Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач в жовтні 2017р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 7880 грн. 12 коп. сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.10.2016р. між [PERSON] та НАСК «ОРАНТА» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] о 08.30 год. 08.12.2016 року на перехресті вул.Городоцька-Виговського у м.Львові, керуючи автомобілем [NUMBER], не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 «Б», 10.9 ПДР України. Вина позивача у скоєнні даної ДТП підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2017р. До НАСК «ОРАНТА» звернувся із письмовою заявою представник власника автомобіля «VOLKSWAGEN VENTO» щодо виплати страхового відшкодування у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком, відповідно до умов договору №АК/0371103 від 29.10.2016р. Оскільки розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN VENTO» становив 7880 грн. 12 грн., то НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 п.33.1 ст. 33 цього закону, а саме невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону). Однак, в порушення вищезазначеної норми [PERSON] не звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з письмовим повідомленням про ДТП, яка мала місце 08.12.2016 року за участю забезпеченого транспортного засобу «RENAULT KANGOO» д.н.з. [NUMBER].30.06.2017р. на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштове відправлення регресну вимогу з проханням у добровільному порядку відшкодувати шкоду в розмірі 7880 грн. 12 коп., проте жодних відповідей на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від [PERSON] не надходило, хоча така ним отримана. Також, 07.08.2017р. на адресу відповідача було направлено досудове попередження, однак жодних письмових відповідей від нього не одержано. В телефонному режимі [PERSON] повідомив представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що немає наміру в добровільному порядку сплачувати суму регресної вимоги, чому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що на даний час страхове відшкодування у розмірі 7880 грн. 12 коп.в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив і суд ухвалив розглядати справу без його участі, на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що о 08.30 год. 08.12.2016 року на перехресті вул.Городоцька-Виговського у м.Львові [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN VENTO» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується поясненнями представника позивача та постановою Залізничного районного суду м.Львова від 03.02.2017р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП /а.с.12/. Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини [PERSON],який порушив п.п. 2.3 «Б», 10.9 Правил дорожнього руху України та що автомобіль [NUMBER]у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений. Згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АК/0371103 від 29.10.2016р. /а.с.6/, автомобіль [NUMBER], застрахований [PERSON] в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 09.12.2016р. водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернувся в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з письмовим повідомленням про ДТП, чому 09.12.2016р. представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд постраждалого транспортного засобу «VOLKSWAGEN VENTO» д.н.з. [NUMBER], про що складено протокол огляду транспортного засобу від 09.12.2016р. /а.с.7/ Відповідно до страхового акту №ОЦВ-16-10764/1 від 29.09.2017р. /а.с.10/ та розрахунку страхового відшкодування від 29.09.2017р. /а.с.11/, сума страхового відшкодування становить 7880 грн. 12 коп. На підставі заяви представника власника автомобіля «VOLKSWAGEN VENTO» [PERSON] про страхове відшкодування від 07.03.2017р. /а.с.13/, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» визнало вказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 7880 грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 18123 від. 04.04.2017р. та реєстром безготівкових термінових переказів від субєктів господарювання №56 від 04.04.2017р. Згідно із\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ЦК України).\~\~ Пленум Верховного Суду України у своєї\~постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, вказав, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).\~\~\~\~\~\~ Так, згідно\~\~вимог ч.1\~ст. 1191 ЦК України,\~\~особа, яка\~\~відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної\~\~вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі\~\~виплаченого відшкодування, якщо\~\~інший розмір не встановлено законом. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. \~\~\~ \~Статтею 38 цього ж Закону (абзац «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункт 33.1 статті 33 цього Закону. \~\~\~\~ Слід зазначити, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, що є наслідком внесених до змін\~Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів\~\~України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки з аналізу статей 33, 38 Закону вбачається, що обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП законодавцем збережено. За правилами\~ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»,\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також встановлено, що 30.06.2017р та. 07.08.2017р. [PERSON] рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень направлялися регресна вимога та досудове попередження, в яких було запропоновано в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування та попереджено про звернення до суду з відповідним позовом /а.с.15-16, 17, 18, 19, 20-21/, однак жодних відповідей на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від відповідача не надходило. З пояснень представника позивача встановлено, що на даний час страхове відшкодування у розмірі 7880 грн. 12 коп.відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано. Отже, відповідно до вищевказаних вимог закону після виплати страхового відшкодування у розмірі 7880 грн. 12 коп. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON], відповідального за завдану шкоду, а відтак суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача слід стягнутизбитки в порядку регресу у сумі 7880 грн. 12 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1624 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved