Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 листопада 2018 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції відповідно до актового запису за №23. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу [INFO] року року народився син [PERSON] . Однак, їх із відповідачем сімейне життя не склалося через втрату почуття поваги та любові один до одного . За таких обставин з лютого 2018 року вони припинили шлюбні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства. За наведеного просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення . Ухвалою судді від 12 листопада 2018 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 21 січня 2019 року. Відповідач відзиву на позов не подавала. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року підготовче судове засіданні закрито та цивільна справа призначено до судового розгляду по суті на 21 лютого 2019 року . Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задоволити у повному обсязі , вказав , що настоює на розірванні шлюбу, на даний час зустрічається з іншою жінкою . Відповідач [PERSON] щодо задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечила. Судом установлено : Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 16 січня 2014 року, про що складено актовий запис за № 23 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції , про що 01 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , повторно , видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторін [INFO] року народився син [PERSON] . Через втрату почуття поваги та любові один до одного, з лютого 2018 року сторони разом не проживають , не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved