Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління - служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, вона [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] (далі - Відповідач) не працює, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан здоров`я, веде неупорядкований спосіб життя, не створює належних умов для проживання та розвитку сина, залишила дитину на піклування бабусі. Позивач зазначає, що вона бажає взяти під опіку свого малолітнього онука, щоб надати йому можливість виховуватись у справжній сім`ї, оточити дитину турботою, увагою, батьківським теплом, забезпечити йому повноцінний розвиток. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні до її малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , призначити її, [PERSON] , [INFO] опікуном онука - [PERSON] , [INFO] та передати дитину їй на виховання, а також, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання онука - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000 (тисяча) грн. 00 коп. щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи із дня пред`явлення цього позову. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. До початку розгляду справи по суті, позивач шляхом подання відповідної заяви змінила розмір позовних вимог, а саме: просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, онука - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до досягнення ним повноліття, починаючи із дня пред`явлення цього позову. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання своїх уточнених позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності (а.с. 35). Відповідач також, у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.41). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Управління - служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.50). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданого Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 09.01.2019 року (а.с. 4). Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.16). Судом встановлено, що 19.03.2019 року [PERSON] , [INFO] , розуміючи значення свої дій, попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства, відмовилась від свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та не заперечує проти того, щоб [PERSON] , [INFO] була опікуном її малолітнього сина, про що склала письмову заяву, яка була нотаріально посвідчена державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. (а.с.15). Матеріалами справи підтверджено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка займається вихованням та матеріальним утриманням онука. Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені необхідні умови для проживання, відпочинку та розвитку, утриманням дитини займається бабуся, мати з дитиною не мешкає, участі у житті сина не приймає. Згідно з повідомленням центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новокодацької районної у місті ради, з лютого 2019 року малолітній [PERSON] , [INFO] мешкає разом із бабусею, мати дитину не відвідує, вихованням та утриманням сина не займається, від співпраці зі спеціалістами Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новокодацької районної у місті ради, відмовилась (а.с.9). Згідно з характеристикою наданою «Центром захисту життя та сімейних цінностей» на [PERSON] , яка протягом чотирьох місяців перебувала в притулку для одиноких матерів та знаходилася під піклуванням центру, [PERSON] зарекомендувала себе, як мати з дуже низьким рівнем відповідальності за життя та здоров`я дитини, безпідставно ставилася до виконання своїх материнських обов`язків, агресивно ставилася до новонародженого сина, така поведінка несе загрозу здоров`ю дитини (а.с.8). Згідно медичного висновку про стан здоров`я від 03.04.2019 року [PERSON] , [INFO] може бути опікуном (а.с.5). Згідно довідок міського наркологічного диспансеру від 22.03.2019 року № 1976 на обліку у лікаря - нарколога та довідки КЗ « Дніпровська міська поліклініка № 1» від 22.03.2019 року на обліку у лікаря - психіатра [PERSON] , [INFO] не перебуває (а.с.7). Згідно довідки МВС України серія ААА № 0638217 до кримінальної відповідальності [PERSON] , [INFO] не притягувалась (а.с.18). Згідно висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.45-46). Згідно висновку Управління - служби у справах дітей про можливість гр. [PERSON] , [INFO] бути опікуном від 02.09.2019 року, такий компетентний орган вважає, що остання може бути опікуном свого малолітнього онука, [PERSON] , [INFO] (а.с.44). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи матір`ю дитини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачається винна поведінка відносно дитини, суд доходить висновку що відповідач свідомо нехтує батьківським обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні до її малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що остання характеризується негативно, протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та розвитком дитини, під час розгляду справи не змінила своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність в неї наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Окрім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про його життя та здоров`я, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю, у тому числі й вимогу, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів, оскільки відповідач, в силу вимог ст. 180 СК України будучи матір`ю дитини, зобов`язана його матеріально утримувати. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Кріт того, згідно ст. 55 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів, зокрема осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частинами 3 та 4 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи особисті якості позивача, її бажання та можливість дбати про онука, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом, вжиття заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів дитини, суд вважає можливим призначити позивача опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім цього, у зв`язку з тим, що позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовну вимогу про стягнення аліментів, то в силу ст.141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved