Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Немирівська окружна прокуратура в інтересах Комунального підприємства "Погребищенська центральна лікарня" Погребищенської міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] 2350 грн. 10 к. витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення [PERSON] . Вказала, що 28.06.2020 року, близько 20 год 00 хв., громадянин [PERSON] , [INFO] , проживаючий по [ADDRESS] , перебував в житловому будинку за місцем проживання громадянки [PERSON] , [INFO] , що по [ADDRESS] , де вони спільно розпивали алкогольні напої. Після розпиття алкогольних напоїв між [PERSON] та [PERSON] виникла суперечка на ґрунті ревнощів, яка стрімко переросла в сварку. В розпалі виниклої сварки, перебуваючи на кухні, [PERSON] та [PERSON] почали шарпати один одного за верхній одяг, при цьому в цей момент [PERSON] тримала в руках кухонний ніж із ручкою чорно-червоного кольору та наступними маркувальними позначками на лезі «Swiss Zurich Stainless Steel Titanium Coating», яким нарізала продукти харчування. Під час того, як [PERSON] та [PERSON] шарпали один одного за верхній одяг, остання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи прямого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , з необережності, що виразилась у вигляді злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачати, спричинила [PERSON] згідно висновку судово-медичного експерта № 105 від 20.08.2020 року ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з внутрішньо - черевною кровотечею. Вищевказане ушкодження виникло від травматичної дії колюче-ріжучого предмету (в т. ч. кухонного ножа тощо). Проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини було небезпечним для життя в момент заподіяння і за цією ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.01.2021 [PERSON] засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] з 28.06.2020 по 07.07.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Погребищенська центральна лікарня» та на його лікування лікарнею було витрачено 2350 грн. 10 к. В судовому засіданні прокурор Огірчук О. Ю. позовні вимоги підтримала, просила стягнути з [PERSON] понесені Погребищенською ЦЛ витрати на лікування [PERSON] в сумі 2350 грн. 10 к. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно, у встановленому законом порядку (а. с. 22-23). З урахуванням позиції позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.01.2021 [PERSON] засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а. с. 6-8). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з довідкою КП «Погребищенська центральна лікарня» Погребищенської міської ради №2 від 19.01.2021 на лікування [PERSON] у хірургічному відділенні лікарнею витрачено 2350 грн. 10 к. бюджетних коштів (а.с. 9-10). Відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Погребищенська ЦЛ являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Погребищенської ЦЛ. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий [PERSON] витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у розмірі 2350 грн. 10 к. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved