Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 квітня 2019 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, з вини чоловіка між ними склалися напружені відносини, сім`я почала розпадатись, сімейні стосунки погіршились, почали проживати окремо. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, припинив будь-які стосунки з дитиною, не виконує батьківських обов`язків. На утримання дитини витрачаються значні кошти, зокрема на одяг, харчування та лікування. Відповідач не працює, але має нерегулярні доходи, так як підпрацьовує. Самостійно забезпечити дочку всім необхідним для її повноцінного розвитку позивач не взмозі, так як на даний час ніде не працює та весь час займається вихованням дитини і піклуванням про неї. Відповідач не бажає добровільно надвати матеріальну допомогу на утримання дитини, повністю усунувся від виховання доньки, відкрито ухиляється від виконання своїх обов`язків. Посилаючись на норми ст.ст. 180-184 СК України просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. 23 січня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив в якому відповідач [PERSON] зазначає, що вказані твердження позивача абсолютно не відповідають дійсності. Він завжди намагався зберегти сім`ю. Для цього він, за бажанням дружини після реєстрації шлюбу, почав проживати разом з нею у її мами, а коли вона виявила бажання проживати окремо, винайняв житло, розпочав ремонт та облаштування побутовою технікою. Повернувшись додому з роботи виявив, що дружина повернулась проживати до мами. Це було несподівано, адже дружина не обговорювала з ним такого бажання. Не дивлячись на образу через таку поведінку дружини, не став висловлювати претензії з цього приводу, а навпаки намагався поспілкуватися з нею та знайти шляхи для налагодження відносин. На жаль, це не дало результату, дружина не намагалася в свою чергу вживати заходи для зняття напруженості в стосунках і тому був змушений проживати окремо. Не дивлячись на це він постійно надавав і надає допомогу в утриманні дитини. З моменту народження дитини він декілька разів надавав дружині готівкою по 1000 грн.. Також купував дитині продукти харчування, підгузки, присипки і інші речі, необхідні дитині. Не дивлячись на те, що дружина не бажає, щоб він відвідував доньку, при найліпшій можливості старається побачити доньку та побути з нею поряд. Він не ухиляється від надання допомоги на утримання дитини, постійно надає таку допомогу, а її щомісячний розмір не менший від гарантованого мінімального розміру, передбаченого ст. 182 СК України. При цьому він не має можливості надавати допомогу в більшому розмірі, оскільки на даний час ніде не працює. Дохід отримує тимчасовим підробітком у підприємців. Його дохід є не регулярним і в середньому не перевищує 2000 грн. в місяць. Зважаючи на свій матеріальний стан, а також на стан здоров`я, не має змоги сплачувати зазначену у позові сум. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей відом до 6 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Висуваючи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. на утримання дитини, позивач фактично просить суд перекласти обов`язок по утриманню доньки на нього одноосібно, хоч відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Не відмовляється від надання допомоги на утримання дитини, згідний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В разі отримання додаткових доходів буде надавати більшу допомогу. Одночасно просить суд розглядати справу без його участі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 2 тисячі гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, згідний сплачувати аліменти в розмірі 2 тисячі гривень. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, суд ухвалює рішення відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 29 квітня 2019 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського районного управління юстиції у рівненській області, актовий запис №26 (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі (а.с.10). Відповідно до довідки №4894 від 13.09.2019 року виданої уповноваженому власнику житлового приміщення [PERSON] , місце реєстрації та проживання [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - онука. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про наявність прав на нерухоме майно у [PERSON] (а.с.23). Згідно копії епікрізу №295 [PERSON] з 10.01 по 17.01.2020 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Рокитнівська ЦРЛ» (а.с.25). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини справи та правові норми, те що відповідач визнає позовні вимоги, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved