Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою і просить встановити факт належності їй [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Овруцькою державною нотаріальною конторою 21 квітня 1987 року, за реєстром №1343 на житловий будинок в селі Заріччя Овруцького району Житомирської області на імя [PERSON], оскільки її прізвище помилково вказано «Бергріна», а в дійсності «Бергрина». В Овруцькій державній нотаріальній конторі їй відмовлено у виправленні помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, оскільки нотаріус [PERSON] який видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на даний час в конторі не працює. В судове засідання заявник не з»явився, подала заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 21 квітня 1987 року, за реєстром №1343 посвідченого Державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори [PERSON] , [PERSON] успадкувала житловий будинок в селі Заріччя Овруцького району Житомирської області, після смерті матері, [PERSON]. Копія свідоцтва про одруження серії І-УР №756368 виданого 6 лютого 1965 року Овруцьким ВРАЦС Житомирської області, свідчить про те, що після реєстрації шлюбу прізвище заявниці записано «Бергрина» на російській мові ( а.с.4). Згідно копії паспорта серії ВМ №235915 виданого 06.11.1996 року Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області прізвище заявника «Бергрина» на українській мові (а.с.6). З листа Овруцької державної нотаріальної контори №1444/02-14 від 18.09.2015 вбачається, що заявникові відмовлено внести виправлення в свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус [PERSON] який видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на даний час в конторі не працює, а згідно до п.6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року за №3253/5, у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, лише який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатка на такому застереженні і запропоновано звернутися до суду для встановлення факту належності даного свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а.с.5). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки розбіжність в одній літері прізвища є незначною і такою, що викликана перекладом з російської мови, надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, враховуючи також те, що даний факт ніким не оспорюється, суд прийшов до висновку, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом була допущена описка в написанні прізвища заявниці, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно. Заявник сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved