Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що дасть підстави для Дніпровського районного у місті Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних змін до актового запису про народження [PERSON], в частині запису даних про батька. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем по справі, [PERSON], вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2005 року. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відносно якої відповідач у встановленому законом порядку визнав своє батьківство. Сімейне життя з відповідачем не склалось і у 2009 році сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, а з 21 липня 2010 року шлюб було розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не мають загального бюджету. [PERSON] ніколи не відвідував доньку, не цікавився її життям, не надавав матеріальної допомоги. Це дуже травмує дитину, яка бачить батька, з яким вони мешкають в одному дворі, і який жодного разу не розпитав про успіхи дитини у школі, не привітав із днем народження, не спілкується із донькою. Рік тому вона виїхала з донькою у Росію, де їй запропонували хорошу роботу та нормальні побутові умови. До того ж, вона зустріла чоловіка, з яким створила сім'ю, 12 травня 2017 року зареєструвала шлюб із [PERSON], який, замінив донці рідного батька. Між донькою і чоловіком склались дружні довірчі стосунки, він цікавиться життям дитини, її навчанням, в усьому допомагає. Можливе вирішення питання про внутрішньосімейне усиновлення. При виїзді доньки до Росії, відповідач надав згоду на тимчасовий виїзд. У теперішній час дитина знаходиться в Україні, і коли знов постало питання про надання дозволу дитині на тимчасовий виїзд за межі країни, відповідач заявив, що надасть його тільки, якщо вона відкликає виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Ця вимога взамін на долю доньки, яка має змогу проживати в повній родині, навчатись, бачити світ, озвучена батьком, який протягом останніх восьми років взагалі забув про існування доньки, батьком, який з листопада 2014 року припинив сплату аліментів її утримання, в результаті чого станом на серпень 2017 року у нього виникла заборгованість сумі 32 306,86 грн., і яку відповідач категорично відмовляється сплачувати, у зв'язку з чим Дніпровським відділом поліції вирішується питання про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Ставлення [PERSON] до дитини, до виконання ним своїх батьківських обов'язків, не залишає сподівань на те, що коли-небудь він проявить батьківські почуття по відношенню до доньки. Всі батьківські почуття відповідача взагалі невільовані, тому вважає, що при таких обставинах, вона має підстави, захищаючи права неповнолітньої доньки, звернутись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувала у шлюбних відносинах з 30 квітня 2005 року по 21 липня 2010 року. Шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11, 13). З доводів позовної заяви вбачається,з моменту припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] ніколи не відвідував доньку, не цікавився її життям, не надавав матеріальної допомоги. Це дуже травмує дитину, яка бачить батька, з яким вони мешкають в одному дворі, і який жодного разу не розпитав про успіхи дитини у школі, не привітав із днем народження, він навіть не спілкується із донькою. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки. Заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], за період з 25.11.2014 року по 14.08.2017 року складає 32306,86 грн., що підтверджується копією довідки про заборгованість по аліментам [PERSON], копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2009 року (а.с. 23, 24). Судом встановлено, що позивач разом із донькою зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ «Інфо-Ком» № 001032446 від 17.08.2017 року (а.с. 15). Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] 12 травня 2017 року зареєструвала шлюб з громадянином Росії [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12), та відповідно до довідки поставлена на облік у міжрайонному відділі УФМС Росії по Ростовській області у м. Зерноград (а.с.19-20). Згідно довідки муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи основної загального освітньої школи м. Зернограда [PERSON], [INFO], навчається у 6 класі на підставі наказу від 31 травня 2017 року, що підтверджується довідкою про навчання № 68 (а.с.21). Згідно витягу з кримінального провадження №12017040790001436 Дніпровським ВП Кам'янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області 17 серпня 2017 року відносно [PERSON] внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 164 КК України у зв'язку зі злісним ухиленням від сплати аліментів (а.с.16). Згідно висновку органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 13.10.2017 року № 6-11/655 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO]», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки останній донькою не опікується, не цікавиться життям та розвитком, матеріально не забезпечує (а.с.31-32). Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 13.10.2017 року № 6-11/655 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO]», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки останній донькою не опікується, не цікавиться життям та розвитком, матеріально не забезпечує. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально дитину не утримує та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, а також надану суду письмову заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Згідно ст. 11, ст. 88 ЦПК України, враховуючи відсутність вимог позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат при розгляді справи, віднести їх за рахунок позивача.

Outcome: approved