Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №700001774, на положеннях та умовах якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 29 359,20 доларів США строком з 17 жовтня 2007 року по 18 жовтня 2013 року. Договором також передбачений обов'язок [PERSON] сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних відповідно до графіка погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши кошти [PERSON]. Зобов'язання за кредитним договором були забезпечені договором поруки укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] № 700001774-П від 17 жовтня 2007 року. [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконували належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, враховуючи вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору з урахуванням відсотків та пені станом на 18 жовтня 2013 року в розмірі 32 540,11 гривні, судові витрати у розмірі 526,69 гривень понесені позивачем по даній справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, зазначив, що позов підтримує, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 34-37), про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 19.08.2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа - Банк» було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». 17 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №700001774 відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 29 359,20 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 18 жовтня 2013 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених кредитним договором 12% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши кошти [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором у частині повернення суми кредиту та щомісячної сплати відсотків за використання кредитом не виконала, у зв'язку з чим станом на 18 жовтня 2013 року виникла заборгованість у сумі 32 540,11 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 3 505,06 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 28 015,94 гривень, за відсотками - 254,77 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2 036,38 гривень, пеня - 2 487,79 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору позивачем було нараховано неустойку. Станом на 18.10.2013 року розмір неустойки становить - пеня - 2 829,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 22 616,27 гривень. Позивачем було заявлено вимоги до відповідача щодо стягнення неустойки в розмірі 11%, тому суд вирішує спір саме в межах заявлених вимог. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 18.10.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір Поруки №700001774-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додатку (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць , позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші речові права. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до умов укладеного між сторонами справи кредитного договору позичальник зобов'язується належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. У відповідності до п.п. 3.4 кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, суд вважає необхідним, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №700001774 від 17 жовтня 2007 року станом на 18 жовтня 2013 року, з урахуванням відсотків, пені, в розмірі 32 540,11 гривень - задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 526,69 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved