Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 0,48 га, розташовану на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року; - земельну ділянку площею 2,04 га, розташовану на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року, кадастровий номер - [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця [PERSON] особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і заява ним не була подана. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 2010 року спадкодавець [PERSON] проживав разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] був преклонного віку та потребував стороннього догляду та позивач доглядала за ним на протязі семи років. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO]. В судове засідання представник відповідача Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,52 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,48 га та земельної ділянки площею 2,04 га, що розташовані на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року, виданого на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Муравлівської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 26 грудня 2001 року за № 192, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10 - 12 116 . Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, наданої Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.02.2019 року, земельній ділянці площею 2,04 га, що розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року, присвоєно кадастровий номер - [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - земельна ділянка площею 0,48 га, розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року; - земельна ділянка площею 2,04 га, розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2002 року, кадастровий номер - [NUMBER] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 07.05.2010 року, посвідченого секретарем Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 76, [PERSON] усе своє майно що буде йому належати, а також усе на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні відповідо до показів свідка [PERSON] , позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавець був приклонного віку та потребував стороннього догляду та позивач за ним доглядала. У зв`язку із чим, позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved