Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору дарування квартири, серії АЕІ № 725589, посвідченого 23.02.2002 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Очеретяною В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 950. В належній їй квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується записами в будинковій книзі на вищевказану квартиру, а також відомостями, зазначеними в листі - відповіді № 233 з КП Уманське РЕУ №3. [PERSON] , [INFO] , хоча і зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак за місцем своєї реєстрації з 2011 року по даний час не проживає. Таким чином, оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача та останні 8 років фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, тому згідно законодавства він вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Через реєстрацію місця проживання [PERSON] у належній позивачу квартирі, вона не має можливості оформити житлову субсидію, змушена сплачувати комунальні платежі, що приходяться на його особу, незалежно від того проживає він за місцем своєї реєстрації чи ні. Тому, просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву з клопотанням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , надавши до суду заяву, в якій при вирішенні питання покладається на розсуд суду та просить справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору дарування квартири, серії АЕІ № 725589, посвідченого 23.02.2002 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Очеретяною В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 950. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що відображено у Будинковій книзі, а також підтверджується відомостями, зазначеними в листі - відповіді № 233 від 13.03.2019 з КП Уманське РЕУ №3. Відповідач [PERSON] зареєстрований, проте тривалий час не проживає за адресою: [ADDRESS] , він там не з?являється, що підтверджується письмовими поясненнями сусідів [PERSON] від 10.09.2019, [PERSON] від 11.09.2019, [PERSON] від 11.09.2019 та [PERSON] від 12.09.2019, відповідно до яких [PERSON] з 2001 року по даний час в квартирі [ADDRESS] не проживає. Оскільки, відповідач у квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі у спільному побуті, тому це створює позивачу ряд незручностей, в тому числі і надмірну сплату за комунальні-послуги та неможливість оформити субсидію. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надала суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені.

Outcome: approved