Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні його майном з боку відповідача та визнати за ним право власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення [NUMBER] в житловому будинку літ. А -12 на І поверсі, загальною площею 75,8 кв.м., літ.а- ганок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20 червня 2013 року між позивачем та третьою особою без самостійних вимог [PERSON] було укладено усну домовленість щодо зобов'язання позивача в майбутньому придбати у неї належну [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На час укладення такої домовленості у позивача були відсутні кошти в повному обсязі для укладення правочину купівлі-продажу. Проте, враховуючи досягнуті домовленості із [PERSON] позивач погодився здійснити за власні кошти реконструкцію належної їй квартири для укладення в подальшому договору купівлі-продажу. Для виконання таких домовленостей [PERSON] 01 червня 2014 року уклала з відповідачем договір підряду, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання власними силами за рахунок замовника виконати роботи по реконструкції квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В той же час 23 червня 2014 року, до завершення робіт по реконструкції квартири [PERSON] уклала договір купівлі-продажу цієї квартири з позивачем (Договір купівлі-продажу квартири від 23 червня 2014 року посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1232). Фактично роботи по завершенню реконструкції були виконані у строк до 01 липня 2014 року. По закінченню строку вказаного договору Відповідач відмовився передати позивачу реконструйоване приміщення, мотивуючи це тим, що у позивача відсутні належним чином оформлені право встановлювальні документи, оскільки ним договір підряду укладався саме з [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Дніпропетровської міської ради у судовому засідання просив суд винести рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] підтвердила фактичні обставини справи, наголошені позивачем, та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 червня 2014 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1232 належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. 20 червня 2013 року між позивачем та третьою особою без самостійних вимог [PERSON] було укладено усну домовленість щодо зобов'язання позивача в майбутньому придбати у неї належну [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На час укладення такої домовленості у позивача були відсутні кошти в повному обсязі для укладення правочину купівлі-продажу. Проте, враховуючи досягнуті домовленості із [PERSON] позивач погодився здійснити за власні кошти реконструкцію належної їй квартири для укладення в подальшому договору купівлі-продажу. Для виконання таких домовленостей [PERSON] 01 червня 2014 року уклала з відповідачем договір підряду, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання власними силами за рахунок замовника виконати роботи по реконструкції квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В той же час 23 червня 2014 року, до завершення робіт по реконструкції квартири [PERSON] уклала договір купівлі-продажу цієї квартири з позивачем (Договір купівлі-продажу квартири від 23 червня 2014 року посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1232). Фактично роботи по завершенню реконструкції були виконані у строк до 01 липня 2014 року. По закінченню строку вказаного договору Відповідач відмовився передати позивачу реконструйоване приміщення, мотивуючи це тим, що у позивача відсутні належним чином оформлені право встановлювальні документи, оскільки ним договір підряду укладався саме з [PERSON] В результаті проведення робіт по реконструкції вказаної квартири за результатами технічної інвентаризації було встановлення самочинне переобладнання, а сам об'єкт нерухомості має наступні технічні характеристики: нежитлове приміщення [NUMBER] в житловому будинку літ. А -12 на І поверсі, загальною площею 75,8 кв.м., літ.а- ганок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з технічного висновку № б/н від 30 липня 2014 р., підготовленого ТОВ "СТЭКОНИК ЛТД" (ліцензія на здійснення будівельної діяльності серії АГ № 574126, видана Міністерством регіонального розвитку та будівництва України 04 лютого 2011 р. зі строком дії до 04 лютого 2016 р.) за результатами технічного обстеження об'єкта -нежитлове приміщення [NUMBER] в житловому будинку літ. А -12 на І поверсі загальною площею 75,8 кв.м та літ.а- ганок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. побудовані правильно. Відповідають вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших діючих норм і правил, придатні для експлуатації та є безпечними для життя та здоров'я людей, без додаткового прийняття об'єктом нерухомого майна в експлуатацію. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, а відповідно до положень ч. 5 вказаної норми на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 р. № 6/5, рішення суду є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечить закону. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved