Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2014 р., за період якого у них народилося двоє дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час сторони проживають окремо. Позивач разом з дітьми переїхала проживати до своїх батьків. Вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки ніде не працює, не отримує доходу, веде догляд за найменшою донькою, Участі в утриманні дітей відповідач не приймає, хоча є працездатним, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий, досить високий заробіток, а тому в змозі сплачувати аліменти. Просить суд винести рішення, яким присудити до стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Адвокат позивача Томищ М.С., яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх з позивачем відсутності. Позов підтримують повністю та просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Його адвокатом Мацола А.В., діючої на підставі ордеру, також подано суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Крім того, нею подано відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги відповідач [PERSON] визнає частково та згідний сплачувати на утримання доньок [PERSON] та Анісії аліменти у розмірі по 1100 гривень, посилаючись на наступне. З позивачкою [PERSON] відповідач перебуває у шлюбі з 02.09.2014 року, та за період перебування відповідача за межами країни на заробітках вона забрала дітей та переїхала до своїх батьків. Відповідач забезпечує своїх дітей всім необхідним, приймає участь у їх вихованні. На даний час він є безробітним, постійного місця роботи не має, дохід отримує від тимчасових заробітків. На його утриманні також перебуває син [PERSON] , [INFO] , на його він сплачує аліменти у розмірі 1100 гривень, присуджені рішенням Хустського районного суду від 17.12.2018 року. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 02.09.2014 року у виконкомі Липчанської сільської ради Хустського району, а/з №23. За спільного проживання у них народилося двоє дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач зобов`язання по утриманню дітей належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не бере участі в забезпеченні дітей, хоча виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з рішення Хустського районного суду від 17.12.2018 року також на утриманні у відповідача [PERSON] . знаходиться син [PERSON] , [INFO] , на якого він сплачує аліменти у розмірі 1100 гривень, до досягнення ним повноліття. Відповідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Крім цього, малолітня [PERSON] перебуває на «Д» обліку амбулаторії с. Липча як така, що часто хворіла простудними захворюваннями, рецидивуючими бронхітами. Дитина самостійно проходить медикаментозне лікування /довідка, видана 19.11.2019 року Хустським центром ПМСД/. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином не надає матеріальне утримання своїм дітям, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для їх належного розвитку, лікування, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]., враховуючи те, що місце його роботи та розмір доходу не відомі, згідний сплачувати аліменти на утримання доньок у розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сумі по 1500 /одній тисячі п`ятсот/ гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved