17.02.2010 року для забезпечення позову [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя на майно [PERSON], накладено арешт на продуктовий магазин «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS], контейнер [NUMBER] - [NUMBER], що знаходиться по вул. Енергетиків в м.Каневі (на центральному ринку), гараж металевий в кооперативі «Чайка» [NUMBER], що знаходиться по вул. Правда в м. Каневі. (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомих майно пор реєстрацію прав та їх обтяжень № 15006311, 02.03.2010 реєстратором Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, а саме: на продуктовий магазин «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS], контейнер [NUMBER] - [NUMBER], що знаходиться по вул. Енергетиків в м.Каневі (на центральному ринку), гараж металевий в кооперативі «Чайка» [NUMBER], що знаходиться по вул. Правда в м. Каневі Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Канівського міськрайонного управління юстиції б/н від 02.03.2010 р.(а.с.9-10) Згідно ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2-346/2010 р. від 04.03.2010 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - залишені без розгляду. (а.с.8). Відповідно ст. 154 ЦПК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.. Частиною 1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а відповідно до ч. 2 цієї статті арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вказаний арешт нерухомого майна порушує конституційні права позивача, зокрема, оскільки [PERSON] не має можливості своєчасно і безперешкодно використовувати свою власність. Зазначена норма кореспондується із законодавчими приписами ст.16 Цивільного кодексу України щодо захисту цивільних прав, зокрема, шляхом визнання права та припинення дії, які його порушують. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач має правоустановчі документи, що підтверджує його право власності на арештоване майно. Державний виконавець, який накладав арешт на майно, діяв в зв'язку виконанням судового рішення про забезпечення позову. Частина перша статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» чітко закріплює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не вправі розпоряджатися майном на яаке накладено арешт, що порушується її право власності, тому суд вважає, що вимоги позивача про зняття арешту з майна такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved