Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження нею [PERSON] мешкаючою в Україні, с. Валуйське, Станично-Луганського району Луганської області, 03 березня 2015 року дитини - дівчинки. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебуваючи у м. Антрацит Луганської області на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, 03.03.2015 року народила дочку [PERSON]. У 2015 році вона з малолітньою дитиною перемістилась з тимчасово неконтрольованої території України до с. Валуйське де в Управлінні праці та соціального захисту населення Станично-Луганської ради була взята на облік як внутрішньо переміщена особа. При зверненні до відповідних державних органів України з метою державної реєстрації народження [PERSON] та отримання державної допомоги при народженні дитини, зясувався той факт, що по наданим нею документам про народження дитини вона не може вчинити зазначені дії, оскільки документи, видані на тимчасово неконтрольованій території, не мають юридичної сили на території України. Заявник до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції, в судове засідання не зявився, надав заперечення в якому просять справу розглядати без їх участі та у задоволенні заяви заперечують на підставі того, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить сумнів легітимності оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 та розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року №1085 (у редакції розпорядження КМУ від 05 травня 2015 р. № 428-р). На виконання наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7, №247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей, що знаходились на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. У звязку з відсутністю можливості, під час переміщення не були вивезені бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану цих відділів. Станом на 01.12.2014 переміщені відділи державної реєстрації актів цивільного стану не приступили до виконання своїх повноважень. У звязку з цим, факт предявлення оформлених від їх імені після 01.12.2014 документів про державну реєстрацію актів цивільного стану свідчить про видачу цих документів не територіальними органами Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України. Суд, у чинність ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи без участі заявника та заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] та на даний час має тимчасове місце проживання за адресою: [INFO], що підтверджено довідкою № 90500418 від 08.12.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 146536 виданого 08 червня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, заявник перебуває в шлюбі з [PERSON]. Згідно наданої заяви та доданого свідоцтва про народження серії І-ЕД №315981 виданого 19 березня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області заявник [PERSON] 03 березня 2015 року народила дівчинку. Вказані обставини також підтвердили, будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] була вагітна та перебуваючи в м. Антрацит Луганської області 03 березня 2015 року народила дитину - дівчинку. Як вбачається з наданої заяви з метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження дитини, заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено, оскільки документи, видані на тимчасово неконтрольованій території, не мають юридичної сили на території України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно п.п. «а» п. 2, п. 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров'я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім'я дитини визначається за згодою батьків. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявниці для державної реєстрації народження її доньки. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Вивчивши матеріали справи, у чинність п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту народження дитини такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона законна, обґрунтована, підтверджена наявними в справі письмовими доказами та показаннями свідків. У відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved