Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що вони проживали однією сім`єю з 2008 року, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , але оскільки заявники шлюб не реєстрували, то відповідно в свідоцтві про народження дитини прізвище батька було записано за прізвищем матері та за її вказівкою по батькові. Заявники звернулись до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для внесення змін до актового запису про народження дитини, однак отримали відмову та перелік документів, необхідний для внесення змін до актового запису. Однак, у заявника [PERSON] не вистачає документів, а саме відсутній закордонний паспорт, що виключає можливість заявників скористатись своїм правом на внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини у позасудовому порядку. Заявники [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились. Від представника заявників - адвоката Бабіної К.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності її та довірителів - заявників по даній справі, внаслідок введення в суді карантинних обмежень, наполягала на задоволення заяви про встановлення факту батьківства. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечив явку представника до судового засідання. Направив до суду повідомлення від 05.10.2021 № 19360/56-19, яким зазначив що актовий запис про народження [PERSON] за № 577 від 31.03.2009 року було складено Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а тому Відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може бути належною третьою особою у провадженні. Заінтересована особа Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечив явку представника до судового засідання. Листом від 06.10.2021 № 5192/55-21 заінтересована особа повідомила, що в архіві Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зберігається актовий запис про народження № 577 складений 31 березня 2009 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на ім`я [PERSON] , [INFO] , де батьком дитини вказано - [PERSON] , а матір`ю вказано - [PERSON] . Реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Зазначила, що з позовом ознайомлена та заперечень по справі не має, просила розглянути справу без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої зазначена [PERSON] , а батьком зазначений [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Це підтверджується актовим записом про народження №577, складеним 31 березня 2009 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та листом заінтересованої особи - Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.10.2021 року № 5192/55-21. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] являється рідним батьком [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини [PERSON] , батьки - заявники по даній справі, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому в свідоцтві про народження прізвище батька дитини було записано за прізвищем матері. Листом від 18.09.2021 року № 3203155-39 Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив [PERSON] перелік документів, необхідний для внесення змін до актового запису про народження дитини. Також пояснив, що за умови неможливості надання будь-якого із зазначених документів, питання батьківства слід вирішувати у судовому порядку. У судовому засідання знайшов своє підтвердження факт того, що вирішити питання внесення змін до актового запису про народження дитини у позасудовому порядку заявники не мають можливості, внаслідок відсутності певних необхідних для звернення документів у заявника [PERSON] , громадянина Таджикистану. Згідно частини 1 ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Частиною третьою статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Отже, мати та особа, яка вважає себе батьком дитини, належить до кола осіб, які можуть подати заяву про встановлення факту батьківства. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Системний аналіз наведених законодавчих норм дає суду підстави для висновку, що заяви про встановлення факту батьківства (материнства) в окремому провадженні суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України. Разом із тим, за даних обставин суд вважає законним розгляд заяви [PERSON] та [PERSON] у порядку окремого провадження, оскільки між сторонами відсутній спір про право. Зазначене унеможливлює розгляд справи за правилами позовного провадження через відсутність відповідачів. До таких висновків суд дійшов із урахуванням змісту постанови Верховного Суду від 24.07.2019 року по справі № 523/1907/17, висновки якої враховуються судом згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved