Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно у вигляді майнової частки (паю), яка залишилось після смерті її матері [PERSON]. В позовній заяві позивача вказала, що 14 січня 2001 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) у розмірі 0.005% пайового фонду СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області, вартістю 1699 грн. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем спадщини померлої матері за законом, спадщину матері у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті та вступила у фактичне управління і володіння її майном, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій матері майнову частку через відсутність належних правовстановлюючих документів на це майно. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі (заява №02-16/72 від 13 лютого 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Дослідивши позовну заяву позивача та долучені до позову письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 257 ЦК України, який набув чинності 01 січня 2004 року (як і ст.71 ЦК України в ред.1963 року) встановлений трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права. Судом встановлено, що 14 січня 2001 року померла матір позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №231564, виданим 15 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №14 від 15 січня 2001 року. Місце відкриття спадщини с.Шершенці Кодимського району Одеської області. Підставою для задоволення позову позивач вказала прийняття нею спадщини померлої матері, оскільки на день смерті останньої вона проживала разом із спадкодавцем та вступила у фактичне управління і володіння належним їй майном. Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української України в редакції 1963 року чи ЦК України в редакції 2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 14 липня 2001 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Судом встановлено, що заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач [PERSON], як дочка померлої, є спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року). Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року). Судом встановлено, що позивач [PERSON] спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті в одному помешканні та вступила у фактичне управління і володіння її майном, що підтверджується довідкою Кодимської міської ради Одеської області №1903 від 20 лютого 2017 року. Отже, позивач [PERSON] є такою, що у встановленому на день відкриття спадщини порядку прийняла належну померлій матері спадщину. До складу спадщини померлої [PERSON] ввійшла майнова частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 1699 грн., яка належала їй відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000650, виданого 11 листопада 2016 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до п.4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затверджених Постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства. Померла [PERSON] отримала право на майновий пай члена КСП «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області, оскільки була членом цього підприємства. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно. Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON], суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є такою, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняла спадщину померлої матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved