Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про витребування майна з чужого володінння та визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 липня 2013 року між ПАТ КБ "Приват Банк" в особі імені [PERSON] від його імені (в якості продавця) та [PERSON] (в якості покупця) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1873. Предметом даного договору купівлі-продажу стала квартира [ADDRESS], розташована на дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, позначеного на плані літ. «А», трьохкімнатна, загальною площею 65,80 кв.м., в тому числі балкон площею 1,00 кв.м., лоджія площею 1,90 кв.м., житловою площею 40,60 кв.м.. 06 серпня 2013 року між [PERSON] від імені [PERSON] (в якості дарувальника) та [PERSON] від імені неповнолітньої доньки [PERSON] (в якості обдаровуваної) укладено договір дарування вище вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2213 (договір дарування). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 червня 2014 року по цивільній справі за №303/887/14-ц/864/13 за його позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладено 06 липня 20013 року між [PERSON], від імені якого діє ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Клімішена О.В., та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1873. Дане рішення набуло законної сили 24.06.2014 року. Однак, зважаючи на наявність договору дарування від 06 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] від імені [PERSON] (в якості дарувальника) та [PERSON] від імені неповнолітньої доньки [PERSON] (в якості обдаровуваної), він позбавлений можливості відновити своєправо власності на спірну квартиру шляхом внесення відповідних записів до реєстру прав власності на нерухоме майно та оспорюється відповідачем по справі. Вважає, що йому у зв'язку з недійсністю договору купівлі-продажу квартири від 06 липня 2013 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS], та оскільки право власності не визнається відповідачем, він має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно. Тому, просить витребувати від [PERSON] в його користь квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача, [PERSON], законного представника малолітньої [PERSON] судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Позивач подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, отже, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачки, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача з якої слідує, що позивач позов підтримує, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що 06 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Клімішена Олега Володимировича від імені [PERSON] (в якості продавця) та [PERSON] (в якості покупця) укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1873 (далі за текстом - Договір купівлі-продажу). Предметом даного договору купівлі-продажу стала квартира [ADDRESS], розташована на дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, позначеного на плані літ. «А», трьохкімнатна, загальною площею 65,80 кв.м., в тому числі балкон площею 1,00 кв.м., лоджія площею 1,90 кв.м., житловою площею 40,60 кв.м. (а.с.8-12). Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 червня 2014 року по цивільній справі за №303/887/14-ц/864/13 за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладено 06 липня 20013 року між [PERSON], від імені якого діє ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Клімішена О.В., та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1873 (а.с.13-14). Дане рішення набуло законної сили 24.06.2014 року. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Частиною 3 статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно і особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved