Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що йому на праві спільної приватної власності належить зазначена квартира, в якій зареєстрована відповідач [PERSON], однак з грудня 2012 року не проживає з неповажної причини. Місце її проживання не відомо, зі слів сусідів, вона виїхала в інше місто. У звязку з реєстрацією відповідача в його квартирі він вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, не має змоги оформити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала, тому на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу за її відсутності, у заочному порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON], побережець [PERSON] (а.с.4). У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Згідно з актом, складеним комісією у складі майстра [PERSON], паспортиста [PERSON] ПП «Квартал» від 15 грудня 2015 року (а.с.7), [PERSON], не проживає в [INFO] з 2012 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання про те, що [PERSON] доводиться йому двоюрідною сестрою. Після реєстрації за адресою: [ADDRESS] вона не проживала там взагалі, була зареєстрована лише для оформлення документів. Проживала [PERSON] у нього за адресою м.Бахмут, вул. Дзержинського,56. У 2014 році вона виїхала до Арменії. Зазначив, що комунальні послуги за місцем реєстрації не сплачувала, особистих речей в квартирі не залишилося. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Бахмут (раніше Артемівськ), [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останнього повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved