overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач 25.02.2014 р. звернувся до суду з позовом про стягнення збитків, в якому вказав, що відповідач заподіяв йому збитки безобліковим користуванням електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Просить стягнути з відповідача збитки у сумі 519 грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Належно повідомлений відповідач, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідач порушив Правила користування електричною енергією для населення безобліковим користуванням електричною енергією за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією акту № 147777 про порушення Правил користування електричною енергією від 07.04.2011 року, у результаті чого позивачеві завдано збитки у розмірі 519 грн. 23 коп. відповідно розрахунку збитків за актом. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідача, відповідно до ст.ст. 509, 11 ЦК України, виникло зобов'язання безпосередньо з актів цивільного законодавства, а саме з ЗУ "Про електроенергію" та Правил користування електроенергією для населення затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року. Це зобов'язання відповідач порушив. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У зв,язку з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач 25.02.2014 р. звернувся до суду з позовом про стягнення збитків, в якому вказав, що відповідач заподіяв йому збитки безобліковим користуванням електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Просить стягнути з відповідача збитки у сумі 689 грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Належно повідомлений відповідач, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідач порушив Правила користування електричною енергією для населення безобліковим користуванням електричною енергією за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією акту № 165797 про порушення Правил користування електричною енергією від 06.02.2011 року, у результаті чого позивачеві завдано збитки у розмірі 689 грн. 34 коп. відповідно розрахунку збитків за актом. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідача, відповідно до ст.ст. 509, 11 ЦК України, виникло зобов'язання безпосередньо з актів цивільного законодавства, а саме з ЗУ "Про електроенергію" та Правил користування електроенергією для населення затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року. Це зобов'язання відповідач порушив. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У зв,язку з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач 25.05.2017 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.06.1999 між ним та відповідачем було укладено шлюб, та відповідно за час сумісного життя у шлюбі ними було набуто (придбано) спільне майно, зокрема автомобіль "Mitsubishi outlander", шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого відповідно до звіту про визначення ринкової вартості складає 195952 грн., а також трьохкімнатну квартиру №[ADDRESS], вартість якої складає 909764 грн. У зв'язку із тим, що наявний спір про поділ майна, позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив суд поділити між сторонами зазначене майно та визнати за позивачем право власності на 1/2 його частину. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.05.2018 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON], однак питання про розподіл судових витрат вирішено не було. Відповідно до положень ч.1 ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У судове засідання сторони не з'явились, про розгляд питання щодо постановлення у справі додаткового рішення повідомлялись судом належним чином. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 4800 грн., що підтверджується квитанцією №QS28430901 від 25.05.2017. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що рішенням суду від 05.05.2018 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON], а саме в частині розподілу часток спірного майна, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 4800 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач 25.05.2021 року звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 18.10.2012 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які складені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів». Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отриманні відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач 25.06.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.07.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дітей в шлюбі немає, спільне господарство не ведеться. Через різні погляди на шлюб та сім`ю, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з 2014 року, у звязку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.06.2012 року. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №264), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 227739, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.04.2015 року (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини з 2014 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із сторін. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач 25.11.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 34 296 грн 62 коп, посилаючись на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем 16.03.2012 року укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 25 тис грн. 18.04.2012 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ "Росвен Ігвест Україна" уклали факторингу договір, за яким позивач ТОВ набуло статусу кредитора та отримало прав ПАТ «ОТП Банк» о грошової вимоги до боржника (відповідача) за вказаним кредитним договором. В позові зазначив, що сума, яку він просить стягнути із відповідача складається із тіла кредиту , боргу по відсотках за користування кредитом, комісії, позасистемної заборгованості, борг обчислений станом на 15.04.2014 року. В судовове засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.. Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Суд вважає, що зазначений договір кредиту укладений до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та у порядку, що встановлено договором. Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови договорів позики, тому при таких обставинах позивач має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей. Суд приймає за достовірний розрахунок боргу відповідача, наданий позивачем, оскільки він не спростований відповідачем, який не виявив бажання приймати участь у розгляді справи. Суд вважає, що позивач набув права вимоги щодо повернення кредиту та інших пов*язаних з ним платежів, враховуючи договір факторингу між ПАТ та ТОВ. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача суму судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 26.03.2018 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.07.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив. Таким чином станом на 05.03.2018 року створилась заборгованість в сумі 64674,49 грн. з них: -28301,35 грн. заборгованість за тілом кредитом; -13460,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -19356,50 грн. нараховано пені; -500,00 грн. штраф (фіксована частка); -3055,93 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 280-282 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509, 510, 526, 527, 530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 04.07.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено договір б/н згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок./6-22/. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 05.03.2018 року створилась заборгованість в сумі 64674,49 грн. з них: -28301,35 грн. заборгованість за тілом кредитом; -13460,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -19356,50 грн. нараховано пені; -500,00 грн. штраф (фіксована частка); -3055,93 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання і станом на 05.03.2018 року створилась заборгованість в сумі 64674,49 грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.141 ч.2 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач 26.05.2014 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 06.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені з жовтня 2013 року через різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що в свою чергу тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз завдає їй та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та дитини. Відповідач епізодично зловживав алкогольними напоями. Він не бажає брати участь у вихованні дитини. Спільне господарство не ведеться. Вони проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Вказала, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.16). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 06.08.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4,5,9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя, виховання дитини, частих сварок з цього приводу. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач 26.05.2014 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 25.09.2008 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зроблено запис за №364. Від даного шлюбу є неповнолітня донька, [PERSON], [INFO]. Через постійні сварки, непорозуміння, їх взаємовідносини ускладнились, сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, спільно не проживають 3 роки. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище їй залишити «[PERSON]». У судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Розгляд справи проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач 26.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 25.04.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини різних поглядів на сімейне життя та обов'язки. Вказані обставини призвели до того, що вони втратили почуття любові один до одного та стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини між ними припинені півроку тому. Фактично сім'я припинила своє існування. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення вважає неможливим. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне „[PERSON]". За домовленістю з відповідачем дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Зазначила, що звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Вказала, що шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25.04.2015 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року з причини різних поглядів на сімейне життя та обов'язки, що призвело до втрати сторонами почуття любові один до одного. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає. Примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved