Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] як батько з дитиною не спілкується, не проявляє до сина батьківської турботи, не цікавиться ним та не відвідує його, не турбується про фізичний та духовний розвиток останнього, не надає матеріальної допомоги на виховання сина. Вказує, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, повністю відмовився від дитини, його матеріального утримання. З 2004 року. після розірвання шлюбу, про дитину турбується і дбає лише позивач, за весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився життям та успіхами сина, не запропонував свою допомогу. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що син дійсно проживає разом з матір'ю. З 2004 року вони разом з позивачем не проживають, відносини між сторонами погіршилися. З цього часу [PERSON] усілякими способами перешкоджає його спілкуванню з сином. Проявляється це в тому, що на всі його намагання зустрітися з дитиною позивачка реагує болісно, створюючи умови, за яких відповідач не може бачити сина та піклуватися про нього, всі його спроби побачень з дитиною лише роздратовують позивачку та приводять до погіршення її здоров'я. Вважає, що створення перешкод з боку [PERSON] його спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. Вказує також, що намагання надати матеріальну допомогу синові позивачем ігнорується та остання відмовляється брати кошти на утримання неповнолітніх сина. Вважає, що жодних обставин, які б давали підстави, про ухилення від спілкування, виховання та утримання дитини не існує, він має бажання приймати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним, дарувати йому свою батьківську любов та тепло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є вчителем початкових класів. В неї навчався неповнолітній [PERSON] та його вихованням за час навчання цікавилася тільки матір. Батько участі у вихованні та навчанні сина не приймав. Його успіхами не цікавився, участі у його житті не приймав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є тренером по вільній боротьбі неповнолітнього [PERSON] Вказує, що вихованням сина та різностороннім його розвитком займається тільки матір дитини. Батько жодної участі у вихованні сина не приймає, його успіхами не цікавиться. Свідок [PERSON] пояснила, що є матір'ю позивача та бабусею неповнолітнього [PERSON] Вказує, що утриманням та вихованням дитини займається лише позивач. Відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини. ЇЇ життям не цікавиться. Участі у вихованні сина не приймає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою позивача та їй відомо, що після розірвання шлюбу між сторонами, батько хлопчика вихованням та утриманням дитини не займається, весь тягар утримання дитини та її виховання лежить на позивачеві. Як їй відомо батько дитини протягом 13 років жодного разу не поцікавився життям сина, не намагався зустрітися з дитиною та усунувся від її виховання. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю Малецький Я.М. в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] відповідатиме інтересам останнього. Прокурор прокуратури Генічеського району Ібраімов Я.Д. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], наполягає на їх задоволенні. Вказує, що оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, та беручи до уваги висновок Генічеської РДА від 12.09.2014 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника позивача, вивчивши висновок Служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони в період з 10.10.1998 року по 10.11.2004 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. За період спільного життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про народження відповідач записаний батьком дитини. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що з 2004 року сторони припинили проживати однією сім'єю, дитина залишилася проживати з матір'ю. Відповідно до свідків та пояснень самої позивачки - відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, її вихованням не займається. Дій направлених на участь у вихованні сина не вчиняв. Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області 2001 року з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частина всіх видів заробітку. Як вбачається з матеріалів справи аліменти відповідачем не сплачувалися та заборгованість відповідача становить понад 8 тис. грн.. При цьому судом критично оцінюється пояснення [PERSON] з приводу відмови позивача від аліментів, як на основну причину заборгованості та ненадання матеріальної допомоги на утримання сина, оскільки ним не надано доказів стосовно вжиття інших засобів здійснення платежу відповідно до виконавчого листа, не здійснено перерахунку грошових коштів позивачеві. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його можна застосовувати тоді, коли це викликано необхідністю. Відповідно до пояснень позивача відповідач на протязі тривалого часу між сторонами склалися негативні стосунки, що свою чергу негативно впливає на емоційний стан дитини. Як вбачається з Висновку № 302/09-416/02/29 від 12.09.2014 р. Органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій на налагодження стосунків з дитиною, намаганні брати участь у її вихованні та утриманні. Останній не звертався до служби у справах дітей Генічеської РДА з метою визначення його участі, як батька у вихованні дітей; ним не вжито заходів щодо утримання сина; відсутні докази, що підтверджували б його намагання домовитися з позивачем про спілкування з дитиною. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матеріалами справи підтверджена винна поведінка [PERSON], щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved