Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] право власності на: - 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку площею 2,2000 га, розташовану на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер - [NUMBER] мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у оформленні спадкового майна, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності якою позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,20 га, розташована на території Суворовської селищної ради, передана для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.02.2002 року, виданого на підставі рішення 21 сесії ХХІІІ скликання Ізмаїльської районної ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 20 грудня 2011 року № 240, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-90. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 24.10.2017 року, вищезазначена земельна ділянка має площу 2,2000 га. Крім цього, на підставі свідоцтва про право власності № 359 від 30.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] належала 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.02.2018 року за № 402. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], від 24.12.2012 року, виданого виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - земельна ділянка площею 2,2000 га, розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер - [NUMBER]; - 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 17.12.2012 року, посвідченого секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області за № 148, [PERSON], усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право заповів [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які мають право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], [INFO], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною особою. Крім цього, до осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його мати [PERSON], [INFO], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною особою. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.02.2018 року за №402, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] 11.06.2013 року звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved