Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2018 року на телефонний номер позивача почали надходити смс повідомлення та телефонні дзвінки від відповідачів з вимогами погасити прострочену заборгованість, яка утворилась за кредитними договорами, які були укладені від імені позивача з кожним відповідачем окремо. Про наявність будь-яких укладених договорів з відповідачами від імені позивача останньому нічого не відомо. Відповідно до отриманого витягу по суб`єкту кредитної історії [PERSON] , в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» міститься інформація про відкриті кредитні договори укладені з відповідачами, які позивач не укладав, а саме: кредитний договір на споживчі цілі № МК-77718027073 від 17.10.2018 на суму 1000 грн. укладений з ТОВ «Центрокредит», прострочена заборгованість по якому, станом на 01.09.2019 складає 6421,00 грн.; договір позики № 32275 від 15.10.2018 на суму 1500,00 грн., укладений з ТОВ «Містер Мані», прострочена заборгованість по якому станом на 01.09.2019 становить 6105,00 грн.; договір позики № 2309а6еа-9ее3-4129-9830-с5е2cd9f6b3c від 11.10.2018 на суму 3000,00 грн. укладений з ТОВ «Прості Займи», прострочена заборгованість по якому, станом на 01.09.2019 складає 48957,60 грн. У серпні 2019 представником позивача на адресу відповідачів були надіслані адвокатські запити з вимогою надати інформацію по наявним відкритим кредитним договорам, з одночасним наданням примірників таких договорів та всіма додатками та розрахунками заборгованості. Відповідачі ТОВ «Містер Мані» та ТОВ «Прості Займи» адвокатські запити не отримали. Відповідач ТОВ «Центрокредит» підтвердив наявність укладеного кредитного договору № МК-77718027073 від 17.10.2018 та надав документи. Позивач кредитний договір № МК-77718027073 з ТОВ «Центрокредит» не оформлював та не підписував, гроші не отримував. З приводу неправомірних дій з боку невідомих осіб, позивач 12.08.2019 звернувся з заявою про вчинення злочину до Шевченківського ВП ДВП, проте 18.09.2019 отримав відповідь про відмову у реєстрації кримінального провадження у ЄРДР. Надані копії договору № МК-77718027073 від 17.10.2018 з додатками не містять даних про те, що позивач належним чином був ідентифікований при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Центрокредит» відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Також в договорі відсутні докази підтвердження прийняття пропозиції про укладення договору, оскільки позивач не надсилав електронного повідомлення, не заповнював формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі. Використання в договорі одноразового ідентифікатора у вигляді комбінації логіну та пароля позичальника суперечить вимогам законодавства, оскільки одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, в той же час у договорі зазначений підпис у вигляді: [NUMBER] , який має лише цифрову послідовність та не має алфавітної послідовності. Інформація у додатку 1 до оспорюваного договору містить не достовірну інформацію, оскільки номер телефону [NUMBER] не має ніякого відношення до позивача. Позивач ніколи не мав відкритих рахунків у банку АТ «Райффайзен Банк Аваль», картка з номером [NUMBER] на яку здійснено транзакцію кредитної суми, позивачу ніколи не належала. Такі обставини свідчать про наявність підстав для визнання кредитного договору укладеного з ТОВ «Центрокредит» та кредитних договорів, укладених з ТОВ «Містер Мані» та ТОВ «Прості Займи», недійсними. Оскільки позивач не укладав кредитні договори з відповідачами та не надавав письмову згоду на збір, зберігання, використання та поширення через ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації, відтак ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повинне вилучити із своєї бази всю інформацію про такі вищезазначені договори. В зв`язку із чим, представник позивача просив визнати кредитний договір на споживчі цілі № МК-77718027073 від 17.10.2018, укладений з ТОВ «Центрокредит, договір позики № 32275 від 15.10.2018, укладений з ТОВ «Містер Мані, договір позики № 2309а6еа-9ее3-4129-9830-с5е2cd9f6b3c від 11.10.2018, укладений з ТОВ «Прості Займи» недійсними та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити із своєї бази всі відомості про вищезазначені договори, а також покласти на відповідачів судові витрати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, зазначив, що з відповідачами та АТ «Райффайзен Банк Аваль» ніяких договір не укладав, грошей не отримував. Через виниклу ситуацію він не може пройти перевірку служби безпеки банківських установ. