Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу. Під час справи позивач позов уточнив та мотивував наступним. Так, [PERSON] зазначив, що 14.05.2013 року, він надав позичив [PERSON] 2 000 доларів США, які він зобов'язався повернути до 01.09.2013 року. Згідно довідки АТ „Метабанк", станом на 10.02.2015 року 1 долар США становить 24,956198 гривень. Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми грошових коштів не виконав, [PERSON] просив суд стягнути з нього на його користь борг за договором позики у сумі 49 912 грн. 38 коп., а також відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми позики, що становить 1 497 грн. 37 коп. Крім того, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь і судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справу у порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 14.05.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти, загальним розміром 2 000 доларів США, та зобов'язався їх повернути 01.09.2013 року. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження позовних вимог позивачем було наданий оригінал розписки від 14.05.2013 року. У зазначений термін відповідач борг позивачу не повернув. Відповідно до довідки АТ „Метабанк", станом на 10.02.2015 року 1 долар США становить 24,956198 гривень, таким чином сума боргу відповідача становить 49 912 грн. 38 коп. Згідно розрахунку позивача, три відсотки річних від простроченої суми позики становить 1 497 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені умови укладеного договору позики від 14.05.2013 року, сума позики позивачу не повернута. Отже, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, а також того, що будь-яких заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування з боку відповідача не надано, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 517 грн. 65 коп., підлягають також стягненню з відповідача.

Outcome: approved