Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач 17 травня 2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року. З самого початку спільне життя з відповідачем складалось, проте в подальшому між ними стали виникати непорозуміння. Наразі вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Оскільки [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] [INFO], за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, аліменти нікому не сплачує, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей на своєму утриманні не має, офіційно працевлаштований, просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання малолітнього сина по 1/4 частині з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Сторони у справі належним чином повідомлені про явку в судове засідання (а.с.13-14). Позивач 09 червня 2017 року звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. На своїх позовних вимогах наполягає і просить задовольнити їх у повному обсязі. Просить не стягувати з відповідача на її користь витрати на правову допомогу (а.с.17). Відповідач 09 червня 2017 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутність. Проти задоволення позову зі стягненням з нього аліментів у зазначеному в позові розмірі не заперечує (а.с.18). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року (а.с.4). З копії свідоцтва про народження серії I-ЖС №277769 судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с.5). З позовної заяви, довідки виконавчого комітету Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області №4841 від 07 червня 2017 року на а.с.15 і довідки з місця роботи (а.с.16) судом встановлено, що дитина проживає з позивачем окремо від батька, відповідач у справі працездатний, аліменти нікому не сплачує, офіційно працевлаштований. Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що дитина проживає разом з матірю, відповідач у справі працездатний, аліменти нікому не сплачує, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини. У звязку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 17 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved