Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ХМР, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок «А-1» загальною площею 58,3 кв.м., житлова площа 41,5 кв.м., з надвірними будівлями: літню кухню літ «Б» площею 13,5 кв.м.; прибудову літ. «б» площею 5,0 кв.м.; сарай літ. «Г» площею 11,2 кв.м.; льох літ. «Д» площею 12,0 кв.м.; вбиральню літ. «Ж» площею 1,4 кв.м.; літній душ літ. «З» площею 1,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS] . За час життя, 17 червня 2010 року, [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача заповідавши йому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на те що вона за законом матиме право. Цей заповіт не змінено, не скасовано та не анульовано. Іншого заповіту спадкодавець не складала. Крім того позивач вказав, що будинок належав спадкодавцю на підставі рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкові від 19 травня 1989 року. Також право власності за [PERSON] підтверджується інформацією комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 01 листопада 2018 року за № 12439/04.08. Але оригіналу документу на право власності на спадкове майно за спадкодавцем не збереглось. [PERSON] зазначив, що спадщину після смерті спадкодавця він прийняв, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, крім того він зареєстрований і постійно мешкає за адресою постійного місця проживання спадкодавця. Дванадцятою ХДНК позивачу було відмовлено у зв`язку з причин відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.03.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 12.04.2019 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів та витребувано інформацію та копії документів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року підготовче засідання по справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітомзакрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Ларенок Д.В., який діяв на підставі який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 821 від 04.11.2010 р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, надав оригінали документів для огляду в судовому засіданні. Представник відповідача Харківської міської ради- Хрущ Є.І. до суду не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення розгляду цивільної справи за відсутності представника ХМР та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Крім того 13.06.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Харківська міська рада проти позову [PERSON] заперечує у повному обсязі виходячи з наступного. [PERSON] звертається з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок «А-1» загальною площею 58,3 кв.м., житлова площа 41,5 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня «Б» площею 13,5 кв.м.; прибудову літ. «б» пелощею 5,0 кв.м.; сарай літ. «Г» площею 11,2 кв.м.; льох літ. «Д» площею 12,0 кв.м.; вбиральня літ. «Ж» площею 1,4 кв.м.; літній душ літ. «З» площею 1,4 кв.м. по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх правових вимог [PERSON] зазначає, що є єдиним спадкоємцем після [PERSON] (померлої [INFO] ) на підставі заповіту за реєстром № 1311 від 17.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сіверіною О.В. 07.03.2019 року [PERSON] державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , оскільки [PERSON] не надав документів, що посвідчують право власності спадкодавця. Юридичним департаментом Харківської міської ради для підготовки правової позиції було витребувано з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам інвентаризаційної справи домоволодіння по [ADDRESS] . В матеріалах інвентаризаційної справи вказаного домоволодіння знаходиться акт прийомки індивідуального домоволодіння від 27.06.1988 р. та Рішення Фрунзенського районної Ради народних депутатів Виконавчого комітету від 19.07.1988 № 254/12 «Про узаконення самовільно збудованого будинку по [ADDRESS] , якими узаконено та прийнято, як об`єкт власності, тільки житловий будинок «А-1» загальною площею 57,8 кв.м., житлова площа 40,59 кв.м. Тобто, такі надвірні будівлі як: літня кухня «Б» площею 13,5 кв.м.; прибудову літ. «б» площею 5,0 кв.м.; сарай літ. «Г» площею 11,2 кв.м.; льох літ. «Д» площею 12,0 кв.м.; вбиральня літ. «Ж» площею 1,4 кв.м.; літній душ літ. «З» площею 1,4 кв.м. по [ADDRESS] , не приймалися як об`єкт власності та є самочинним будівництвом. Також, ХМР зазначає, що позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 58,3 кв.м., житлова площа 41,5 кв.м., однак відповідно до зазначених документів за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 57,8 кв.м., житлова площа 40,59 кв.м. В зв*язку з чим просили у задоволення позову відмовити. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 19.05.1989 р. (№ 2-1214/1989) - за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] в порядку забудови. Зобов`язано виконавчий комітет Фрунзенського райради народних депутатів м Харкова змінити умови договору забудови земельної ділянки по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації від 14.09.1989 року - житловий будинок в [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 19.05.1989 р. (№ 2-1214/1989). Згідно свідоцтва про смерть, виданого Фрунзенським відділом ЗАГС м. Харкова 18.01.1992 року, актовий запис № 1040 - [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається з Рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради в м. Харкові від 17.12.2002 р. № 292/8 - до виконкому Фрунзенської районної ради звернулася гр. [PERSON] , 1923 р.н., з проханням дати дозвіл [PERSON] на реєстрацію у 3-кімнатний житловий будинок, житловою площею 40,9 м2, за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві особистої власності. Разом із заявницею за зазначеною адресою зареєстрована і мешкає її сестра - [PERSON] , 1911 р.н., яка також дає згоду на реєстрацію [PERSON] . Зазначеним рішенням було надано дозвіл [PERSON] на реєстрацію [PERSON] у своєму домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно наданого паспорта громадянина України (копія якого знаходиться в матеріалах справи а.с. 30) - [PERSON] , [INFO] за реєстрований за адресою: [ADDRESS] - з [INFO] . [PERSON] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 8 серпня 2018 року, актовий запис № 11775) (а.с. 6). При житті [PERSON] залишила заповіт. Згідно заповіту посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сіверіною О.В. 17.06.2010 року за реєстровим № 1311 - [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Ульянівка Красноградського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрована у [ADDRESS] заповідала все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої відділом реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова від 24.09.2018 р. [PERSON] 24.09.2018 р. знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] у зв*язку зі смертю, актовий запис № 11775. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори Стрельникова А.С. від 07.03.2019 р. - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на нерухоме майно. Як вбачається інформаційної довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 01.11.2018 р. № 12439/04-08 - згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради проведена за [PERSON] (російською мовою) на підставі рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 19.05.1989 справа № 2-1214. Відповідно до матеріалів архівної справи наявні наступні обтяження/обмеження об`єкту відсутні (а.с. 11). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виготовленого станом на 19.02.2019 р., замовником технічної інвентаризації [PERSON] - за зазначеною адресою розташовані: житловий будинок А-1 , прибудова «а,б», ганок а?, а?. літня кухня «Б», сарай «Г», льох «Д», вбиральня «Ж», літній душ «З», огорожа «№ 2,5,7», трубопровід № 3, яма вигрібна «№ 6». Площа житлового будинку складає 58,3 кв.м., житлова площа складає 41,5 кв.м. Згідно звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] виконаного станом на 12.03.2019 року оцінювачем ФОП [PERSON] - оціночна вартість об`єкта, певна при застосуванні порівняльного підходу, на дату оцінки становить: 504 295,00 грн. без урахування ПДВ (а.с. 17-21) Згідно повідомлення Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.04.2019 р. № 1261/01-16 - після [PERSON] , померлої [INFO] , заведена спадкова справа № 718/2018, яка містить: заяву від 27.09.2018 року [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , про прийняття спадщини за заповітом, відповідно до якої 07.03.2019 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. За даними Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори заповіт посвідчений 17 червня 2010 року ПН ХМНО Сіверіною О.В. за р. № 1311 від імені [PERSON] на все належне їй майно на ім`я [PERSON] є чинним (а.с. 64). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку, померла не мала. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Як вбачається з позовних вимог та матеріалів справи, сторона позивача дійсно фактично прийняли спадщину, шляхом подання заяви до нотаріальної контори за місцем знаходження майна, прийняття майна, яке належало померлому. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також ч. 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом вивчалися надані рішення Фрунзенської орайонної ради народних депутатів виконавчого комітету від 19.07.1988 № 254/12«Про узаконення самовільно збудованого будинку по [ADDRESS] та акт прийомки індивідуального домоволодіння від 27.06.1988 р. з яких вбачається, що узаконено та прийнято, як об`єкт власності житловий будинок «А-1» загальною площею 57,8 кв.м., житлова площа 40,59 кв.м. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виготовленого станом на 19.02.2019 р., замовником технічної інвентаризації [PERSON] - за зазначеною адресою розташовані: житловий будинок А-1 , прибудова «а,б», ганок а?, а?. літня кухня «Б», сарай «Г», льох «Д», вбиральня «Ж», літній душ «З», огорожа «№ 2,5,7», трубопровід № 3, яма вигрібна «№ 6». Площа житлового будинку складає 58,3 кв.м., житлова площа складає 41,5 кв.м. Крім того позивачем надано інформаційну довідку на ім*я [PERSON] для подання нотаріусу на запит від «12» лютого 2019р. за №451/02-14, згідно якої після обстеження на місці «19» лютого 2019р. та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , дійсно відповідає характеристикам зазначеним у технічному паспорті, а саме житловий будинок А-1 , прибудова «а,б», ганок а?, а?. літня кухня «Б», сарай «Г», льох «Д», вбиральня «Ж», літній душ «З», огорожа «№ 2,5,7», трубопровід № 3, яма вигрібна «№ 6». Площа житлового будинку складає 58,3 кв.м., житлова площа складає 41,5 кв.м. Крім того зазначено, що побудовані приміщення без дозвільних документів відсутні. Позивачем надано достатньо доказів, що самочинно побудовані приміщення відсутні та побудований житловий будинок відповідає характеристикам зазначеним у технічному паспорті та наданим документам на право власності. В зв*язку з зазначеним судом може визнаватися право власності в порядку спадкування на будинок та споруди. Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 15 та16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як такі, що підтверджені належними доказами, та такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦК України. За письмовою згодою сторони позивача, які бажали судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на сторону позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved