Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] і просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] разом з нею на оздоровлення до Чеської Республіки, без згоди і супроводу батька - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах з 2009 року. Від зазначених шлюбних відносин у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. 3 липня 2013 року шлюбні відносини між ними були припинені. Після припинення шлюбних відносин дитина залишився проживати з нею. В серпні 2013 року в їх сина було діагностовано поліп слизової прямої кишки, в зв'язку з чим 13 серпня 2013 року йому було проведено оперативне лікування. Фактично видалений поліп є доброякісним новоутворенням, в зв'язку з чим стан дитини потребує регулярного контролю, в зв'язку з чим дитина знаходиться на обліку в дільничного лікаря. Після проведеної операції дитина потребує подальшого обстеження та лікування, тому вона звернулася до Факультативної лікарні Мотол Чеської Республіки, Прага. Лікарня своїм листом підтвердила можливість до обстеження, а також необхідного лікування дитини. Після цього вона звернулася до відповідача з питанням надання дозволу на виїзд дитини, але відповідач безпідставно на дає такого дозволу (а.с.2-4). Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої наполягала в задоволенні її позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с.46-47,61). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав аналогічні пояснення викладеним в письмових запереченнях (а.с.35-36) та не заперечував проти того, що він дійсно з позивачкою по справі перебував в фактичних шлюбних відносинах, що від зазначених шлюбних відносин у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. При цьому не заперечував проти того, що дійсно їх дитині необхідно до обстеження внаслідок проведеної операції з видалення поліпу слизової прямої кишки, але вважає, що на даний час політична ситуація в країні є надзвичайно нестабільною тому він побоюється, що в подальшому можуть бути закриті кордони, внаслідок чого його син не зможе повернутися додому. Разом з тим, на його думку, враховуючи таку непрозору складну політичну ситуацію в країні, до обстеження дитини в іншій країні зараз є не зовсім доцільним, оскільки в Україні є велика кількість гарних висококваліфікованих досвідчених лікарів і до цих лікарів ще не зверталися. Стан здоров'я дитини сьогодні не є таким, що потребує негайного обстеження, і до того ж виключно за кордоном, а не в нашій країні. Суд заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон України та виготовлення дитячого проїзного документу підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції зроблена актова запис за № 80 від 26 січня 2012 року. Батьками дитини є сторони по справі (а.с.5). Як встановлено із фактичних обставин у справі, дитина проживає разом з матір'ю, позивачем по справі (а.с.21). Відповідно довідки хірургічного відділення Обласної дитячої клінічної лікарні №1, судом встановлено, що 13 серпня 2013 року дитині було проведено оперативне лікування - фіброколоноскопія з видалення поліпу (а.с.6). Після проведення операції дитина потребує подальшого обстеження та лікування, що підтверджується довідкою міської дитячої лікарні №2 (а.с.21). Позивачка звернулася до Факультативної лікарні Мотол Чеської Республіки, Прага та лікарня своїм листом підтвердила можливість до обстеження, а також необхідного лікування дитини протягом всього 2014 року (а.с.49-50). Крім того, судом встановлено, що не заперечувалося в судовому засіданні самім відповідачем, що позивачка зверталася до відповідача з пропозицією про надання згоди на виїзд та виготовлення проїзного документу дитині (а.с.22). Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальних захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" . Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка має змогу обстежити, лікувати та оздоровлювати сина в Чеської Республіки, Прага де проживає її рідна сестра і має дозвіл на проживання в Чеської Республіки (а.с.15-20). Необхідність тимчасового виїзду дитини полягає у оздоровленні та лікуванні, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами. Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування в Чеської Республіки. Відповідач [PERSON] не дає згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон, вважає, що такий виїзд суперечить інтересам дитини, а саме посилається на складну політичну ситуацію в країні та наполягає на тому, що до обстеження дитини в іншій країні зараз є не зовсім доцільним, оскільки в Україні є велика кількість гарних висококваліфікованих досвідчених лікарів і до цих лікарів ще не зверталися, проте, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував недоцільність виїзду дитини на до обстеження та лікування за кордон. Нотаріально посвідченого клопотання про оформлення проїзного документа для сина [PERSON] не оформив. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та обмежує її можливість як матері надати дитині найкраще. Суд приходить до висновку про те, що надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] року, за кордон до Чеської Республіки без згоди батька, в її супроводі, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме зміцненню його здоров'я. Виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті оздоровлення і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її оздоровлення, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved