Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування заборгованості за кредитним договором банківського обслуговування №BLаЖГА00050182 від 07.07.2011р. За умовами договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 6000,00грн. строком до 07.07.2014 р. за користування коштами встановлена плата в розмірі 1,75% річних. Станом на 13.08.2015р. у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором суму 14 005,68грн., що складається з: 2 386,57 грн. - заборгованість за кредитом; 601,91грн.. - заборгованість по відсоткам; 793,96 грн. - комісія за управління кредитом; 10 223,24грн. - плата за пропуск платежів. Відповідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість у розмірі 14 005,68 грн. за кредитним договором №BLаЖГА0050182 від 07.07.2011р., станом на 13.08.2015р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 07.07.2011р. було укладено кредитний договір № BLаЖГА00050182, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000,00грн., на умовах щомісячної виплати заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 07.07.2014р. Заборгованість за кредитним договором станом 13.08.2015р. становить 14 005,68 грн., що складається з: 2 386,57грн. - заборгованість за кредитом; 601,91грн. - заборгованість по відсоткам; 793,96 грн. - комісія за управління кредитом; 10 223,24 грн. - плата за пропуск платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00050182 від 07.07.2011р. Відповідно договору відповідач взяв на себе обов'язок належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором, повертати кредит вчасно, сплачувати проценти за користуванням кредитом. На попередження позивача про погашення заборгованості відповідач не відреагував; позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем відповідно укладеного договору. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1054 та ст.1050 ЦК України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved