Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до відповідача Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та відповідача [PERSON] про визнання такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати такою, що прийняла спадщину, про тлумачення заповіту та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивуються, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця правовстановлюючим документом. У судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача (адвокат) Задерецький Віталій Анатолійович та представник позивача (адвокат) Коваленко Павло Павлович не з`явилися, про день та час судового розгляду справи їх повідомлено. Позивачем [PERSON] , представником позивача (адвокат) Задерецьким Віталієм Анатолійовичем та представником позивача (адвокат) Коваленко Павлом Павловичем подано письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у відсутність позивача та представників позивача. У письмовій заяві просять задовольнити у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та [PERSON] про визнання такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати такою, що прийняла спадщину, про тлумачення заповіту та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлена, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у її відсутність, визнає зазначені у позовній заяві обставини позову. Відповідач [PERSON] визнає у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати такою, що прийняла спадщину, про тлумачення заповіту та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання представник відповідача Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області не з`явився, про день та час судового розгляду справи по суті повідомлений, заяви про відкладення, проведення судового засідання у відсутність представника чи про причини неявки не подано. У судове засідання третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Устинівського районного нотаріального округу Трутень Олександр Якович не з`явився, про день та час судового розгляду справи по суті повідомлений, подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. У актовому записі про народження Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №9 від 25 квітня 1973 року зазначено, що [PERSON] , народилася: [INFO] , місце народження: с. Криничне Устинівського району Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 1990 року провели державну реєстрацію шлюбу. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові: [PERSON] ; дружині: [PERSON] (актовий запис про укладення шлюбу Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №13 від 25 серпня 1990 року). Згідно Державного акта на право власності на землю, серія: Р2, №464199, виданого 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, громадянину України, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 7.67 га, кадастровий номер: 3525886700:02:000:0269, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. [PERSON] заповітним розпорядженням від 22 березня 2006 року вчинено особисте розпорядження на випадок смерті та призначено спадкоємцем за заповітом [PERSON] на спадкове майно - на земельну ділянку, площею 7.67 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, право власності на нерухоме майно підтверджується Державним актом на право власності на землю, серія: Р2, №464199, виданого 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області. Заповіт [PERSON] нотаріально посвідчено секретарем виконавчого комітету Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області Сахарчук Надією Іванівною. [PERSON] помер [INFO] (актовий запис про смерть Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №1 від 04 січня 2011 року). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» документами, що підтверджують родинні відносинами між фізичними особами можуть бути: свідоцтво про шлюб, про народження, про укладення шлюбу, судове рішення про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як рідні дочка та батько, підтверджується актовим записом про народження дитини, актовим записом про укладення шлюбу. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (ч.2 ст.2 СК України). Частинами 1,4 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК України). Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.1 ст.3 СК України). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно (на земельну ділянку) батька [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, так як заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктами 3.21, 3.22 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини( ч.1 ст.1270 ЦК України). Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї, доказом його постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу місцевого самоврядування про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Частиною 5 ст.12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Позивачем [PERSON] у позовній заяві в обгрунтування позовних вимог в частині про визнання такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати такою, що прийняла спадщину зазначено, що постійно проживала із батьком [PERSON] у житловому будинку у с. Криничне на час відкриття спадщини та по день смерті спадкодавця. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про визнання зазначених у позовній заяві обставин позову. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Викладені [PERSON] у позовній заяві обставини, що постійно проживала із батьком [PERSON] у житловому будинку у с. Криничне час відкриття спадщини та по день смерті спадкодавця узгоджуються з письмовими матеріалами у цивільній справі. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, як рідні дочка та батько, користувалися нарівні житловим приміщенням, вели спільне домашнє господарство. Спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці відсутні, заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та [PERSON] в частині про визнання такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати такою, що прийняла спадщину підлягають задоволенню. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1223 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини(ч.ч.1,2,4 ст.1236 ЦК України). Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (ч.2 ст.1248 ЦК України). [PERSON] заповітним розпорядженням від 22 березня 2006 року вчинено особисте розпорядження на випадок смерті та призначено спадкоємцем за заповітом [PERSON] на спадкове майно - на земельну ділянку, площею 7.67 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Криничненської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області Статтею 213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Матеріалами цивільної справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, як рідні дочка та батько, користувалися нарівні житловим приміщенням, вели спільне домашнє господарство. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06 листопада 2009 року передбачено, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК, стаття 37 Цивільного процесуального кодексу України) в порядку позовного провадження. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та [PERSON] в частині про тлумачення заповіту підлягають задоволенню. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Частиною 1 ст.1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутень Олександром Яковичем, відповідно до ч.ч.1,2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», постановою від 30 серпня 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , так як відсутні належні документи про їх родинні відносини, у заповіті прізвище спадкоємця не співпадає з прізвищем заявника (спадкоємця), відсутні належні докази прийняття спадкового майна спадкоємцем. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за №283/8882. Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат", видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини (п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України). Пунктом 1 ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема і шляхом визнання права. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно матеріалів спадкової справи приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутень Олександра Яковича, спадщина [PERSON] ніким не прийнята, заяви про прийняття спадщини іншими спадкоємцями не подано, заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою. Таким чином, [PERSON] в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та захистити своє порушене право не може. У [PERSON] відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, може бути визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та [PERSON] в частині про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За заявою позивача [PERSON] судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: approved