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, зазначив, що позивач з відповідачами та АТ «Райффайзен Банк Аваль» ніяких договір не укладав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.10.2019 представником позивача подано дану позовну заяву з додатками (1-62). 25.10.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.11.2019 (а.с. 66). 20.11.2019 на електрону адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Містер Мані» про перенесення підготовчого судового засідання з додатками (а.с. 68-75). 21.11.2019 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів з додатками (а.с. 76-81). 21.11.2019 у зв`язку із відрядженням судді, судове засідання було відкладено на 12.12.2019, про що секретарем с/з 22.11.2019 було складено відповідну довідку (а.с. 82). 29.11.2019 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Містер Мані» про перенесення підготовчого судового засідання з додатками (а.с. 88-95). 12.12.2019 у зв`язку із клопотанням представника відповідача ТОВ «Містер Мані», судове засідання було відкладено на 30.01.2020 (а.с. 99). 18.12.2019 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами та фотокопіювання справи (а.с. 103). 08.01.2020 на адресу суду надійшла відповідь директора ТОВ «Прості Займи» на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2019 щодо витребування доказів (а.с. 106-108). 30.01.2020 підготовче судове засідання було відкладено на 06.02.2020 (а.с. 110). 31.01.2020 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 113-114). 06.02.2020 ухвалою судді клопотання представника позивача від 31.01.2020 про витребування доказів задоволено та відкладено підготовче засідання на 04.03.2020 (а.с. 115-116). 03.03.2020 на адресу суду надійшла відповідь директора ТОВ «Містер Мані» на ухвалу суду від 06.02.2020 про витребування доказів з додатками (а.с. 124-135). 04.03.2020 розгляд справи було відкладено на 18.03.2020 у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті (а.с. 136). 18.03.2020 на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів повторно (а.с. 138-139). 18.03.2020 у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі судове засідання було відкладено на 09.04.2020 (а.с. 140). 09.04.2020 на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с. 143-144). 09.04.2020 у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі судове засідання було відкладено на 20.05.2020 (а.с. 145). 21.04.2020 на адресу суду надійшла відповідь директора ТОВ «УБКІ» на ухвалу (а.с. 148-151). 20.05.2020 на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів повторно (а.с. 152-153). 20.05.2020 у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі судове засідання було відкладено на 21.07.2020 (а.с. 145). 21.07.2020 ухвалою судді закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 11.08.2020 (а.с. 157). 11.08.2020 судове засідання було відкладено на 26.08.2020 (а.с. 163). 26.08.2020 на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів повторно (а.с. 169-171). 26.08.2020 у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі судове засідання було відкладено на 28.09.2020 (а.с. 172). 28.09.2020 судове засідання було відкладено на 19.10.2020 (а.с. 174-175). Під час розгляду справи судом заслухано позивача та представника позивача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 19.10.2020 проголошено вступну та резолютивна частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно інформації наданої ТОВ «Українське бюро кредитних історій», між позивачем та відповідачами укладено кредитні договори, а саме кредитний договір на споживчі цілі № МК-77718027073 від 17.10.2018 на суму 1000 грн. укладений з ТОВ «Центрокредит», прострочена заборгованість по якому, станом на 01.09.2019 складає 6421,00 грн.; договір позики № 32275 від 15.10.2018 на суму 1500,00 грн., укладений з ТОВ «Містер Мані», прострочена заборгованість по якому станом на 01.09.2019 становить 6105,00 грн.; договір позики № 2309а6еа-9ее3-4129-9830-с5е2cd9f6b3c від 11.10.2018 на суму 3000,00 грн. укладений з ТОВ «Прості Займи», прострочена заборгованість по якому, станом на 01.09.2019 складає 48957,60 грн. (а.с. 16-24). Представником позивача направлялися адвокатські запити до відповідачів стосовно надання інформації та документів щодо укладених кредитних договорів з позивачем (а.с. 25-32). Відповідно до копії відповіді ТОВ «Центрокредит» вих. № 285 від 22.08.2019 на адвокатський запит, копії кредитного договору № МК-77718027073 від 17.10.2018 та додатків до нього, копії інформаційної довідки вих. № 81/08 від 21.08.2019, копії детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № МК-77718027073 від 17.10.2018 та скріншоту з програми 1С вбачається, що між позивачем та ТОВ «Центрокредит» було укладено кредитний договір, у договорі зазначений підпис у вигляді: [NUMBER] , виплата кредитних коштів здійснювалась на карту АТ «Райффайзен Банк Аваль» з номером [NUMBER] , джерелом заяви на отримання кредиту зазначено: IP: [NUMBER] , заборгованість по кредиту станом на 21.08.2019 складає 7371,00 грн. (а.с. 33-45). Згідно копії договору позики № 32275 від 15.10.2018 та графіку розрахунків до нього вбачається, що між позивачем та ТОВ «Містер Мані» було укладено договір позики, проте зазначений договір не містить зазначення електронного підпису одноразового ідентифікатора, що свідчило б про прийняття позивачем пропозиції укладення такого договору (а.с. 70-76, 89-93). З копії договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-030817-1 від 03.08.2017 та додатків до нього вбачається, що ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснює організацію переказів грошових коштів ТОВ «Містер Мані» по оплатах, що здійснюються клієнтам з використанням банківських карток, ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснило виплата кредитних коштів за договором позики № 32275 від 15.10.2018 на карту АТ «Райффайзен Банк Аваль» з номером [NUMBER] (а.с. 125-135). Відповідно до копії договору-заяви на інформаційне обслуговування № 735 від 05.03.2018, ТОВ «Прості Займи» передає дані позичальника до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (а.с. 148-150). Відповідно до відповіді ТОВ «Прості Займи» вих. № 458 від 02.01.2020 на адвокатський запит директор Л.І. Гордик зазначив, що кредитний договір № 2309а6еа-9ее3-4129-9830-с5е2cd9f6b3c від 11.10.2018 між позивачем та ТОВ «Прості Займи» не укладався (а.с. 106). Представником позивача направлявся адвокатський запит до АТ «Райффайзен Банк Аваль», стосовно надання інформації, щодо наявності договірних відносин між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль», отримання позивачем грошових коштів в зазначену дату, час, картку, суму тощо (а.с. 45-46). Як вбачається із відповіді на запит АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.09.2019, остання містить інформацію, що за даними на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] - рахунків не знайдено (а.с. 81). Також, представником позивача направлявся адвокатський запит до ТОВ «ХМЕЛЬНИЦЬКІНФОКОМ» стосовно надання інформації, щодо обладнення, місця та особи, яка 17.10.2018 використовувала IP адресу: [NUMBER] (а.с. 47-48). Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, видами діяльності якого є інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення та діяльність у сфері права (а.с. 49-50). Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ «Центрокредит» є інші види кредитування та надання інших фінансових послуг, видами діяльності ТОВ «Містер Мані» є інші види кредитування, видами діяльності ТОВ «Прості Займи» є інші види кредитування (а.с. 51-58) Відповідно до відповіді начальника Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на звернення [PERSON] щодо можливих неправомірних дій з боку невідомих осіб зазначено, що при розгляді вказаного матеріалу було встановлено, що дане правопорушення відноситься до цивільно-правових відносин, що є цивільною справою (а.с. 59). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частинами 11, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. З метою недопущення несанкціонованого доступу до облікового запису особи в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для ідентифікації такої особи може використовуватися додатковий унікальний набір електронних даних, що додаються (приєднуються) до спеціального набору електронних даних, який був введений (створений) такою особою під час реєстрації. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку, що позивач мав бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів. В той же час, як встановлено судом, надана копія кредитного договору № МК-77718027073 від 17.10.2018 не містить даних про те, що позивач належним чином був ідентифікований при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Центрокредит» відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Окрім цього, відсутні підтвердження прийняття пропозиції про укладення кредиту, позивач не надсилав відповідачу ТОВ «Центрокредит» електронного повідомлення, не заповнював формуляр заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі. Також, суд звертає увагу, що використання в договорі одноразового ідентифікатора у вигляді комбінації логіну та пароля позичальника суперечить п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в якому чітко зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В той же час, у договорі № МК-77718027073 від 17.10.2018 зазначено підпис у вигляді: [NUMBER] , який має лише цифрову послідовність та не має алфавітної послідовності. Щодо договору позики № 32275 від 15.10.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «Містер Мані», останній також не містить даних про те, що позивач належним чином був ідентифікований при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Містер Мані» відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису та взагалі надсилав відповідачу ТОВ «Містер Мані» електронне повідомлення чи заповнював формуляр заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі. Окрім цього, договір позики № 32275 від 15.10.2018 взагалі не містить зазначення підпису позивача, що також виключає прийняття останнім пропозиції щодо укладення договору позики. Також, суд звертає увагу, що ТОВ «Прості Займи» взагалі заперечило наявність цивільно-правових відносин з позивачем, щодо укладення між ними договору позики № 2309а6еа-9ее3-4129-9830-с5е2cd9f6b3c від 11.10.2018. АТ «Райффайзен Банк Аваль» в свою чергу заперечило наявність рахунків за даними на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що відповідно свідчить про те, що грошові кошти за договорами перераховувались на карту АТ «Райффайзен Банк Аваль» з номером [NUMBER] , яка взагалі позивачу не належить. В той же час, згідно ч. 3 п. 1 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відтак, з огляду на вищевикладені обставини та норми права, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги стосовно визнання недійсним кредитного договору № МК-77718039947 від 17.10.2018, визнання недійсним договору позики № 32275 від 15.10.2019 та визнання недійсним договору позики № 2309а6еа-9-ее3-4129-9830-с5е2сd9f6b3c від 11.10.2018 підлягають задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії це: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними. Так, з огляду на те, що судом встановлено підстави для визнання недійсним кредитного договору № МК-77718039947 від 17.10.2018, визнання недійсним договору позики № 32275 від 15.10.2019 та визнання недійсним договору позики № 2309а6еа-9-ее3-4129-9830-с5е2сd9f6b3c від 11.10.2018, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимога позивача стосовно зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити із своєї бази всі відомості про вищезазначені договори підлягає задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач в своїй позовній заяві просить покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги в розмірі 11136,00 грн. позивачем надано: копію договору № 12/08/19 про надання правової допомоги (а.с. 60); копію додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № 12/08/19 від 12.08.2019 (а.с. 183-184); копію акту про прийняття-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 12/08/19 від 12.08.2019 (а.с. 185); меморіальний ордер № @2PL733706 від 14.09.2019 (а.с. 186); меморіальний ордер № 5011874SB від 13.09.2019 (а.с. 187); квитанцію № ПН110156К від 25.09.2020 ( а.с.188). Відтак, суд приходить до обґрунтованого висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 11100,00 грн. є співмірними та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Витрати в розмірі 36,00 грн. комісійної винагороди банку (а.с. 188) не належать до витрат на правничу допомогу, тому в цій частині стягнення слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, позивач в силу ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 840 грн. 80 коп., по 280,27 грн. з кожного.

Outcome: approved