Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] просив скасувати арешт, помилково накладений на його будинок, посилаючись на наступне. [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . З метою реалізації спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову через те, що на спадкове майно накладений арешт. Позивач до суду не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 17.11.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.11), якому на підставі договору дарування належав будинок [ADDRESS] (а.с.13). За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів усі майно сину [PERSON] (а.с.12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що на будинок [ADDRESS] Першою маріупольською нотаріальною конторою накладено арешт, при цьому власниками майна зазначено [PERSON] , [PERSON] . Підстава обтяження - 30.01.1975 року, нарсуд Орджонікідзевського району (а.с.15). Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області повідомив позивача, що у 1975 році в суді перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою народного суду Орджонікідзевського району міста Жданова Донецької області від 19.03.1975 року цивільну справу закрито. Оригінал ухвали про накладення арешту на будинок відсутній, а матеріали справи знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.26). Зі словника вулиць міста Маріуполя, селищ Сартана, Старий Крим, Талаковка, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради № 7/4-39 від 29.01.2016 року вбачається, що [ADDRESS] , так і с. Талаковка Маріупольського району. З домової книги для прописки громадян за адресою: будинок [ADDRESS] вбачається, що у вказаному будинку зареєстрований позивач [PERSON] з 27.09.2000 року (а.с.35-37). Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені частиною другою статтею 16 ЦК України, а саме - визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є не порушником. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п.1 ч.2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили . На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки, згідно відомостей Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру помилково накладено арешт, який порушує право позивача розпоряджатися ним на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 200, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved