Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], Старобільської міської ради Луганської області про усунення перешкод у користуванні будинком та зняття з реєстраційного обліку. Крім того позивач [PERSON] звернулась до суду з уточненим позовом до відповідача [PERSON], Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є її братом та який не проживає у квартирі майже два роки. Але відповідач [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку і не бажає цього робити на сьогоднішній час. Реєстрація відповідача [PERSON] перешкоджає їй у здійсненні права володіння квартирою та перешкоджає оформленню субсидії. Відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] більше року без будь-яких поважних причин лише за власним бажанням, ніяких домовленостей про порядок та строки його користування квартирою між ними не було, і його реєстрація перешкоджає їй у здійсненні свого права володіння житлом. Тому, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зобовязати Старобільську міську раду Луганської області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. У судове засідання представник відповідача Старобільської міської ради Луганської області не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору дарування квартири від 04.02.2011 року, копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вбачається право власності на вказану квартиру за позивачкою [PERSON] Згідно копії домової книги відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки Старобільської міської ради Луганської області від 07 червня 2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки УДМСУ у Луганській області від 12 липня 2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований з 26 травня 2016 року за адресою [ADDRESS]. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись з квартири відповідач [PERSON] перешкоджає позивачці володіти, користуватися і розпоряджатися належною їй квартирою, порушує вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки реєстрація (прописка) [PERSON] у належній позивачці квартирі позбавляє позивачку права користуватися нею, а також змушує її нести зайві затрати по сплаті комунальних платежів (газ, світло, водопостачання, теплопостачання). Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрований, але більше року фактично не проживає, і іншої домовленості між ним і позивачкою не встановлено. Крім того, відповідачем надана суду заява, в якій він цілком визнав позов, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,

Outcome: approved