Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» 21.06.2019 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок - забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно». Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до норм ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача так і на виконавця (п.1 ч.2 ст. 7, п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 14.07.2014р. між підприємством та відповідачем був укладений Договір №6024/1 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води», який вважається пролонгованим на наступні роки, відповідно до п.31 Договору. Пунктом 9 Договору передбачено здійснення оплат щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте відповідач своєчасно не вносила оплату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, починаючи з січня 2016 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2019 року складає 24198,86грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №11162257. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову становить 3598,20 грн. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 1025,11грн. А тому просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 24198,86грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3598,20 грн. та 3% річних у розмірі 1025,11грн., а всього 28822,17грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.07.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представники позивача - [PERSON] , Лекіашвілі В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі Представник відповідача - адвокат Шахов О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, відносини між позивачем та відповідачем по наданню послуг з теплопостачання регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Згідно довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27 червня 2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву води та перебуває у фактичних договірних відносинах з ПАТ «Черкаське хімовлокно» по наданню послуг з централізованого опалення та підігріву води за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 66,0 кв.м. (Договір про надання послуг з централізованого опалення №6024/1 від 14.07.2014 року. ) Як вбачається з п. 31 цього Договору, цей договір укладається строком на 1 рік і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. З огляду на те, що сторонами не надано суду доказів на підтвердження того, що даний договір розірвано або переглянуто, то суд вважає його таким, що пролонгований та таким, що не змінений чи переглянутий. Крім того, пунктом 37 цього Договору сторони визначили, що позовна давність за вимогами про стягнення зі Споживача заборгованості за отримані послуги встановлюється тривалістю 5 років. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону україни «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлює, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 за відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії нарахування за надані послуги проводиться згідно з установленими нормами (нормативами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири; з централізованого постачання гарячої води - з розрахунку на одну особу. Як вбачається з листа-розрахунку по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] , остання не своєчасно та не в повному обсязі вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.02.2019р. яка складає 24198,86грн. Наданий підприємством розрахунок заборгованості в повній мірі відповідає порядку обліку та оплати послуг визначеному п.п. 9 - 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Окремо слід зазначити, що відповідачем періодично вносились платежі за спожиті нею послуги, а саме: в січні 2016 в сумі 1555,03грн.; в червні 2016 - 518,37грн.; в липні 2018 - в сумі 1000грн. Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як споживач послуг з теплопостачання, перебуває у фактичних договірних правовідносинах з ПАТ «Черкаське хімволокно», але взяті на себе зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 3598,20 гривень та 3% річних в сумі 1025,11 гривень у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг за період з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року. Суд погоджується з вказаними розрахунками та вважає, що саме такі суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин зазначених позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1921,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2304 від 29.05.2019 року. А тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягає 19210,грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved