Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. Позивач обгрунтовує вимоги тим, що він у 2009 році познайомився із [PERSON] , у них склалися гарні стосунки і вони почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З 2011 року вони з відповідачем проживали за місцем його реєстрації за вищевказаною адресою. Під час фактичних шлюбних стосунків у них народилася донька - [PERSON] . У вересні 2012 року вони з [PERSON] поїхала у м. Нефтекумськ Ставропольського краю, Росія, провідати її родичів, де [INFO] [PERSON] народила доньку. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 09 жовтня 2012 року відділом запису актів громадянського стану управління записів актів громадянського стану Ставропольського краю по Нефтекумському району, матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] , а відомості про батька відсутні. Після народження дитини він поїхав до м. Нефтенкумськ, та разом з відповідачем та дитиною повернулися в Україну де проживали разом за вищевказаною адресою по 27 квітня 2013 року. В той день відповідач пішла з сім`ї, сказала, що поїде у м. Дніпропетровськ на роботу, а донька залишилася з ним. Приблизно півтора роки він з [PERSON] спілкувався по телефону, бачив її особисто, просив повернутися у сім`ю, але вона не хотіла його слухати, сказала, що влаштувала собі життя і повертатися не збирається. Позивач зазначає, що на цей час Соф`ї виповнилося вже б років, дитині необхідно надавати освіту, влаштовувати до школи, проходити лікування, оформлювати відповідні документи, подорожувати, тощо, але за відсутності матері все це є перешкодою, оскільки у свідоцтві про народження відсутня інформація про його батьківство. Мати [PERSON] про неї не піклується, не виховує, не проживає з дитиною, останній раз дитина бачила матір у квітні 2013 року. Дитина проживає разом з ним та бабусею (його матір`ю), і вони є єдиними близькими та рідними в неї. Він є батьком [PERSON] , але у повній мірі не може реалізовувати свої права та виконувати обов`язки, оскільки відсутні відомості про його батьківство. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - в т.ч. шляхом опублікування оголошення про її виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Стосовно вказаної позивачем третьої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд вважає, що дана юридична особа не є належною, так як виконання даного рішення суду не зобов`язує до будь-яких дій вказану третю особу. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що сторони у справі проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з 2011 року за місцем реєстрації позивача за вищевказаною адресою. Під час фактичних шлюбних стосунків у м. Нефтекумськ Ставропольського краю, Росія, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 09 жовтня 2012 року відділом запису актів громадянського стану управління записів актів громадянського стану Ставропольського краю по Нефтекумському району, матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] , а відомості про батька відсутні. Після народження дитини він поїхав до м. Нефтенкумськ, та разом з відповідачем та дитиною повернулися в Україну де проживали разом за вищевказаною адресою по 27 квітня 2013 року. З довідки № 1511 від 07.12.2018 р., виданої виконкомом Виводівської сільської ради Томаківського району та з акту про проживання, або не проживання особи за місцем реєстрації від 2018 р., вбачається, що відповідач дійсно з 25.11.2011 р. по 27.04.2013 р. проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, в той день відповідач пішла з сім`ї, сказала, що поїде у м. Дніпропетровськ на роботу, при цьому донька залишилася з ним. Судом встановлено, що [PERSON] виповнилося вже 6 років, дитині необхідно надавати освіту, влаштовувати до школи, проходити лікування, оформлювати відповідні документи, подорожувати, тощо, але за відсутності матері все це є перешкодою, оскільки у свідоцтві про народження відсутня інформація про батьківство позивача. Відповідач про дитину не піклується, не виховує, не проживає з дитиною з квітня 2013 року. Відповідно до Принципу б Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). На виконання ухвали Томаківського районного суду від 25.02.2019 р. було проведено молекулярно-генетичну експертизу по встановленню батьківства [PERSON] у відношення дитини [PERSON] , [INFO] , проведення якої було доручено КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи " ДОР. Згідно висновку експерта № 334 позивач [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999 %. Принципом 8 Декларації визначено, що дитина за будь-яких обставин має бути серед тих, які першими одержують захист і допомогу. Ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з ч.2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь- які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивач дійсно є батьком [PERSON] , тому заявлені вимоги є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved