Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів м. Києві в 1977 році його діду [PERSON] була надана двохкімнатна ізольована квартира за адресою: [ADDRESS], в яку разом з дідом позивача заселились також члени його родини - баба позивача [PERSON] та його батько - [PERSON] Так, позивач зазначив, що 22.07.88 р. батько позивача одружився на його матері - [PERSON] Позивач вказав, що після розірвання шлюбу батьків в 1991 році, він проживав разом з матір'ю за іншою адресою, однак з 2005 року переїхав назад до батька, оскільки той був хворий. Позивач зазначив, що його батько за життя неодноразово звертався до КП «Лісове» з проханням про реєстрацію позивача за вказаною адресою, але йому було відмовлено. Також позивач зазначив, що його сім'я проживає разом з ним в даній квартирі. Сам же позивач постійно проживав у спірній квартирі з 1988 року по 1991 рік, з 1991 року по 2005 рік - проживав періодично, а 2005 року по теперішній час він проживає як член сім'ї наймача - його батька та сплачує плату за користування житлом та комунальні послуги. Тому позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги та просив також визнати недійсним ордер № 001926 на право зайняття службового приміщення, виданий 23.09.09 р. [PERSON] Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією. Відповідач, не погодившись з зазначеним позовом, звернувся до суду з зустрічним позовом та просив виселити позивача за первісним позовом зі спірної квартири без надання іншого житла, мотивуючи тим, що у позивача відсутні будь-які підстави користуватись спірною квартирою. Також у зустрічному позові було зазначено про те, що на підставі розпорядження Подільської РДА в м. Києві від 22.09.09 р. № 1079 відділом обліку та розподілу житлової площі видано [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ордер від 23.09.09 р. на право зайняття службового жилого приміщення. Також в зустрічній позовній заяві вказано, що у спірній квартирі зареєстрований [PERSON] та члени його сім'ї. Також вказані позови було об'єднано з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування жилим приміщенням та виселення. Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира в рівних долях належить їм, однак позивачі не можуть володіти, користуватись та розпоряджатись своєю квартирою, оскільки в ній самовільно проживає відповідач. Тому позивачі просили усунути перешкоди в користуванні, належним на прав спільної часткової власності, квартири, шляхом примусового виселення без надання іншого жилого приміщення [PERSON], з іншими нез'ясованими особами, у спірній квартирі; зобов'язати відповідача повернути комплекти ключів від спірної квартири; зобов'язати відповідача вивезти власні речі, які знаходяться у спірній квартирі, та належать йому на праві приватної власності. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його первісну позовну заяву підтримали з підстав, зазначених вище, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник відповідача Подільської районної державної адміністрації м. Києва проти задоволення первісного позову заперечував, просив задоволити позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування жилим приміщенням та виселення. Представник відповідачів за первісним позовом просив відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов. До початку судового засідання від Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району», Комунального підприємства «Лісове» надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у первісному та зустрічному позовах, та у частковому задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] з наступних підстав. З даних свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (т. 1 а.с. 14). З змісту довідки, виданої КП «Лісове» за № 2137 від 05.09.08 р., вбачається, що за адресою: [ADDRESS], був прописаний [PERSON], який помер та виписаний 20.06.08 р. (т. 1 а.с.25). 13.08.09 р. розпорядження виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради № 945, спірну квартиру було включено до числа службових приміщень Комунального підприємства шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них (т. 1 а.с. 103). 22.09.09 р. розпорядження виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради № 1079, було затверджено рішення адміністрації КП ШЕУ Подільського району м. Києва від 20.08.09 р. № 4 про надання службового житлового приміщення [PERSON], а саме спірної квартири за зазначеною адресою (т. 1 а.с. 104). З матеріалів справи вбачається, що 23.09.09 р. [PERSON] було видано ордер № 001926 на право зайняття службового жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 61). 10.02.10 р. розпорядження виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради було виключено із числа службових приміщень КП «ШЕУ Подільського району» двокімнатну квартиру [ADDRESS], так як відпала потреба у використанні даної квартири як службової, в якій зареєстрований та проживає [PERSON] з родиною в складі 4 осіб (т. 1 а.с. 62). Також у вказаному розпорядженні зазначено про необхідність укладення договору найму з [PERSON] на вищезазначену квартиру. З даних довідки, виданої виконкомом Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області за № 310 від 21.10.09 р., вбачається, що [PERSON] був прописаний в [ADDRESS] з 23.02.06 р. по 01.10.08 р. (т. 1 а.с. 142). На момент розгляду справи, позивач зареєстрований в [ADDRESS] з 10.11.11 р. З даних довідки за № 70 від 10.06.10 р., виданої ВАТ «Виробниче об'єднання «Київський меблевий комбінат», вбачається, що [PERSON] , [INFO], працював на комбінаті в ремонтно-будівельному цеху з 23.08.76 р. по 17.05.01 р., та службового житла за адресою: [ADDRESS], не отримував (т. 1 а.с. 143). З даних свідоцтва про право власності на житло від 09.04.10 р., виданого відділом приватизації житла управління питань майна Подільської у м. Києві райдержадміністрації, вбачається, що [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 2 а.с. 5). З даних довідки форми № 3, виданого КП «Лісове», за № 1042 від 19.07.13 р., вбачається, що у квартирі [ADDRESS] з 22.12.09 р. зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 2 а.с. 13). 16.07.13 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звертались до [PERSON] з заявою про добровільне виселення, в якій було зазначено, що у термін до 22.07.13 р. він та особи, які з ним разом проживають, зобов'язані в добровільному порядку виселетись зі спірної квартири, а також зобов'язані вивезти всі належні йому речі, передати співвласникам квартири комплект ключів від вхідних дверей в квартиру (т. 2 а.с. 18). 19.05.10 р. між КП «Лісове» Подільської районної в м. Києві ради та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (т. 2 а.с.а.с. 20-24). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали покази про те, що зі слів [PERSON] їм відомо, що останній проживає у спірній квартирі з 2005 року, вони бачили його біля будинку дуже часто, спочатку одного, потім з дитиною. Однак, в спірній квартирі жодного разу вони не перебували. Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 59 ЖК Української РСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження правомірності зайняття житлового приміщення у спірній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позивачем за первісним позовом не надано. До 01.10.08 р. року та з 10.11.11 р. позивач зберігав право користування жилими приміщеннями в [ADDRESS] з 10.11.11 р. Набуття права користування жилим приміщенням в збереження права користування іншим жилим приміщенням діючим законодавством не передбачено. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним ордеру № 001926 на право зайняття службового приміщення, виданий 23.09.09 р. [PERSON] Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією, то судом не вбачається підстав щодо визнання такого ордеру недійсним, оскільки права саме позивача видачею ордеру не порушуються. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, а отже до необхідності відмови в його задоволенні. Щодо позовних вимог по зустрічному позову Подільської районної державної адміністрації в м. Києві про виселення, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні такого позову, оскільки спірна квартира на момент звернення до суду з зустрічним позовом знаходилась у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому Подільська районна державна адміністрація в м. Києві не є належним позивачем в даному спорі. Також, згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оскільки у задоволенні первісного позову [PERSON] було відмовлено та встановлено, що останній займав спірну квартиру безпідставно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме в частині виселення [PERSON] зі спірної квартири, зобов'язання повернути позивачам комплекти ключів від спірної квартири та вивезти власні речі, які знаходяться у спірній квартирі та належать [PERSON] на праві приватної власності. В частині задоволення позовних вимог щодо примусового виселення інших нез'ясованих осіб зі спірної квартири, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачами не зазначено, яких саме осіб та не конкретизовано, які саме особи, крім [PERSON], мають бути виселені зі спірної квартири. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір в розмірі 28 грн. 68 коп. кожному. На підставі ст.ст. 59, 61, 116 ЖК Української РСР, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved