Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 05 червня 2003 року, бабусі [PERSON], яка померла 19 червня 2006 року. Позивач вказує про те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], та спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON]О, які при житті належним чином не оформили правовстановлюючі документи на земельні ділянки, в звязку з чим позивач не може оформити свідоцтв про право на спадщину за законом, та за заповітом. Окрім того, позивач зазначає, що у 2016 році втратив сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106505, який належав йому на праві власності. У звязку з цим на теперішній час він не може підтвердити своє право на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно\~ст. 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~\~\~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 05 червня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 273744. 10 жовтня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 281519. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки, які розташовані на території Хвощівської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Згідно копії листа Управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницької області за вихідним номером М-946/0-995/6-16 від 26 липня 2016 року, померла [PERSON] була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106117, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хвощівській сільській раді за № 218; сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106503, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хвощівській сільській раді за № 250; сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106504, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хвощівській сільській раді за № 251, окрім того, померла [PERSON] була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106506, з земель колективної власності колишньої ССГ ім. Менжинського, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хвощівській сільській раді за № 253. Крім того, позивач [PERSON] є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106505, з земель колективної власності колишньої ССГ ім. Менжинського, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хвощівській сільській раді. Дані сертифікати втрачені та визнані недійсними. За даними довідок № 54 від 23 лютого 2017 року та № 57 від 23 лютого 2017 року, виданих уповноваженою особою [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, померла [PERSON], була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Спілка селянських господарств ім. Менжинського» села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, та включена до списку пайовиків, згідно протоколу розподілу вона є власником земельних ділянок, а саме: № 28, орієнтовною площею 3,62 га., яка розташована в селі Бесідки Славутського району Хмельницької області, № 231, орієнтовною площею 4,76 га., та № 232, орієнтовною площею 4,77 га., які на карті розподілу розташовані в селі Хвощівка Славутського району Хмельницької області. Згідно листа Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області за вихідним номером 75/02-14 від 24 січня 2017 року, видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON],яка померла 05 червня 2003 року на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств ім. Менжинського, села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106117, на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств ім. Менжинського, села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106503, на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств ім. Менжинського, села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106504, не можливо, у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право власності на це спадкове майно. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа в Славутській ДНК на № 28/2017. За даними довідки № 55 від 23 лютого 2017 року, виданої уповноваженою особою [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, померла [PERSON], була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Спілка селянських господарств ім. Менжинського» села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, та включена до списків пайовиків, згідно протоколу розподілу, вона є власником земельної ділянки № 233, орієнтовною площею 4,77 га., яка на карті розподілу розташована в селі Хвощівка Славутського району Хмельницької області. Згідно листа Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області за вихідним номером 74/02-14 від 24 січня 2017 року, видати свідоцтво на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 19 жовтня 2006 року, на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності спілки селянських господарств ім. Менжинського, села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0106506, не можливо, у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право власності на це спадкове майно. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа в Славутській ДНК на № 29/2017. За даними довідки № 56 від 23 лютого 2017 року, виданої уповноваженою особою [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, позивач [PERSON], був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Спілка селянських господарств ім. Менжинського» села Хвощівка Славутського району Хмельницької області, та включений до списків пайовиків, згідно протоколу розподілу, він є власником земельної ділянки № 230, орієнтовною площею 3,74 га., яка на карті розподілу розташована в селі Хвощівка Славутського району Хмельницької області. За даними відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Відповідно достатті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 05 червня 2003 року після смерті [PERSON], тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1 ст. 524 ЦК Українського РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Померла [PERSON] приходиться позивачу [PERSON] матірю, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії І-БВ № 266415. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, відповідно до вимог закону прийняв спадщину і відповідно до ст.529 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин по спадкуванню, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно. 11 вересня 1997 року спадкодавець [PERSON] здійснила заповідальне розпорядження відносно всього належного їй майна на користь внука, позивача по справі, [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом, та заповітом, вступив в управління спадковим майном з дня смерті [PERSON] та [PERSON], взяв майно на зберігання та веде за ним догляд. Прийнявши спадщину на підставі заяв, позивач набув статусу власника, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на спадщину видається на підставі правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"\~\~документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), окрім сертифіката, є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи наявність права у позивача на спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], яка померла 05 червня 2003 року, наявність права у позивача на спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19 жовтня 2006 року, неможливість оформити спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, відсутність їх державної реєстрації, а також те, що позивач через втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) не може належним чином користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд визнав позовні вимоги підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved