Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах, а також інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, щодо позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS]. Відповідач у справі підтримувала шлюбно-сімейні відносини з сином позивача [PERSON], вона народила від нього сина - [PERSON], [INFO], після народження дитини, вмовила позивачів зареєструвати їх, а також її неповнолітню доньку - [PERSON], , [INFO], у спірній квартирі. Таким чином, відповідачі та її діти були зареєстровані в квартирі з серпня 2012 року, однак, ця реєстрація мала формальний характер, відповідач та її діти ніколи не проживали в спірній квартирі, в подальшому відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та народила від нього ще одну дитину. Позивачам матеріально важко сплачувати за реєстрацію трьох осіб, які не мешкають в квартирі, в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації у спірній квартирі. У судове засідання позивачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заперечень за позовом, заяву про розгляд справи у її відсутність не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надали суду пояснення на позовну заяву, просила розглянути справу у їх відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Судом встановлено, що позивачам на праві власності належить трикімнатна квартира квартира [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло від 24.09.2007 року, реєстраційний номер [NUMBER]) В зазначеному домоволодінні зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми - [PERSON], 2012 року народження, [PERSON], 2002 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та прописку від 25.04.2017 року, виданої дільницею №54 КП «Жилкомсервіс». Як встановлено у ході розгляду справи відповідач та її неповнолітні діти в спірній квартирі не проживаю за місцем реєстрації, не сплачують комунальні послуги, не приходять до квартири, не слідкують за її технічним станом. Згідно повідомлення Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 27.04.2017 року, відповідач та її діти - [PERSON], 2012 року народження, [PERSON], 2002 року народження, в квартирі [ADDRESS], не мешкають. Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачем права на проживання за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Згідно п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 64 ЖК України відповідач є членом сім'ї основного квартиронаймача. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved