Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований його колишній зять - [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. Шлюб між [PERSON] (дочкою позивача) та [PERSON] , розірвано 25.06.2015 року. З 2015 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації його права на користування та розпорядження належним йому майном та останній змушений нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2018 року та спадковим договором від 24.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П.. Згідно копії будинкової книги та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.07.2019 року, [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , однак з 2015 не проживає за вказаною адресою. Зі слів свідків проживає за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2015 року. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2015 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved