Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,41 га, що розташована в адміністративних межах Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка належала її бабі [PERSON] , яка померла [INFO] , а в подальшому її батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Не може оформити свої спадкові права у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. В судове засідання представник позивача за дорученням Брус С.М. не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачами, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (копія виданого повторно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , а.с. 15). Спадщину після її смерті шляхом вступу у фактичне управління і володіння спадковим майном прийняв син [PERSON] (довідка від 02 травня 2020 року, а.с. 20). При цьому юридичне оформлення спадкових прав спадкоємець не здійснив, свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно не отримував. Серед іншого, [PERSON] успадкував після смерті матері земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,41 га, що розташована в адміністративних межах Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району ( копія державного акту, а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , а.с. 9).Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Позивач та відповідач [PERSON] є дітьми померлого, а [PERSON] - дружиною (копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25 травня 2020 року № 00026440759, а.с. 10,13-14, 62). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка, успадкована ним від матері. У відповідності до п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли до 01 січня 2004 року, в обох випадках суд має застосовувати відповідні норми Цивільного кодексу Української РСР . За положеннями ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазанчені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 22 травня 2020 року № 1390, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою також були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). З копії спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Черкаської області Співак М.А. (а.с.45-69) вбачається, що спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. У встановлений законодавством 6-місячний строк з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався. Серед осіб, які проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті спадкоємцями першої черги є: дочка [PERSON] , син [PERSON] та дружина [PERSON] (відповідачі по справі). А відтак, суд приходить до висновку, що спадкоємцями померлого [PERSON] , які прийняли спадщину у встановлений законом спосіб - є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку сторонам по справі відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Золотоніського міського нотаріального округу Співак М.А. № 127/01-16 від 28 травня 2020 року, а.с. 69). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] на земельну ділянку, що є предметом спору не претендують, позов визнають. Згідно інформації відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області земельна ділянка, що належала [PERSON] площею 2,41 га, має кадастровий номер 7125182400:02:000:0320. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об`єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. За положенням ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна за законом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved