Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, де вказав, що [INFO]. на тимчасово окупованій території в м. Макіївка Донецької області померла його дружина, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14.10.2016р., видане Макіївським міським відділом запису громадянського стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Після отримання вказаного свідоцтва про смерть, усно звернувся до Чернігівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану, де йому було роз'яснено, що державну реєстрацію смерті на території України провести неможливо, оскільки документи, що підтверджують факт реєстрації смерті видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отримання свідоцтва про смерть йому необхідне для отримання два місячних розміри пенсії в Управлінні ПФУ, а також у зв'язку з тим, щоб в Державному реєстрі була інформація про смерть дружини. У зв'язку з вищевикладеним просив суд встановити факт смерті дружини, [PERSON], [INFO], уродженки с. Реча Страшенського району, Молдова, що настала [INFO]., місце смерті: Горняцький район, м. Макіївка Донецької області. В судове засідання представник заявника, [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи, Чернігівського ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Заслухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню як обґрунтована з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла [PERSON], відповідно до актового запису № 1777 відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.10.2016р. виданого Макіївським міським відділом запису громадянського стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.11). Згідно довідки № 1122 від 14.10.2016р., виданої міським патологоанатомічним бюро м. Макіївка, [PERSON], [INFO] померла [INFO]. на тимчасово окупованій території України, а саме - у м. Макіївка Донецької області (а.с.12). Заявник, [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого 10.04.1986р. в м. Макіївка Донецької області (а.с.10). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначене свідоцтво не є документом, що створює на території України правових наслідків. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання соціальних виплат на поховання та внесення відомостей про смерть дружини до Державного реєстру. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Згідно з ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р. 52/5 визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання належних соціальних виплат на поховання. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Макіївка на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану (з внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів по даній справі, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (.ЄСПЛ), яка повинна застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду даної справ суд враховує висновки ЄСПЛ у справах «Лоізідов до Туреччини», «Сіпрус до Туреччини», «Moзер до Республіки Молдова і Росії», «Ілайсу та інші до Республіки Молдова і Росії», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], 1957року народження, яка померла [INFO]. в м.Макіївка Донецької області. Відповідно до вимог ч.2 ст. 259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. Згідно з вимогами ч.4 ст. 257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved