Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, в позові зазначено, що відповідач проживає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, і тому за період з 01.08.11 р. по 01.10.2014 р. утворилась заборгованість в сумі 3306 грн. 22 коп. До Ленінського районного суду вже направлялася заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, але суд відмовив у прийнятті заяви про видачу судового наказу, посилаючись на те, що із заяви і поданих документів вбачається спір про право. До розгляду справи по суті, представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, в яких зазначив, що у червні 2017 р. відповідачем було частково сплачено суму боргу, яка на цей час складає 1477,43 грн., а також відповідач не сплатив судовий збір. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги у сумі 1477,43 гривень та витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, письмових заперечень суду щодо позову не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і за період з 01.08.2011р. по 01.10.2014р. оплату за спожиту воду та послуги каналізації оплачувала не повністю, тому за нею утворилась заборгованість у сумі 3306,22 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 17 лютого 2016 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя відмовлено КП «Водоканал» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації. Станом на день розгляду справи відповідач частково сплатила борг за використані послуги, тому на цей час сума боргу становить 1477,43 гривень. Позивач в уточненій заяві просить стягнути суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи зі змісту ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал". Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача борг за спожиту воду та послуги каналізації в сумі 1477 грн. 43 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати у сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved