Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, яка настала 03.02.2015 року у місті Джанкой Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона разом з батьком [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території в м.Таврійськ Херсонської області. В лютому місяці 2015 року [PERSON] поїхав до родичів в м.Джанкой Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України, де раптово помер та був похований. Отримати свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку не має можливості, 01.02.2015 року заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області з метою отримання свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено. Факт смерті підтверджується довідкою про причину смерті. Встановлення факту смерті їй необхідно для оформлення спадкових прав. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, проживаючий за адресою: [INFO], помер 03 лютого 2015 року у м.Джанкой Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України. Представник заінтересованої особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно ксерокопії паспорту громадянина України [PERSON] народився 14 січня 1940 року у с.Іванівка Хмелевського району Кіровоградської області. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області № [NUMBER] від 22.12.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження заявниці, виданого 22 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області батьком останньої є [PERSON]. Відповідно до довідки про причину смерті до форми №106/о № 36 [PERSON] помер 03 лютого 2015 року від раку шлунку. Після смерті батька заявниця в лютому 2016 року звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області з метою отримання свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. Як встановлено, заявниця мала намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме для оформлення спадкових прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть [PERSON], видане Джанкойським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом створеним всупереч законодавства України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявниця [PERSON], яка є громадянкою України, проживає в [INFO], як внутрішньо переміщена особа, а її батько [PERSON] 03 лютого 2015 року помер на тимчасово непідконтрольній Україні території в м.Джанкой Автономної Республіки Крим, після його смерті заявниця не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявницею для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту її законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON], 03 лютого 2015 року в м.Джанкой Автономної Республіки Крим, який знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved