Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач в будинку не проживає, особистих його речей не має, за комунальні послуги не сплачує, чим створює позивачеві, як власнику, перешкоди в користуванні належним їй житловим приміщенням та нести додаткові витрати за комунальні послуги. Відповідач є онуком позивача, який з березня 2020 року не проживає за адресою реєстрації, [ADDRESS] . Реєстрація відповідача значно обмежує позивача у праві власності та створює матеріальні незручності. Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, відзиву не подав. Згідно вимогстатті 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарвими побудовами від 21.11.2013 року є власницею будинку за адресою: [ADDRESS] . ( а. с. 7-9 - копія договору). Згідно акту про непроживання особи відповідач [PERSON] , не проживає у будинку позивача з березня 2020 року ( а.с. 17). Оскільки відповідач в будинку не проживає, особистих його речей не має, за комунальні послуги не сплачує, чим створює позивачеві, як власнику, перешкоди в користуванні належним їй житловим приміщенням та нести додаткові витрати за комунальні послуги. Відповідач є онуком позивача, який з березня 2020 року не проживає за адресою реєстрації, [ADDRESS] . Реєстрація відповідача значно обмежує позивача у праві власності та створює матеріальні незручності. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Отже, суд приходить до висновку, що позивачеві, як власниці будинку за адресою [ADDRESS] , реєстрація відповідача створюються перешкоди , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved