Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на\~те,\~що \~з відповідачем у справі він перебував в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2005 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 751 (копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 04.06.2005). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видана Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 110). За час спільного подружнього життя вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру, яка є об`єктом спільного майна подружжя. Згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 2445 [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу продаж здійснено за 127765 гривень. На запит адвоката Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» за вих. № 186 від 10.04.2019 надало відповідь, згідно якої квартира [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. від 17.10.2007 реєстровий номер 2445. В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до про розірвання шлюбу. Рішенням суду шлюб розірвано, однак рішення не набрало законної сили. В добровільному порядку вирішити питання поділу спільного майна подружжя можливості не мають, так як відповідач відмовилася від добровільного позасудового вирішення спору щодо поділу спільного майна подружжя. Доступу до спірної квартири він не має, так як в ній проживає відповідач у справі разом з їхньою неповнолітньою дитиною [PERSON] , тому не має можливості захистити своє право на майно інакше як шляхом звернення до суду. Вказує, що набуття права власності за час шлюбу породжує виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що дружина та чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Воно вважається таким, що належить подружжю у відповідності до чинного законодавства України. Отже, не зважаючи на те, що квартира була оформлена на відповідача [PERSON] , квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана за спільні кошти під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Розгляд справи по суті просила проводити її у відсутність , що суд вважає за можливе. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін у справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що сторони у справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2005 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 751 (копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 04.06.2005). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видана Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 110). За час спільного подружнього життя сторони за спільні кошти придбали квартиру, яка є об`єктом спільного майна подружжя. Згідно договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 2445 [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу продаж здійснено за 127765 гривень. Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» 10.04.2019 надало відповідь, згідно якої квартира [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. від 17.10.2007 реєстровий номер 2445. Згідно висновку про вартість майна, наданого ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 408/17 від 05.05.2017) ринкова вартість майна- житлової однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] становить 84070 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 60 СК України "майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)". Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за виключенням виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України: дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна подружжя, що є об`єк том права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, передбачає визначення часток кожного співвласника. Враховуючи, що квартира є неподільною річчю цивільного обігу, її поділ в натурі є неможливим, проте за позивачем може бути визнане право власності на ідеальну частку. Встановлення правового режиму права спільної часткової власності з визначенням часток дозволить зареєструвати право власності на частину нерухомого майна на ім`я позивача . Таким чином, по-перше, будуть поновлені права позивача у частині невизнання за ним відповідачем права власності на квартиру, по-друге, це допоможе запобігти можливості самовільного та незаконного її відчуження відповідачем. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 316 ЦК України \~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю, їх частки визнаються рівними. У відповідності до ч..ч1-2 ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між ними , крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.\~ст.\~16,\~316,\~319,\~368,\~372,\~ЦК України\~,\~ст.ст. 60,\~61,\~65,70,\~71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved