Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. Позовні вимоги позивача обгрунтовані наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , яка проживала разом з ним в с.Шимкове Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді сертифікату про право на земельну частку (пай) ОД№0565620 у земельному фонді Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» с.Шимкове Ананьївського району, виданого 06.08.1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту [PERSON] щодо розпорядження даним сертифікатом - не залишила та інші спадкоємці за законом відсутні. В позовній заяві зазначається, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на що нотаріусом заведено Спадкову справу №237/2019 та листом №1176/02-14 від 29.06.2019 року його було повідомлено про неможливість оформлення спадщини через те, що оригінал правовстановлюючого документа - сертифікату відсутній та рекомендовано звернутись до суду. Також позивач вказує, що за його дорученням до органів ДРАЦС направлялись адвокатські запити щодо отримання відповідної інформації, яка підтверджує його родинні відносини з матір`ю та реєстрацію її смерті, так як відповідні документи були ним втрачені та згідно листа Ананьївського відділу ДРАЦС №1032/65-25 від 27.09.2018 року - підтверджується факт родинних відносин зі спадкодавцем та згідно листа №607/65-16 від 17.04.2019 року - підтверджується факт смерті спадкодавця. Листом відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі №14/364-19 від 14.02.2019 року повідомлено про нормативно-грошову оцінку 1 га площі ріллі станом на 01.01.2019 року, яка склала 31017 грн. 00 коп. Відповідно 31017,00 грн. X 5,09 га - 157876,53 грн. - загальна вартість земельної частки (паю), що являється ціною позову. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на сертифікат про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, оскільки незважаючи на ту обставину, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа - сертифікату, який втрачений та знайти його не виявляється можливим - безперечно є те, що за життя його мати набула право на отримання земельної ділянки при розпаюванні колективних земель КСП «ім. Щорса» - у спосіб, який передбачений законодавством. Таким чином, реалізувати своє право спадкоємця та отримання земельної ділянки згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) можливо тільки шляхом звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. В зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд, визнати за ним [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 27.11.2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER] право на земельну частку (пай), розміром 5,09 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Щорса» та розташована на території Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0565620, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 1997 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) за №194 від 24.04.1997 року на ім`я [PERSON] - в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. 11 січня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу (а.с.23). В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.173 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Також, в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено третій особі, що відповідно до вимог визначених в частині 1 статті 181 ЦПК України, вона має право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач отримавши рекомендоване відправлення (а.с.27), в якому містилася копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з доданими до неї документами, в установлений судом строк відзив на позовну заяву та зустрічний позов до суду не подав. Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що на адресу суду пояснення третьої особи не надходило. В подальшому, головуючим суддею у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 вересня 2020 року, про що постановлено 25 червня 2020 року відповідну ухвалу (а.с.50-51). У судове засідання 16 вересня 2020 року позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Бойко Олександр Олександрович, повноваження якого підтверджені ордером серії ОД 368735 від 25 червня 2020 року (а.с.48), не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого були повідомлені належним чином. При цьому,16 вересня 2020 року представник позивача - адвокат Бойко О.О. подав через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягають, та підтримують їх в повному обсязі (а.с.61). У судове засідання, котре призначене на 16 вересня 2020 року відповідач Шимківська сільська рада Ананьївського району Одеської області не з`явилася. Проте, 16 вересня 2020 року на електронну пошту суду надійшла за в.о. сільського голови Савченко Л.Г. про розгляд справи без представника Шимківської сільської ради, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення (а.с.62). Третя особа - Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області у судове засідання, що призначене на 16 вересня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була повідомлена належним чином (а.с.60). При цьому, третя особа причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв, в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву позивача та відповідача, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 27 листопада 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (5-6). Відповідачем у справі є Шимківська сільська рада Ананьївського району Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04377345, яка знаходиться за адресою: 66432, Одеська область, Ананьївський район, с.Шимкове. Третьою особою у справі є Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04057058, яка знаходиться за адресою: 66401, Одеська область, м.Ананьїв, вул.Незалежності, 51. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яке належало [PERSON] , котра померла [INFO] . З копії листа №607/65-16 Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеської області від 17 квітня 2019 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.8). Встановлено, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] , по день своєї смерті, тобто по [INFO] , за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Вербове, що підтверджується копіями довідок за №302 та №301 виданих 13 червня 2019 року Шимківською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.18-19). При цьому, пунктом 4 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України визначено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Абзацом 2 зазначеного пункту визначено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року. Так, при розгляді справи встановлено: Спадщина [PERSON] відповідно до положень ст.525 ЦК Української РСР та ч.2 ст.1220 ЦК України, відкрилася в день її смерті - [INFO] , тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного вбачається, що на момент відкриття спадщини та закінчення строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , Цивільний кодекс України ще не набрав чинності, у зв`язку з чим в даному випадку слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР. Аналогічну позицію висловлено в абзацах 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», в яких зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Також, висновок щодо застосування в даному випадку норм ЦК УРСР узгоджується з правовою позицією, яку висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 2 статті 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіт щодо спадкового майна [PERSON] , [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутній, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56555706, виданої 18 червня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. (.с.12-14). Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з копії листа №1032/65-25 від 27 вересня 2018 року Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7), що в архіві відділу наявні наступні актові записи: - про народження №12 від 22 березня 1966 року, складений Виконавчим комітетом Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно [PERSON] , [INFO] , де батьком зазначений - [PERSON] , а матір`ю зазначена - [PERSON] ; - про народження №24 від 12 червня 1962 року, складений Виконавчим комітетом Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно [PERSON] , [INFO] , де батьком зазначений - [PERSON] , а матір`ю зазначена - [PERSON] . При цьому, в листі від 27 вересня 2018 року Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області додатково повідомляє, що в архіві відділу міститься актовий запис про смерть №6 від 05 травня 2005 року, складений Виконавчим комітетом Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З наведеного вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] , відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР. При цьому, відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 2 статті 549 ЦК УРСР визначено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56556163 виданого 18 червня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. в Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №237/2019 на майно [PERSON] , 1940 року народження, котра померла [INFO] (а.с.10). При цьому, як вбачається з листа №1176/02-14 державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), розміром 5,09 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та рекомендовано звернутися до суду (а.с.9). Указом Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно позовної заяви вбачається, що у позивача [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я [PERSON] . Встановлено, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я « [PERSON] », 24 квітня 1997 року за №194 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0565620 площею 5,09 га в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП ім.Щорса та розташований на території Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією листа Відділу в Ананьївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 28 січня 2019 року (а.с.15). Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного та того, що визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування для позивача породжує певні юридичні наслідки, а саме унеможливлює оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] в частині визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування є обґрунтованою та також підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved