Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», 3-я особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 квітня 2015 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір № 50012904, відповідно до умов якого останній надав їй кредит в розмірі 312 231,00 грн. строком на 60 місяців з процентною ставкою 24,90% (змінна ставка відповідно до умов кредитування) для придбання автомобіля «Фольксваген Поло», кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску - 2014. В забезпечення виконання зобов'язань, 08 квітня 2015 року сторони уклали договір застави транспортного засобу № 50012904, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 377, предметом якого був зазначений вище автомобіль, заставна вартість предмета застави була визначена в сумі 390 290,00 грн. 15 січня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. вчинила виконавчий напис № 39 щодо звернення стягнення на автомобіль на суму 379 752,09 грн., що належить на праві власності позивачу, на підставі чого ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 50059716 від 09 лютого 2016 року. Відповідно до постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про розшук майна боржника, 04 березня 2016 року складено акт опису і арешту автомобіля, після чого він був переданий за актом приймання-передачі на відповідальне зберігання ДП «Сетам». Зазначає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм діючого законодавства. Так, заборгованість за кредитним договором не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв'язку з виникненням такої заборгованості у позивача через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо встановлення валюти погашення кредиту та відсотків. Позивач не погоджується із сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса. Вказала, що третя особа вчинила напис на підстав поданої відповідачем вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, однак, у зазначеній вимозі відповідач не зазначає чіткої суми заборгованості по поверненню кредитних коштів. Крім того, вказала, що виконавчий напис не відповідає приписам щодо обов'язкових вимог до реквізитів виконавчого напису. Сукупність вказаних підстав і змусило позивача звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 11 квітня 2018 року визначено головуючого суддю Шевченко В.М. В травні 2018 року представником відповідача було подано відзив з якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються виходячи з наступного. Так, 20 листопада 2015 року на адресу позивача направлено вимогу від 16 листопада 2015 року щодо дострокового погашення кредиту, якою вимагалося дострокове повернення сум кредиту та заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, які становили 316 305,69 грн., проте, вимога залишилася проігнорована. Вважає, що твердження позивача про те, що він не погодив суму боргу, а тому така сума не має ознак безспірності, не підлягають до задоволення, оскільки позивач, починаючи з вересня 2015 року, почала порушувати зобов'язання, визначені кредитним договором, а з жовтня 2015 року взагалі перестала сплачувати обов'язкові платежі, звернень позивача про перегляд суми боргу не було, що дає підстави вважати про відсутність заперечень позивача щодо наявності суми боргу та нарахованих штрафних санкцій у відповідності до умов кредитного договору станом на 15 січня 2016 року. Крім того, твердження позивача не мають правового підґрунтя, оскільки законодавством не передбачено отримання погодження боржника для визнання безспірності заборгованості. Зазначив, що посилання позивача на те, що відповідачем було самостійно змінено валюту кредитування, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки при допущеній технічній помилці щодо зазначення еквіваленту валюти -невиплачена сума кредиту правильно зазначена та вказана у вимозі у національній валюті - гривні та визначена в розмірі 292 515,84 грн. Окрім того, вказана вимога не була визнана недійсною та свідчить саме про наявність боргу в заявленому розмірі і не містить недостовірних відомостей або покладення на позивача додаткових витрат невизначених кредитним договором. Крім того, приватному нотаріусу, для вчинення нотаріальних дій, були надані всі необхідні документи для законного вчинення виконавчого напису. Обставина, що в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не було зареєстровано повідомлення про вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором до початку процедури звернення стягнення на предмет обтяження, не впливає на обов'язком нотаріуса вчинити виконавчий напис, оскільки закон не ставить цей обов'язок у залежність від виконання приписів чинного законодавства. Отже, вчиняючи виконавчий напис, в обов'язки нотаріуса не входить перевірка відомостей про наявність інформації щодо внесення в Державний реєстр відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, а виконавчий напис є законним. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Шевченко Н.М. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В травні 2018 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив в якому вона наголошує, що заборгованість, яка існує на думку відповідача, є безспірною і не може вважатися обґрунтованою через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо встановлення валюти погашення кредиту та відсотків. Заборгованість за кредитним договором, яка ніби то існує у позивача, не може бути безспірною, оскільки відповідачем здійснені розрахунки такої заборгованості з грубим порушенням умов кредитного договору, що у свою чергу, не досліджено нотаріусом при вчиненні виконавчого напису. В травні 2018 року представник відповідача подав до суду заперечення щодо відповіді на відзив, в якій вказав, що відповідь на відзив не містить конкретних норм матеріального права, а також документального підтвердження в спростування наданої правової оцінки обставинам, якими спростовувалися посилання позивача в обґрунтування пред'явленого позову до відповідача. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2018 року визначено головуючого суддю Яровенко Н.О. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, визнати виконавчий напис № 39 від 15 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. щодо звернення стягнення на автомобіль «Фольксваген Поло», кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску - 2014, коліс сірий, держаний номер [NUMBER] на суму 379 752,09 грн. таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відзив, просить відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розгляд унти справу у її відсутність. Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 квітня 2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с. 9). Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти в розмірі 312 232,00 грн. строком на 60 місяців, з процентною ставкою 24,90% (змінна ставка відповідно до розділу 2 загальних умов кредитування) на придбання автомобіля «Фольксваген Поло», кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску - 2014 (ціна автомобіля відповідно до договору з дилером - 390 290,00 грн.) 08 квітня 2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 50012904, відповідно до умов якого заставодавець, з метою забезпечення виконання викладених зобов'язань, заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: «Фольксваген Поло», кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1 598 куб.см., рік виробництва - 2014, д/н [NUMBER], колір - сірий. За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 390 290,00 грн. (а.с. 23-28). За змістом ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 574 ЦК України, застава виникає на підстав договору, закону або рішення суду. За нормами ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За умовами п. 5.3.3 договору застави, у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус на вимогу заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Заставодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету застави заставодержателю. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. 13 січня 2016 року представник ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 148-149). Відповідно до Постанови Кабінету від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на рпілставі виконавчих написів нотаріуса. Так, згідно ч. 1-1 розділу 1 «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» вказаного переліку (в редакції від 12 червня 2015 року), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Для вчинення відповідної дії, нотаріусу були подані наступні документи: вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2015 року, відомості щодо пересилання поштових відправлень, опис, договір застави транспортного засобу № 50012904 від 08 квітня 2015 року, кредитний договір, зведену облікову виписку з рахунку клієнта, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, рахунки фактури № 00283037 від 02 вересня 2015 року, № 00288063 від 05 жовтня 2015 року, № 00293465 від 02 листопада 2015 року, № 00289271 від 05 жовтня 2015 року, № 00290239 від 16 жовтня 2015 року, № 00291344 від 04 листопада 2015 року та № 00295094 від 16 листопада 2015 року, що підтверджується копіями документів, наданими приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Семеновою Г.В. на виконання вимог ухвали суду (а.с.148-170). 15 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 39 (а.с. 29). На примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, 09 лютого 2016 року Святошинським РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження (а.с. 30-31). 16 лютого 2016 року Святошинським РУЮ у м. Києві винесено постанову про розшук майна боржника, в подальшому складено акт опису й арешту майна, а 04 березня 2016 року складено акт приймання-передач майна ДП «Сетам» (32-36). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість судового спору між сторонами з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», зазначається, що виконавчий напис на договорі іпотеки/застави може бути вчинений лише у випадку, коли вимоги кредитора є безспірними і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору минуло не більше трьох років (строк позовної давності). При цьому сам факт подання нотаріусу заперечень боржника чи іпотеко/заставодавця щодо зобов'язання, забезпеченого іпотекою/заставою, а також наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості свідчить про наявність спору між кредитором/заставодержателем і заставодавцем. У зв'язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. не перевірила безспірність вимог банку та чи мало місце часткове погашення боргу позичальником, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Виходячи із положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема, із вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вбачається невідповідність загальним умовам кредитування (додаток до кредитного договору № 50012904 від 07 квітня 2015 року), оскільки у вимозі зазначено, що за умовами ст. 1.3.1 договору передбачено, що позичальник сплачує платежі згідно з договором відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. Однак, у загальних умовах кредитування вказано, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначається в українських гривнях на день укладення кредитного договору та зазначається у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні. До того ж, в зазначеній вимозі та у виконавчому написі міститься різниця у сумах, що підлягають до стягнення з позивача, а саме у вимозі зазначено, що дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, станом на поточну дату становить 317 305,69 грн., що складається з дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 292 515,84 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 292 515,84 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу_ - 23 688,53 грн., штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 договору - 1 101,32 грн., а у виконавчому написі вказано, що загальна сума, що підлягає стягненню становить 379 752,09 грн. Крім того, зведена облікова виписка з рахунку клієнта [PERSON], що подана приватному нотаріусу, не містить загальної суми заборгованості позивача за кредитним договором, та в даних виписках відсутнє посилання на суму кредиту до повернення - 292 515,84 грн., непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам складає 68 058,36 грн. Згідно п. 4 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5 виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження". Згідно ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції від 05 квітня 2015 року), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Судом встановлено, що у оскаржуваному виконавчому написі відсутні обов'язкові реквізити, необхідні для вчинення виконавчого напису, хоча повні анкетні дані позивача містяться в анкеті фізичної особи, складеної на фірмовому бланку ТОВ «Порше Мобіліті». Крім того, з доданих приватним нотаріусом матеріалів, на підставі яких нею був здійснений виконавчий напис, не міститься копії довіреності представника ТОВ «Порше Мобіліті», що подавав заяву про вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 39 від 15 січня 2016 року. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 705,0 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved