Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. На підставі заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Генічеського нотаріального округу Херсонської області Карпенком О.Г. 23 -червня 2017 року за реєстровим номером №833, [PERSON] належну їй квартиру, заповіла позивачу. У зв`язку з тим, що померла не могла підписати заповіт власноручно за станом здоров`я на її особисте прохання та в присутності свідків текст заповіту підписала [PERSON] , яка прочитала його уголос в присутності свідків до підписання, про що зазначено у заповіті. Спочатку заповіт помилково вона- [PERSON] , але у момент підписання заповіту вона не знаходилася з [PERSON] в одному приміщенні та була в іншому приміщенні, а зайшла так як її покликала [PERSON] дати ліки та води. Вона не знала що підписує, їй нотаріус сказав розписатись, що вона й зробила. Тобто, вона була в іншій кімнаті, але в межах квартири, бо не могла піти зовсім у зв`язку з тим, що здійснювала догляд за [PERSON] . В подальшому, нотаріусом було виправлено помилку, поставлений його підпис, дата та печатка. Заповіт підписала [PERSON] , яка підписала його на особисте прохання заповідача в присутності свідків, про що зазначено в тексті заповіту. По тексту заповіту скрізь зазначено прізвище [PERSON] , як особи, що підписала заповіт. Тобто, заповіт був складений нотаріусом у нотаріальній конторі після того, як було з`ясоване волевиявлення [PERSON] , встановлена її особа та дієздатність, а також, встановлені особи та дієздатність свідків і особи, що підписала заповіт. А підписувався заповіт за місцем проживання заповідача. Так, позивач подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, від спадщини не відмовлялася. Зазначає, що вона постійно мешкала зі спадкодавцем, зареєстрована за вказаною адресою, здійснювала постійний догляд за [PERSON] , яка перенесла спочатку інсульт, а потім впала та зламала шийку стегна, вона потребувала постійного стороннього догляду. Інших родичів, які б могли бути спадкоємцями за законом у [PERSON] не було, про це вона завжди стверджувала, бо її чоловік помер раніше неї. Після смерті [PERSON] здійснила похорони [PERSON] . З 29 січня 2018 року вона звернулася до Генічеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 31 січня 2018 року державний нотаріус Генічеської державної нотаріальної контори Бернацька Н.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що заповіт не відповідає вимогам законодавства. З прийнятим рішенням нотаріуса позивач не погоджується, та вважає, що вона надала неправильну оцінку заповіту та зробила невірні висновки, у зв`язку з чим тепер позивач не може реалізувати своє спадкове право. Таким чином, вона вимушена була звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 19.03.2019 року було залучено в якості співвідповідача [PERSON] . Так, [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що заперечує проти позовних вимог, виходячи з наступного. [INFO] померла заповідач, 29.01.2018 року позивач звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення з порушенням процедури складання документу та встановленої законом таємниці заповіту. Вказує, що, відповідно до чинного законодавства, фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт заповідача. Зазначає, що у посвідчувальному написі заповіту вказано, що заповіт прочитано уголос представником заповідача та представником підписаний, що є порушенням ст.ст.238, 1234 ЦК України, оскільки дані правовідносини не допускають представництва, та зважаючи на те, що внесені виправлення підпису особи на документі свідчать про присутність спадкоємця при складанні заповіту, що є порушенням встановленої законом таємниці заповіту, тому наданий позивачем заповіт не відповідає вимогам законодавства, а тому нотаріус правомірно відмовив у видачі свідоцтва. Тому, на підставі викладеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В свою чергу, [PERSON] звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до того, шо право власності на спадкове майно може бути нотаріально оформлено на інших осіб, які можуть розпорядитись вказаним майном, що може унеможливити виконання рішення суду. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 09.01.2020 року був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та заборонено будь-якому нотаріусу вчиняти певні дії, а саме видавати будь-яким особам свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] та реєструвати права власності за будь-якими особами на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, її попросила [PERSON] здійснювати догляд за [PERSON] , так як вона потребувала сторонньої допомоги. Вона її годувала, давала ліки. Того дня, коли вчинявся, підписувався заповіт вона була вдома з [PERSON] , так як поселилась там постійно з метою догляду хворої. Хто запрошував нотаріуса, свідків не знає. Того дня також була підписана довіренність від [PERSON] на її ім`я щодо вчинення певних дій, яку продемонструвала в судовому засіданні. Її покликала [PERSON] в кімнату , просила води та ліки, які вона дала. В цей час нотаріус сказав підписуйте, вона підписала та пішла далі на кухню по справам. Що підписувала не знала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що даний заповіт є нікчемним договором, так порушена форма такого заповіту, таємниця заповіту. Позивач сама підписала заповіт, що прямо заборонено законом. . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній. Відповідач приватний нотаріус Карпенко О.Г. в судовому пояснив, що його просили посвідчити заповіт, так як [PERSON] пересувалась обмежено у зв`язку з хворобою, просили вчинити такі дії вдома. Були запрошені свідки так як спадкоємцю було важко це зробити, а саме підписати заповіт. [PERSON] ясно висловила свою думку, волю, щодо розпорядження свого майна на користь [PERSON] , заповіт зачитали, він сказав підписувати. Потім побачив, що підписала не [PERSON] , а інша жінка. Відразу це виправив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знайшла для померлої доглядальницю, оскільки її родичів не бачила ще з 1987 року, а [PERSON] потребувала сторонньої допомоги. Вона сама домовлялась з нотаріусом для оформлення заповіту від [PERSON] , вона(померла) її просила про це. Також домовлялась зі свідками, які підпишуть такий заповіт, так як вона самостійно не могла цього зробити. Пояснила, що вона підписувала заповіт у зв`язку тим, що [PERSON] була дуже хворою та не могла особисто поставити підпис. Також, зазначила, що після посвідчення заповіту, померла була задоволена. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що був присутнім при посвідченні заповіту та був свідком. Вказав, що при читанні заповіту були присутні він, нотаріус, другий свідок та померла, [PERSON] Також, зазначив, що при оформленні заповіту він не бачив [PERSON] . Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2017 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.11.1993 року, копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . Так, вказане нерухоме майно спадкодавець [PERSON] заповіла [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Карпенком О.Г. 23.06.2017 року за №833. 29.01.2018 року [PERSON] звернулась із заявою до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 13.12.2017 року, копією заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2018 року. 31 січня 2018 року державний нотаріус Генічеської державної нотаріальної контори Бернацька Н.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що заповіт не відповідає вимогам законодавства, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року. Проте, відповідно до копії довідки №1303 від 03.08.2018 року, складеної нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Бернацькою Н.Г., та виданої на ім`я [PERSON] , вбачається: в Генічеській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №168/17 від 25.09.2017 року після смерті [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49223741 від 25.09.2017 року, а також зазначено, що відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом є брат померлої [PERSON] . Так, судом був направлений запит до Державного нотаріального архіву Херсонської області про надання копії спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] , для її дослідження. На виконання вказаного запиту Державним нотаріальним архівом Херсонської області була направлена копія спадкової справи №168/2017. Досліджуючи спадкову справу №168/2017, судом вбачається, що [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини, як спадкоємця за законом, що підтверджується, копією власноручно написаною заявою від 31.08.2017 року. Також, в спадковій справі наявні: - інформаційна довідка №1285/02-14 від 27.09.2017 року, згідно з якою виявлено наявність заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 09.01.1996 року за р.№3-9 Генічеською ДНК; - копія заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 09.01.1996 року за р.№3-9 Генічеською ДНК, за змістом якого вбачається, що [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON] ; - заява [PERSON] про надання інформації про те, хто є спадкоємцем за заповітом від 30.09.2017 року; - довідка «Про надання роз`яснення» №1466/02/14 від 17.10.2017 року, де зазначено, що відповідно до чинного законодавства, надати інформацію про спадкоємця за заповітом неможливо; - заява [PERSON] про прийняття спадщини №735 від 19.12.2017 року; - заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину №60 від 29.01.2018 року; - заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 03.10.207 року. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251,1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до статей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний в силу припису закону. Досліджуючи заповіт, судом вбачається, що текст заповіту спочатку був підписаний [PERSON] - особою на користь якої складений заповіт, а потім особою, що діяла за дорученням заповідача [PERSON] . Крім того, в посвідчувальному написі заповіту зазначено, що заповіт прочитаний уголос представником заповідача та підписаний представником заповідача. Так, постановою Апеляційного суду Херсонської області по справі №653/402/18, апеляційна скарга Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 13 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, посилаючись на те, що у посвідчувальному написі заповіту зазначено, що заповіт прочитано уголос представником заповідача та представником підписаний, що є порушенням ст. 238, 1234 ЦК України, оскільки дані правовідносини не допускають представництва, та зважаючи на те, що внесенні виправлення підпису особи на документі свідчать про присутність спадкоємця при складанні заповіту, що є порушенням встановленої законом таємниці заповіту, тому наданий спадкоємцем заповіт не відповідав вимогам законодавства, а тому нотаріус правомірно відмовив у видачі свідоцтва. Саме на цей факт, посилається відповідач [PERSON] , вказуючи, що спірний заповіт не відповідає вимогам законодавства та є нікчемним. В даному випадку суд не вважає, що [PERSON] діяла як представник спадкодавця, а була особою, яка підписує заповіт замість спадкоємця в силу неможливості це зробити спадкоємцем. Крім того сама спадкоємець [PERSON] була присутня під час складання, зачитування, підписання заповіту, висловлювала свою волю особисто. Проте, слід зазначити, що волевиявлення заповідача повинно бути вільним і відповідати його волі. Відповідно до глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року- Нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.2. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.3. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.4. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. В судовому засіданні факт волевиявлення спадкодавця сторонами не заперечувався та не оспорювався. Такі обставини( бажання [PERSON] ) заповісти все належне майно [PERSON] в суді підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , сам нотаріус Карпенко О.Г. в судовому засіданні. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року- При посвідченні заповіту вищезазначеними службовими особами (крім посадових, службових осіб органів місцевого самоврядування), а також у разі посвідчення заповіту від імені особи, яка через фізичні вади не може сама прочитати заповіт, є обов`язковою присутність не менше двох свідків. В інших випадках посвідчення заповіту при свідках відбувається за бажанням заповідача. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Не можуть бути свідками: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про їх особи. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Наприклад, складання заповіту під впливом насильства з боку спадкоємця. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим запо\-вітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст.1248 ЦК України - Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до ст.1253 - У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.3. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.4. Свідками не можуть бути:1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт;2) спадкоємці за заповітом;3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. 5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.3,4,5 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року- Перед підписанням документа нотаріус зобов`язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників). При вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України "Про нотаріат". Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. В даному випадку нотаріусом порушені вимого зазначеного вище порядку. \~ \~ \~ \~В оспорюваному заповіті текст (волевиявлення) зачитано мною (особою, яка підписувала заповіт замість заповідача [PERSON] [PERSON] ) прочитано вголос та піписано спочатку [PERSON] , потім закреслено та зазначено [PERSON] . Такі дії вчинені в присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] . Тобто суд вважає, що саме нотаріусом не було перевірено осіб, які знаходились в кімнаті при вчинені нотаріальних дій. Як вбачається з оспорюваного заповіту [PERSON] не була свідком, (що прямо заборонено ст.1253ЦК України) тексту ,який підписує не знала. Отже, підписання заповіту іншою особою на прохання заповідача відбулося з дотриманням вимог закону та відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Але нотаріусом не роз`яснено детально кому де ставити свій підпис, що призвело до того, що стороння особа підписала заповіт. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1255 ЦК України - Нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. \~ \~ \~ \~Тобто обов`язок збереження таємниці заповіту на нотаріусу, особі, яка підписує заповіт замість заповідача, свідках. Таким чином таємниця заповіту не була порушена. Таким чином, суд вважає, що нотаріус повинен був впевнитися в додержанні усіх вимог чинного законодавства щодо посвідчення заповіту, проте це не впливає на волевиявлення заповідача. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач надав достатніх доказів, які підтвердили позовні вимоги, суд приходить до висновку, що зміст заповіту не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Інших заперечень представник відповідача не надав.

Outcome: approved