Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання за набувальною давністю права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Поляна Ніжинського району Чернігівської області по вул.8 Березня,16. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач з 1977 року постійно проживає у даному будинку, з чоловіком [PERSON], який помер 28 червня 2009 року, свекром [PERSON], який помер 11 квітня 1997 року, та свекрухою [PERSON], яка померла 06 лютого 2011 року. Позивач постійно, відкрито добросовісно користується та володіє даним будинком, утримує його в цілому. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно заяви від 26 лютого 2018 року підтримує позов за вищевикладених обставин, просить розглянути справу за відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, згідно заяви від 05 березня 2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, просять справу розглянути у їх відсутність, згідно заяви від 22 лютого 2018 року Крутівський сільський голова [PERSON] позов визнає, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання учасників справи відсутні. Із врахуванням заявлення клопотання про розгляд справи за відсутності всіма учасниками справи, судовий розгляд справи в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши надані сторонами докази суд приходить до слідуючих висновків. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 344 ЦК України). Набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 1 січня 2001 року. Положення щодо набувальної давності закріплені у ЦК України, зокрема, як первісний спосіб набуття права власності, оскільки права набувача залежать не від волевиявлення попереднього власника, а від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України - добросовісності заволодіння, відкритості та безперервності подальшого володіння річчю протягом певного строку. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути обєктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Відповідно до вимог ст.ст.123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 02 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст.123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.17 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року N 697-XII майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року. \~\~\~\~Відповідно до довідки Крутівської сільської ради №489 від 12 вересня 2017 року буд.16 по вул.8 Березня в с.Поляна Ніжинського району Чернігівської області має статус робітничого двору, станом на 15 квітня 1991 року у якому проживали та були прописані: [PERSON]-голова двору, який помер 11 квітня 1997 року, члени двору: дружина [PERSON], яка померла 06 лютого 2011 року, син [PERSON], який помер 28 червня 2009 року, невістка [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» №908 від 28 листопада 2017 року будинок на праві власності не зареєстрований. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1977 року зареєстрована та проживає, а з 2011 року володіє та користується відкрито, безперервно вищезазначеним будинком в цілому, що підтверджується документами на підтвердження сплати позивачем вартості комунальних послуг та земельного податку, розроблення останньою проекту газопостачання будинку, і не заперечується відповідачами згідно поданих суду письмових заяв, що є підставою для застосування до спірних правовідносин положень ст.344 ЦК України та задоволення позову повністю із врахуванням заявлених вимог, при цьому визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.\~

Outcome: approved