Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2017 старшим контролером-касиром територіально відокремленого без балансового відділення № 10026/0100 [PERSON] була сформована інкасаторська сумка № 443/3 з надлишками національної валюти в сумі 2274895,00 грн. і відправлена через службу інкасації до сектора перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3. При здійсненні перерахунку сумки, працівниками сектора перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3 були виявлені сумнівні банкноти номіналом 500 грн. в кількості 10 шт., які були відправлені на дослідження НБУ згідно опису № 2 від 03.04.2017. 02.06.2017 філією ГУ по м. Києву та Київській обл. АТ «Ощадбанк» були отримані результати дослідження банкнот в національній валюті, відповідно до яких вказані банкноти номіналом 500 грн. в кількості 10 шт. визнані підробленими. Відповідно до проведеного службового розслідування, [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, пояснень своїх не надає. Крім того, позивач зазначив, що контролерам-касирам для належного здійснення своїх трудових обов'язків надано спеціальне обладнання для виявлення підроблених купюр, з метою неспричинення матеріальної шкоди банківській установі. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з працівника, який неналежним чином виконував свої трудові обов'язки та тим самим спричинив завдання матеріальної шкоди Банку, суму матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Звернувся до суду із заявою, в якій просив позов задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 14.03.18р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», та працювала на посаді старшого контролера-касира ТВБВ № 10026/0100 (а.с. 9). Між [PERSON] та ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.03.2017, відповідно до умов якого, [PERSON], будучи на посаді старшого контролера-касира ТВБВ № 10026/0100, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей і в зв'язку з викладеним зобов'язується: а) обережно поводитись з переданими йому на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходи щодо запобігання шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрацію установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених йому цінностей; в) суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх збереженням; г) не розголошувати обставини відомі йому операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації, а також службові доручення щодо каси. Крім того, п. 4 вказаного договору встановлює, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини. Також, позивачем надано посадову інструкцію старшого контролера-касира, в кінці тексту якої міститься відмітка про те, що [PERSON] під підпис ознайомлена з цією інструкцією 01.03.2017 (а.с. 8) Позивач зазначив, що відповідачем було порушено п.п. 2.5., 2.6., 2.12., 2.26., 2.31., що призвело до завдання матеріальної шкоди позивачу. Як вбачається з супровідного касового ордеру до сумки з валютними цінностями № 443/3 від 29.03.2017, було сформовано інкасаторська сумка № 443/3 з надлишками національної валюти в сумі 2274895,00 грн. і відправлена через службу інкасації до сектора перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3. Згідно відмітки на вказаному ордері, під час розкриття сумки виявлено сумнівні банкноти на загальну суму 5000 грн. (а.с. 10) Як вбачається з супровідного касового ордеру до сумки з валютними цінностями № 443/3 від 29.03.2017 вона була сформована [PERSON], про що свідчить її підпис. (а.с. 10) Відповідно до Опису № 2 банкнот (монет) національної валюти, які надсилаються для дослідження, виявлено, що 10 банкнот номіналом 500 грн. є підробленими, загальна сума збитку складає 5000 грн. 00 коп. (а.с. 12) Акти про дослідження сумнівних банкнот від 23.05.2017 в кількості 10 штук також міститься в матеріалах справи і слугують доказами підробленості вказаних купюр (а.с. 13-22). Відповідно до Висновку проведення службового розслідування від 26.06.2017 встановлено, що прийняття підроблених банкнот національної валюти стало наслідком халатного відношення до своїх службових обов'язків колишнього старшого контролера-касира ТВБВ № 10026/0100 [PERSON] Даних щодо зловживань або шахрайських дій з боку колишнього старшого контролера-касира ТВБВ № 10026/0100 [PERSON] не встановлено. (а.с. 25-26) Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками" у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. У п. 8 цієї ж постанови Пленуму роз'яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Ст. 135-1 КЗПП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно з переліком посад і робіт затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, займана відповідачем посада входить до вказаного Переліку посад та робіт, за якими відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність. За результатами проведеного Банком службового розслідування встановлено, що прийняття підроблених банкнот на загальну суму 5000 грн. сталося у зв'язку з халатність працівника [PERSON], яка перебувала у трудових правовідносинах з ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», та працювала на посаді старшого контролера-касира ТВБВ № 10026/0100. У добровільному порядку відшкодування завданої шкоди відповідач не здійснила. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не надав жодних доказів того, що завдання матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. сталось не з її вини, суд приходить до обґрунтованості та доведеності позовних вимог та їх задоволення.

Outcome: approved