Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

І. Суть спору: Представник позивача [PERSON] - адвокат Джох Р.М., звернувся до суду в інтересах свого довірителя із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування даного позову покликається на те, що 13.08.2005 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського МУЮ за актовим записом №209. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , 2005р.н. Стверджує, що між позивачем та відповідачкою часто виникали непорозуміння, що в подальшому призвели до розпаду сім`ї. Протягом тривалого терміну такі проживають окремо і шлюбних відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові, взаємоповаги та довіри, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Позивач на примирення не згідний. ІІ. Позиція учасників справи: Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься Ордер серії ЛВ №172089, згідно якого його інтереси представлятиме адвокат Джох Р.В. Представник позивача [PERSON] - адвокат Джох Р.М. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по даній справі та просить суд розгляд такої проводити у його відсутності і відсутності його довірителя. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того, останню повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачці доставлена і така належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Окрім цього, відповідачка своїм процесуальним правом на відзив не скористалася з власної волі та не подала такий. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 02.04.2020 року постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилася, а позивач та його представник не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 13.08.2005 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського МУЮ за актовим записом №209. За час даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: повторним свідоцтвом про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 23.01.2020року; копією паспорта та РНОКПП позивача [PERSON] , іншими документами доданими до справи. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, між подружжям відсутні почуття любові, взаємоповаги та довіри один до одного. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду: Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірвано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов позивача [PERSON] необхідно задовольнити повністю. VII. Розподіл судових витрат між сторонами: За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції позивачем [PERSON] було сплачено 840,80 грн. судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved