Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач 31.01.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3). В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вона є матір`ю відповідача [PERSON] , у якої [INFO] народився син - [PERSON] . З 2008 року по 2011 рік вони проживали разом за адресою [ADDRESS] . Відповідач в той час хоч і проживала з ними, однак не піклувалася про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечувала необхідне харчування, медичний огляд, лікування, не приймала участі в житті дитини. Вона-позивачка забезпечувала дитину всім необхідним. З 2011 року мати покинула сина. Позивач постійно опікується онуком, забезпечує харчування, медичний огляд, лікування. Відповідач веде розгульний спосіб життя, протягом останніх восьми років дуже рідко відвідувала сина, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його життям. Вона-позивач зверталась до служби у справах дітей Нікопольської міської ради з приводу ухилення відповідача від батьківських обов`язків, але ставлення відповідача до сина не змінилося. Вони разом з онуком проживають за адресою: [ADDRESS] . Дитина має окрему кімнату, яка обладнана всім необхідним для його нормального розвитку. Дитина навчається в КЗ НСЗШ № 14. Вона отримує пенсію, за станом здоров`я може опікуватися онуком. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання сина, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном малолітньої дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 26.02.2019 року (а.с.32,33), клопотання [PERSON] задоволено; звільнено [PERSON] від сплати судового збору по справі. Ухвалою суду від 26.02.2019 року (а.с.34,35), позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.02.2019 року (а.с.36,37), у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів - відмовлено. Ухвалою суду від 26.02.2019 року (а.с.38), зобов`язано Службу у справах дітей Нікопольської міської ради надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Нікополь відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; подання щодо можливості призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04.07.2019 року (а.с.81), вилучено з кола третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог, службу у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, залучено по справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.79). Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовну заяву, ухвалу про відкриття провадження отримала та ознайомлена. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.71). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.69,80). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166,180-183,191,243,244 СК України, Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого Серія [NUMBER] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.7). Вказане підтверджується також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України (а.с.9,9-на звороті), в якому зазначено, що державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З Інформаційного листа на [PERSON] , складеного директором [PERSON] (а.с.15), у КЗ «НСЗШ №14» навчається [PERSON] , 2008 року народження, який проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається наступне. Мати, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тне займається вихованням, утриманням дитини, веде асоціальний спосіб життя, не працює. Дитина проживає з бабусею у будинку, а мати за цією ж адресою у времянці. Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , учня 5-А класу КЗ «НСЗШ №14», складену за підписами класного керівника [PERSON] та директора [PERSON] (а.с.16), мати, [PERSON] , не приділяє належної уваги вихованню сина. Вихованням, утриманням дитини займається бабуся [PERSON] . Відповідно Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.20), [PERSON] здоровий. Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України № 18324656850040403021 (а.с.21), [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 25.11.2018 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11,11-на звороті), посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С., [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться: [ADDRESS] . Вказане підтверджується також іншими матеріалами справи (а.с.12 - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а.с.13 - Витяг про державну реєстрацію прав). Відповідно довідки від 22.01.2019 року виданої квартальним комітетом №23 (а.с.14), за адресою [ADDRESS] , мешкають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно листа-повідомлення від 04.12.2018 року посвідченого головою квартального комітету №23 В.Цибулько (а.с.17), [PERSON] мешкає по [ADDRESS] , скарг та нарікань з боку сусідів в адрес квартального комітету №23 не було. Відповідно Висновку про стан здоров`я (а.с.19), [PERSON] протипоказань до оформлення опікунства не виявлено. З довідки №110 від 08.01.2019 року, виданої Нікопольським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.22) вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком, яка за період липень місяць 2018 року-грудень місяць 2018 року склала 12769,65 грн. Згідно довідки №19/2 від 04.01.2019 року, виданої Управлінням соціальної політики Нікопольської міської ради (а.с.25), [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціальної політики м. Нікополя та згідно даних електронної бази станом на 04.01.2019 року ніяких видів державної соціальної допомоги не отримує. Вказане підтверджується також Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.01.2019 року (а.с.26). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.46), в будинку створено належні умови для проживання, виховання, навчання і розвитку дитини, бабуся [PERSON] займається утриманням [PERSON] , забезпечує його всім необхідним. З матеріалів справи вбачається, що службою у справах дітей Нікопольської міської ради на виконання ухвали суду від 26.02.2019 року була відвідана адреса: [ADDRESS] , складено акт обстеження житлово-побутових умов дитини (а.с.46); Нікопольським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді,було здійснено вихід в родину [PERSON] та з`ясовано, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , не приділяє уваги вихованню та утриманню сина [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, залишила дитину без догляду, соціальні виплати витрачає на власні потреби, в даний час хлопчик проживає разом з бабусею, яка повністю утримує та виховує його (а.с.51). Було встановлено, що [PERSON] на обліку у КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер «Дніпропетровської обласної ради» поліклінічне наркологічне відділення м. Нікополь, в КЗ «НМПНЛ» ДОР», в КЗ «ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР» (м. Нікополь) не перебуває (а.с.52,53). Згідно листа-повідомлення від 04.12.2018 року посвідченого головою квартального комітету №23 В.Цибулько, [PERSON] фактично мешкає за адресою по [ADDRESS] , веде аморальний спосіб життя, дитиною не займається, характеризується з негативної сторони, не працює (а.с.18,54). Ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.47-50,55-58). З копії вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року вбачається, що [PERSON] визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченню за ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки десять днів, строк покарання рахувати з моменту фактично затримання, вирок набув чинності 26.04.2019 року (а.с.74,75-78). Служба у справах дітей Нікопольської міської ради надала висновок від 25.03.2019 року (а.с.61,62), згідно з яким [PERSON] мати малолітнього [PERSON] , не займається вихованням, доглядом дитини, не проводить з ним дозвілля, не сплачує ніяких коштів на його утримання, а тому орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25.03.2019 року № 237, вказаний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затверджено (а.с.60). Відповідно до подання про можливість [PERSON] бути опікуном [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25.03.2019 року № 238 (а.с.63,64,64-на звороті), служба у справах дітей Нікопольської міської ради вважає можливим бути [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 23 вказаної Конвенції, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] не займається вихованням малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться успіхами та життям дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не намагається дбати про його потреби, не забезпечує дитину матеріально. Належним вихованням та утриманням дитини займається його бабуся [PERSON] Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до положень ст.244 Сімейного кодексу України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Поважних причин щодо неможливості [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дитини судом не встановлено. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] може бути призначена опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунулась від виховання дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключають участь у житті малолітньої дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] ; призначити опікуном малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь в особі опікуна [PERSON] , щомісячно, починаючи з 31.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768 грн. 40 коп.; ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768 грн. 40 коп. Враховуючи те, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру, те, що позивач ухвалою суду від 26.02.2019 року звільнена від сплати судового збору по справі, тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2305 грн. 20 коп., виходячи з розрахунку (768 грн. 40 коп. - за одну вимогу майнового характеру + 768 грн. 40 коп. х2 - за дві вимоги немайнового характеру = 2305 грн. 20 коп.).

Outcome: approved