Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тарутинської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що 11 березня 2004 року між ним та [PERSON] було складено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» розміром 6.95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Маючи на руках договір дарування та сертифікат на право на земельну частку (пай) позивач звернувся до ПП «Праймгеоцентр-юг» з заявою виготовити йому технічну документацію для державного акта на право приватної власності на землю, яка була виготовлена 05 жовтня 2012 року. 15 травня 2013 року він звернувся до відділу Держземагентства у Тарутинському районі з зявою надати йому Державний акт на право приватної власності на землю та присвоїти земельній ділянці кадастровий номер. Того ж дня позивачу було надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно якого інформація про зареєстроване право на земельну ділянку площею 5.7147 га, яка розташована на землях Ганнівської сільської ради, якій присвоєно кадастровий номер 5124782800:01:001:0209 у Державному земельному кадастрі відсутня. 08 жовтня 2013 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Однак, 24 жовтня 2013 року державним реєстратором права на нерухоме майно було винесено рішення, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку у зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують виникнення права власності на нерухоме майно, а саме відсутній Державний акт на право власності на землю. У зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю отримати не можливо, так як 01.01.2013року вступив в силу Закон України " Про Державний земельний кадастр" , який такий документ, як державний акт на право приватної власності на землю анулював, позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу його відсутність (а.с.27). Представник відповідача - голова Тарутинської районної державної адміністрації Матчин В.О. у судове засідання не з'явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 21), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи - начальник реєстраційної служби Драгой І.І. у судове засідання не з'явилась. На адресу суду від представника третьої особи надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без її участі (а.с.22). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, тому необхідно керуватися ЦК України. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При зазначених обставинах суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved