Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

ПАТ «Укргазбанк» (далі Банк) 17.06.2013 звернувся до Московського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.12.2007 між «Укргазбанком» та [PERSON], укладений Кредитний договір № 20, відповідно до якого останній отримав від банку кредит в розмірі 2 644 000 доларів США, на строк з 26.12.2007 по 25.12.2012, та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами виходячи із 12,5 % річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед Банком 09.06.2008 між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки за № 16/08-Б. Відповідно до п.2.1.1 цього договору предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285,6 кв.м. .Відомості про іпотеку 09.06.2008. внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер № 7356523, на відчуження нерухомого майна накладено заборона. Рішенням Московського райсуду м. Харкова від 13.05.2008 за №2-1404/10 на користь Банку з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто 1664543, 02 грн. та 2630252,33 долара США. 11.09.2009 Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення, яким договір іпотеки, укладений 09.06.2008 між Банком та [PERSON], [PERSON] визнано недійсним, запис про іпотеку виключено з Державного реєстру іпотек. Рішенням від 04.04.2012 судова колегія по цивільним справам апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції від 11.09.2009 скасувала; в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Укргазбанку» про визнання договору іпотеки недійсним - відмовила. Як стало відомо позивачу, квартира [NUMBER] яка є предметом іпотеки, відчужена, останніми власниками є [PERSON], та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. за реєстроваим №5637. На теперішній час рішення суду про стягнення суми не виконано. Банком проведена оцінка вартості іпотечної квартири, яка є часткою предмету іпотеки, за висновком експерта ринкова вартість квартири визначена у 322000,00 грн. З урахуванням розміру заборгованості Боржника, з посиланням на ст.525, 575 ЦК України, ст.23 Закону України «Про іпотеку», на підставі Кредитного договору та договору іпотеки, просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 322000,00 грн., з наданням АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі, права отримання у нотаріуса дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] на судові засідання не з'являлись, про час та місце розгляду справи сповіщались своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності до суду не надали, в зв'язку із чим суд визнає причини їх неявки неповажними та розглядає спір на підставі наданих учасниками справи доказів. Треті особи - [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус ХМНО Глуховцева Н.В. в судове засідання не з'явились, про день, час, місце слухання справи повідомлені належним чином і суд розглянув справу за їх відсутності, на підставі наданих доказів. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного. 26.12.2007 між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно якого [PERSON] отримав від банку кредит в розмірі 2644000 доларів США, зі строком повернення до 25.12.2012, та сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. (т. 1 а.с. 9-11) З метою забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань перед Банком, 09.06.2008 між Банком з одного боку, та [PERSON], [PERSON] - з іншого боку, укладено договір іпотеки № 16/08-Б. Відповідно до п.2.1.1 цього договору предметом іпотеки виступив багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285, 6 кв.м., що має 123 квартири (т.1 а.с. 14-17). Відомості про договір Іпотеки та заборону на нерухоме майно нотаріусом внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 09.06.2008 (Т.1 а.с. 18,19). Пунктом 3.2.8 укладеного кредитного договору передбачено, що «в разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених цим договором відшкодування заборгованості здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки». Пунктом 3.1.6 Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель/Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Це узгоджується з положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Боржником [PERSON] належним чином грошові зобов'язання перед Банком не виконані, про що свідчить рішення Московського райсуду м. Харкова від 13.05.2008 за №2-1404/10 про стягнення на користь Банку солідарно з [PERSON], [PERSON] 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945,13 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 26.12.2007 (т.1 а.с. 20-22). З відповіді на запит суду, наданої Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства ючстиції України від 12.10.2017, вбачається, що станом на жовтень 2017 року рішення Московського раойнного суду м.Харкова від 13.05.2008 не виконано, постановою державного виконавця від 07.03.2014 виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗАкону України "Про виконавче провадження" (в ред. до 05.10.16) в зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий документ повернуто стягувачу, заборгованість за даним виконавчим документом не погашена. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої в ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», або продажу предмету іпотеки з прилюдних торгах, що встановлено в ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Такий шлях визначений сторонами в розділі 6 Іпотечного договору та передбачає надання право продажу Іпотекодержателю предмету іпотеки. Судом також приймаються до уваги правила статті 23 Закону України «Про іпотеку», де передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON]. та [PERSON] набули на підставі договору дарування р.н. [NUMBER] від 17.06.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. На час укладання угоди, зазначена квартира під забороною відчуження не перебувала, оскільки відомості щодо цього з Державного реєстру іпотек виключені на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 (т.1 а.с. 23,24). В подальшому, рішенням судової колегієї по цивільним справам апеляційного суду Харківської області від 04.04.2012 рішення суду першої інстанції від 11.09.2009 скасовано; в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Укргазбанку» про визнання договору іпотеки недійсним, виключення запису з реєстру іпотек - відмовлено (Т.1 а.с. 25-29). Пунктами 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. За таких умов, у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотеки виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц. [PERSON] та [PERSON], до яких перейшло право власності на зазначену квартиру (відповідно 7\\20 та 12\\20 часток), набули статус іпотекодавця і мають всі його права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором, укладеним Банком з [PERSON], [PERSON], у тому обсязі, на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, оскільки, відчуження даної квартири здійснено без згоди Іпотекодержателя, ані на прилюдних торгах, ані під час ліквідаційної процедури. Заборгованість за кредитним договором № 20 від 26.12.2007 не сплачена. Вимога відповідачу [PERSON] надіслана Стягувачем 06.08.2012, вих.№ 2227 та ним отримана (т. 1 а.с. 34,35). На адресу відповідача [PERSON] аналогічна вимога направлялась також 06.08.2012 за вих. №2229, та отримана її зятєм [PERSON] (Т. 1 а.с. 37,38). Висновком спеціаліста від 11.12.2015 ринкова вартість кв.[ADDRESS] складає 322000,00 грн. (т.3 а.с. 32-84). Порівняльний аналіз суми заборгованості по кредитному договору від 26.12.2007 з вартістю не тільки предмету іпотеки, а її частки (вищевказаної квартири), свідчить про співмірність заявлених вимог з вартістю предмету іпотеки, якій належить зверненню в рахунок погашення боргу. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття предмету іпотеки, яким «можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: -нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; - нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше невстановлене цим Законом. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Як вбачається з Іпотечного договору, предметом іпотеки є жилий будинок [NUMBER] загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2856 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири), з єдиним реєстраційним номером [ADDRESS] якій зареєстрований на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] Але, під час виключення запису з Державного реєстру іпотек та зняття заборони з цього будинку на підставі судового рішення від 11.09.2009, власниками цієї будівлі квартирам присвоєні окремі реєстраційні номери (у тому числі, спірній квартирі - номер 122). Саме на спірну квартиру № 122 відповідачі набули право власності та здійснили державну реєстрацію за собою на неї, як на окремий об'єкт нерухомості. Отже, фактично відбулось виділення частки предмету іпотеки в натурі і реєстрація права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Наведе дозволяє суду зробити висновок, що дія Іпотечного договору 16/08-Б від 09.06.2008 розповсюджується на спірну квартиру № 122 як частку предмету іпотеки - багатоквартирного будинку №31 літ.В-5 по вул. Тимурівців в м. Харкові. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на загальні засади цивільного судочинства щодо змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), законності та обґрунтованості рішення (ст.263 ЦПК України), в межах заявлених позовних вимог та виходячи з принципу презумпції правомірності правочину, суд приходить до висновку,що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved