Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернулося з позовом до [PERSON], фермерського господарства «Торо» про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю,телятник, (виробниче приміщення) загальною площею 1741,5 кв.м., що розташоване по вул. Залужанській,5Є в с. Колоколин Рогатинського району Івано-Франківської області шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Банк Золоті Ворота» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на умовах та в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку» та надання ПАТ «Банк Золоті Ворота» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. У позовній заяві зазначено, що 19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ФГ «Торо», в особі голови [PERSON] було укладено кредитний договір №02/44Ю. Відповідно до умов даного договору позивач зобов'язувався надати ФГ «Торо» у період з 19 грудня 2013 року по 18 грудня 2014 року кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 400 000,00 грн. у будь-який день зазначеного періоду, а ФГ «Торо» зобов'язувалось повернути кредит у строк не пізніше 18 грудня 2014 року та сплачувати проценти за користування кредитом з розрахунку 21 % річних. Станом на 17 квітня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 536 613,54 грн., а саме: 400 000 грн. - заборгованість за кредитом, 73 950,69 грн. заборгованість по відсотках, 62 662,85 грн. - пеня. На вимогу позивача від 20 листопада 2014 року погасити заборгованість відповідач не відреагував. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] грудня 2013 року було укладенодоговір іпотеки. Предметом договору іпотеки є нежитлова будівля, телятник, ( виробниче приміщення), загальною площею 1741,5 кв.м., що розташоване по вул. Залужанській,5Є в с. Колоколин Рогатинського району Івано-Франківської області. Умови договору позивачем по справі виконано повністю. Відповідач в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повертав, графіку погашення заборгованості не дотримувався. Просить суд позов задовольнити повністю. Звернути стягнення на предмет іпотеки, стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю із підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не прибув, направив на адресу суду заперечення проти позову, яке обгрунтовує тим, що 11 лютого 2014 року між ним та позивачем по справі ПАТ «Банк Золоті Ворта» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний», відповідно до умов якого він вніс на банківський рахунок грошові кошти в розмірі 575 744,00 грн. на строк до 13 грудня 2014 року з відсотковою ставкою 21,5 річних. 10 березня 2015 року між [PERSON] та ФГ «Торо» було укладено договір про відступлення права вимоги за депозитним договором. Відповідно до умов даного договору до ФГ «Торо» перейшло право вимоги у ПАТ «Банк Золоті Ворота» повернення депозитних коштів, та процентів за користування кредитом. Таким чином, вважає, що оскільки між позивачем та відповідачем виникли зустрічні однорідні вимоги, а тому згідно ст. 601 ЦК України вони підлягають припиненню зарахуванням. Окрім цього вказує, що оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, яке припинилося, а тому на даний час зобов'язання за іпотечним договором є припиненим. Оскільки відповідач повторно в судове засідання не з»явився, від нього не надійшла заява слухати справу в його відсутності, суд за згодою позивача, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ФГ «Торо» в особі [PERSON]було укладено кредитний договір №02/44Ю. Відповідно до укладено договору у період з 19 грудня 2013 року по 18 грудня 2014 року надав кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії у розмірі 400 000 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 21,00. Термін повного погашення кредиту -18 грудня 2014 року. Відповідно до п.5.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплатити відсотки в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених договором. З розрахунку розміру заборгованості позичальника ФГ «Торо»вбачається, що станом на 17 квітня 2015 року року сума простроченого боргу,відсотків та пені по кредиту становить 536 613,54 грн. З них: заборгованість по кредиту 400 000 грн., нараховані відсотки - 73 950,69 грн., пеня за договором - 62 662,85 грн. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач не виконав зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконанняо собисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч.1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання вище зазначеного кредитного договору 19 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідноякого [PERSON] пердав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлову будівлю, телятник, (виробниче приміщення), загальною площею 1741,5 кв.м., що розташоване за адресою: Івано-Франківська область Рогатинський район с. Колоколин вул. Залужанська,буд. №5Є. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п.2.1.2. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержательмає право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якогозбільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з пунктом 42 Постанови Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Спосіб реалізації предмета іпотеки встановлений ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду Українидійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна, суб»єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна. Що стосується викладеного в запереченні твердження про те, що з 10.03.2015 року зобов»язання по договору №02/44Ю припинено, не визнається банком про що свідчить зустрічна позовна заява подана до Господарського суду Івано-Франківської області. Посилання позивача на відсутність погодження з ним ціни продажу предмета іпотеки або висновку суб»єкта оціночної діяльності, то такі дії можуть бути вчинені на стадії виконання судового рішення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В данному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. На підставінаведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч.1, 546 ч.1, 548 ч.1,611, 1050 ч.2, 1054 ч.2, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved