Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на квартиру №7, розташовану за адресою м.Маріуполь, пр.Будівельників, б. 109, кв.7, загальною площею 45,0 кв.метрів, жилою площею 28,4 кв. метрів, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 14.04.2015 року. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що її мати [PERSON], відповідно ордеру № 2707, виданого виконавчим комітетом Жовтневої міської ради депутатів трудящих 31.05.1968 року на склад сімї з двох чоловік була надана двокімнатна кооперативна квартира [ADDRESS], оскільки була членом кооперативу. На підставі виданої ЖБК «Світоч» довідки про виплату пайового внеску у 1983 році за квартиру була здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] на спірну квартиру за реєстровим № 35500, що підтверджується реєстраційним посвідченням виданим 15.11.1991 року Маріупольським БТІ. Однак за життя [PERSON] свідоцтво на право власності на спірну квартиру не отримала, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ за №2972 від 17.11.2015 року. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все належне їй мано [PERSON]. Спадок після смерті матері прийняла, однак у видачі свідоцтва про право на спадок за заповітом на квартиру [ADDRESS] було відмолено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, тому звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача ЖБК «Світоч» надав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ФР №282324 виданого 01.04.1983 року. Позивач є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ЦЮ №109018 виданого 23.10.1951 року. [PERSON], померла 14 квітня 2015 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №912135 виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 15 квітня 2015 року. За життя [PERSON] отримала ордер №2707 на вселення у квартиру №7 по пр. Будівельників у м. Маріуполі в ЖБК «Світоч», виданого 31.05.1968 року виконавчим комітетом Жовтневої міської ради народних депутатів трудящих. Відповідно довідки №1 від 16.11.2015 року виданої Житлово-будівельним кооперативом «Світоч», вартість квартири 7 по проспекту Будівельників у м. Маріуполі у розмірі 4178 руб. сплачено повністю у 1983 році членом ЖБК «Світоч» [PERSON]. У зазначеній квартирі, [PERSON] була зареєстрована та мешкала з 16.08.1968 року по момент смерті. Відповідно технічного паспорту, виготовленого 16.11.2015 року Маріупольським БТІ, на квартиру [ADDRESS], власником квартири зазначено [PERSON]. Згідно довідки від 17.11.2015 №2972 виданої Маріупольським БТІ, двокімнатна квартира №7, розташована у будинку №109 по проспекту Будівельників в місті Маріуполі, має житлову площу 28,4 м2, загальна площа 45,0м2. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 12.07.2008 року державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], яким заповіла все належне їй мано [PERSON]. Відповідно постанови державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 19.11.2015 року №2479/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої 14 квітня 2015 року [PERSON], яке складається з квартири номер 7 (сім), розташованої у будинку номер 109 по проспекту Будівельників у місті Маріуполі. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод та інтересів та має право на захист таких прав. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.Положеннями\~ст. 15 Закону України «Про власність» від 1991 року, який діяв до вступу в законну силу\~Цивільного кодексу України від 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно\~ст. 128 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України від 2003 року\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За\~ст. 384 ЦК України від 2003 року\~в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявши спадщину, якщо в термін, встановлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України він не заявив про відмову від прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач відповідно до вимог законодавства звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак за відсутністю правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру після смерті своєї матері. Згідно зі ст. 1299 ЦК України якщо у спадщині, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, судом визнається доведеною належність спірної квартири померлій особі - [PERSON] на момент смерті. Відсутній правовстановлюючий документ мав бути лише доказом належності квартири спадкодавцю, а його відсутність сама по собі не призводить до припинення права власності. З урахуванням того, що [PERSON] при сплаті пайового внеску придбала квартиру [ADDRESS], але за життя спадкодавця не було проведено державної реєстрації прав власності на квартиру, спадкоємець [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину у встановленому цим законом порядку за відсутності правовстановлюючих документів на спірну квартиру, таким чином у позивача виникла перепона в отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 14.04.2015 року, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved