Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

ПАТ «Імексбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 350 (двадцять одна тисяча триста п'ятдесят) гривень 56 копійок, витрат по сплаті судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок. Підставою звернення із позовом вважають те, що 09 лютого 2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено договір № 999-00013487/1 про надання кредиту, відповідно до якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron з максимальною сумою заборгованості 11 185 (одинадцять тисяч сто вісімдесят п'ять) гривень 00 копійок, зі сплатою 19% річних від суми заборгованості за користування кредитом, строк повернення 06 лютого 2015 року. 09.02.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений Договір № 999-00013487 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи. Позивач повністю виконав взяті на себе кредитним договором зобов'язання, у свою чергу відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Представник ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце був повідомлений, поважних причин неявки суду не представив. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] до оператора поштового зв'язку не зверталася. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах закону та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. У судовому засіданні встановлено, що 09 лютого 2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено договір № 999-00013487/1 про надання кредиту, відповідно до якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron з максимальною сумою заборгованості 11 185 (одинадцять тисяч сто вісімдесят п'ять) гривень 00 копійок, зі сплатою 19% річних від суми заборгованості за користування кредитом, строк повернення 20 червня 2014 року. 09.02.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений Договір № 999-00013487 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи. Позивач повністю виконав взяті на себе кредитним договором зобов'язання, що підтверджується виписками з особового рахунку № 999-00013487/1 за період з 09.02.2012 року по 09.02.2012 року. Відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № 999-00013487/1 від 09.02.2012 року станом на 19.09.2013 року складає 21 350 (двадцять одна тисяча триста п'ятдесят) гривень 56 копійок, у тому числі: - сума заборгованості за кредитом 9 450 (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят) гривень 65 копійок; - сума заборгованості за відсотками - 2 039 (дві тисячі тридцять дев'ять) гривень 91 копійка; - сума заборгованості по комісії - 2 760 (дві тисячі сімсот шістдесят) гривень 00 копійок; - сума заборгованості по штрафним санкціям - 7 100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved