Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, в розмірі 1337 гривень 60 копійок. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданому клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача, проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що 25 грудня 2018 року відповідач керуючи транспортним засобом «Scoda Octavіa» державний номер [NUMBER] , порушивши вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження. Дії відповідача були кваліфіковані за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, а провадження закрито. Однак у зв`язку з його діями потерпілий [PERSON] з 25 грудня 2018 року по 02 січня 2019 року перебував на лікуванні в Комунальній установі «Рубіжанська центральна лікарня» Управління охорони здоров`я Рубіжанської міської ради, де на його лікування позивачем було витрачено грошові кошти на загальну суму 1337 гривень 60 копійок. Але відшкодування цих збитків у добровільному порядку, відповідач не здійснив. \~ \~ \~ \~Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року, [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. А кримінальне провадження відносно нього було закрито (а.с.28-30). Однак в ухвалі судом було встановлено, що 25 грудня 2018 року, в період часу з 19.00 годин до 19.30 годин, керуючи транспортним засобом «Scoda Octavіa» д/н [NUMBER] , рухаючись по автошляху Р-66 у напрямку від селища Стара Краснянка до вул. Менделєєва м. Рубіжне, Луганської області, порушивши вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який на момент наїзду переходив проїжджу частину зазначеного автошляху, не по пішохідному переходу, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи мають ознаки легкого та середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я (для повного загоєння перелому потрібен час більше 21 доби) та знаходились у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної ситуації і настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-10). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні комунальної установи "Рубіжанська центральна міська лікарня" Рубіжанської міської ради Луганської області, яке ршенням цієї ради №81/7 від 26 червня 2019 року було реорганізовано (перетворено) у Комунальне некомерційне підприємство «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області. Період лікування склав з 25 грудня 2018 року по 02 січня 2019 року, а вартість його лікування скала 1337 гривень 60 копійок (а.с. 11,12). Але у зв`язку із тим, що [PERSON] у добровільному порядку витрати на лікування [PERSON] не провів, тобто завданих збитків не відшкодував, позивач просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 1337 гривень 60 копійок, в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (а.с.1-4). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між Комунальним некомерційним підприємством «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області та [PERSON] виникли цивільні правовідносини у сфері відшкодування шкоди, завданої злочином. І в межах цих правовідносин виник спір щодо відшкодування майнової шкоди яких зазнав позивач у зв`язку із лікуванням [PERSON] , тобто потерпілого від злочину (кримінального правопорушення). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Відповідно до положень пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Так, положеннями частини 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) встановлено загальне правило, відповідно до якого майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Означені положення узгоджуються і з положеннями частини 2 статті 11 ЦК України якими передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відповідно до положень частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому у тому числі і додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків. А згідно з положеннями частини 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Отже за цими положеннями особа, яка завдала шкоду здоров`ю фізичної особи, зобов`язана відшкодувати витрати не тільки такій особі, а й закладові охорони здоров`я, якщо такий заклад поніс витрати на лікування потерпілого. Як вже вказувалось вище ухвалою суду, яка набрала законної сили встановлено, що [PERSON] , у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху, допустив наїзд на [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я (а.с.28-30). При цьому судом було встановлено, що ушкодження здоров`я потерпілого було наслідком дій саме [PERSON] від кримінального правопорушення (а.с.28-30). При цьому суд враховує, що [PERSON] знаходився з 25 грудня 2018 року по 02 січня 2019 року на лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с.11,12). А такі обставини свідчать про те, що [PERSON] , з точки зору цивільного права, дійсно завдав шкоду здоров`ю фізичної особи: [PERSON] , внаслідок кримінального правопорушення, для лікування якого позивачем було витрачено 1337 гривень 60 копійок, які дійсно підлягають відшкодуванню шляхом стягнення цієї суми на користь закладу охорони здоров`я на лікуванні якого знаходився [PERSON] , як потерпілий від злочину, тобто на користь позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Висновок суду по суті позову. Тому суд вважає, що позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оцінка суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі закону, а позов підлягає задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 840 гривень 80 копійок. Отже,

Outcome: approved