Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що 28.08.1997 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.01.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач вказує, що за період шлюбу ними спільно було придбано рухоме та нерухоме майно, зокрема, автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу [NUMBER] від 25.12.2008 року Миргородським ВРЕР за [PERSON], а також житловий будинок [ADDRESS], який також зареєстрований на ім'я [PERSON] Даний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0788 га, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вона з малолітніми дітьми залишилась проживати у житловому будинку [ADDRESS], а [PERSON] став проживати з іншою жінкою в с. Затін Великобагачанського району Полтавської області. Угоди про добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя між ними, як вказує позивач, не укладалось. Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст.ст.70,71 СК України, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд виділити спільне сумісне майно подружжя - житловий будинок [ADDRESS], а [PERSON] виділити ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.а.с.2-4). 13.11.2013 року та 06.03.2014 року [PERSON] подала уточнюючі позовні заяви, в яких просила суд остаточно розподілити спільне сумісне майно подружжя і з урахуванням визнання відповідачем позову, просила виділити їй та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0788 га, яка розташована в [ADDRESS], що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5320255100:30:004:0045 та земельну ділянку площею 0,0940 га, яка розташована в [ADDRESS], що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5320255100:30:004:0046. [PERSON] просила виділити автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу [NUMBER] від 25.12.2008 року Миргородським ВРЕР за [PERSON] (а.с.а.с.69-70,104-105). В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в обґрунтуванні заявленого первинного позову та уточнених позовних заяв і просила суд її уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя визнав у повному обсязі і не заперечив проти їх задоволення. Йому судом були роз'яснені положення ч.4 ст.174 ЦПК України. Не заперечував проти вартості житлового будинку з надвірними будівлями та автомобіля ВАЗ-211140, 2008 року випуску. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову." Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, що надані на засадах змагальності і диспозитивності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.08.1997 року. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.01.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.27). Від цього шлюбу сторони у справі мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.6,23-24). Сторонами у справі визнається, що після розірвання шлюбу [PERSON] разом з малолітніми дітьми залишилась проживати в житловому будинку [ADDRESS], а [PERSON] став проживати в [ADDRESS]. також відповідачем визнається та обставина, що після розірвання шлюбу він забрав собі транспортний засіб автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу [NUMBER] від 25.12.2008 року Миргородським ВРЕР за [PERSON] З матеріалів даної цивільної справи (позовної заяви та уточнюючих позовних заяв) вбачається, сторонами у справі визнається і не заперечується, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям [PERSON] у спільну сумісні власність придбано (набуто) житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0788 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5320255100:30:004:0045; земельна ділянка площею 0,0940 га, що розташована по [ADDRESS] і призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5320255100:30:004:0046, а також транспортний засіб автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу [NUMBER] від 25.12.2008 року Миргородським ВРЕР за [PERSON] (а.с.а.с.10-14,15-20,21,22,48). Житловий будинок [ADDRESS], дві земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] (площею 0,0788 га, що призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5320255100:30:004:0045 та площею 0,0940 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5320255100:30:004:0046) та автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстровані за одним із членів подружжя - [PERSON]. З даних технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] вбачається, що самочинно збудованих об'єктів нерухомості в ньому не має (а.с.а.с.10-14). Згідно ч.1 ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Положення ч.2 цієї статті визначають можливість відступлення від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Отже, виходячи з досліджених матеріалів справи та сукупності доказів, що подані сторонами, виходячи з обґрунтування заявленого позову та поданих уточнених позовних вимог, меж судового розгляду суд приходить до висновку, що стороною позивача у справі, виходячи з положень ст.ст.60,69,70-71 СК України доведено належним доказами у справі, що житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0788 га, яка розташована в [ADDRESS], що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5320255100:30:004:0045, земельна ділянка площею 0,0940 га, яка розташована в [ADDRESS], що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5320255100:30:004:0046 та автомобіль ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований Миргородським ВРЕР ДАІ 25.12.2008 року є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON]. Наявні у справі розписки [PERSON] та [PERSON] від 06.02.2010 року щодо спільного сумісного майна подружжя по суті відповідають в даний час уточненим позовним вимогам [PERSON], яка не претендує на рухоме майно подружжя, що залишилося після розірвання шлюбу у [PERSON] (а.с.а.с.25,26). При цьому, зазначення у даних розписках [PERSON] та [PERSON] про не звернення до суду з позовом про поділ майна судом не може бути прийняте судом до уваги, оскільки кожній особі гарантовано її конституційне право на звернення до суду за захистом свого порушеного, не визнаного або оспорюваного права; право на захист цивільного права особа здійснює на свій розсуд. По даній цивільній справі за клопотанням позивача в порядку ст.143 ЦПК України призначалась та проводилась судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення ринкової вартості житлового будинку [ADDRESS] (а.с.50). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №127 від 14.10.2013 року з фототаблицею до неї (а.с.а.с.53-63), вартість домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] складає 74470 грн. (житловий будинок літ. «А-1» складає 58985 грн., погріб вхідний літ. «Б» - 4220 грн., сарай літ. «В» - 11264 грн.). [PERSON] не заперечував проти визначеної позивачем вартості транспортного засобу автомобіля ВАЗ-211140, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу [NUMBER] від 25.12.2008 року Миргородським ВРЕР за [PERSON], вартістю 69000 грн., тому, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Для визначення необхідності правильності сплати судового збору за вимогами про виділення земельних ділянок, береться за основу нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS], що надана Відділом Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області (а.с.а.с.91,92). Суд детально проаналізував і приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №127 від 14.10.2013 року щодо вартості домоволодіння по [ADDRESS], оскільки під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами). При цьому, як вказано, для визначення дійсної вартості майна при необхідності призначається експертиза. Дана експертиза проведена уповноваженою на те особою - експертом Авдєєвою Н.М., яка внесена у встановленому порядку до Реєстру атестованих судових експертів, в межах її компетенції і цей експерт має право проводити даний вид експертизи, експерт Авдєєва Н.М. має стаж експертної роботи з 2000 року. У відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи безпосередньо визнання відповідачем [PERSON] уточнених позовних вимог [PERSON] з позиції ч.4 ст.174 ЦПК України суд, виходячи з меж та суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, і з урахуванням досліджених матеріалів справи, приймає визнання відповідачем [PERSON] уточненого позову [PERSON], оскільки це є процесуальним правом відповідача, виходячи з положень ч.2 ст.31 та ст.174 ЦПК України, узгоджується з сукупністю досліджених письмових доказів у справі і не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Також, в судовому засіданні [PERSON], визнаючи уточнені позовні вимоги, посилався на те, що цим своїм правом від користується, враховуючи також і інтереси його малолітніх дітей, які проживають після розірвання шлюбу разом з матір'ю [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS]. Отже, системний аналіз положень чинного законодавства у сукупності з дослідженими доказами у справі свідчить про те, що в даний час, з урахуванням визнання уточненого позову відповідачем у справі згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України, є передбачені законом підстави для задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved