Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю, що знаходиться в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2005 року і на даний час вона відкрито і безперервно користується нежитловою будівлею, що знаходиться в с. Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишківської сільської ради від 10 травня 2019 року №13 даній нежитловій будівлі присвоєно адресний номер :5-Б. Наявність майна підтверджується виготовленим на ім`я [PERSON] технічним паспортом на нежитлову будівлю від 03.05.2019 року. За весь період володіння і користування даним майном вона за свій рахунок утримує будівлю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Також заявила клопотання про допит свідків, які можуть підтвердити той факт, що вона користується даною будівлею вже тривалий час. У судове засідання представник Вишківської сільської ради не з`явився, однак в матеріалах справи знаходиться заява сільського голови Штемер Г.М. про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. 01 жовтня 2019 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за повідомленням виконувача обов`язків керівника місцевої прокуратури про вступ прокурора у справу, допущено прокурора Ужгородської місцевої прокуратури. 01 жовтня 2019 року Ужгородською місцевою прокуратурою подано відзив на позов. В судовому засіданні прокурор Безугла І.І. позов не визнала та просила у задоволенні такого відмовити. 07 лютого 2020 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за заявою керівника Ужгородської місцевої прокуратури було залучено як третю особу на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області. 23 березня 2020 року до суду подано письмові пояснення по справі від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. Представник третьої особи на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Представник третьої особи на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] думку прокурора Безугла І.І.,дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] безперервно та відкрито володіє нерухомим майном-нежитловою будівлею (прокат лиж) більше 10 років в с. Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою виданою Вишківською сільською радою від 23.06.2020 року №60. Також копією рішення виконавчого комітету від 10.05.2019 року №13 підтверджується той факт, що присвоєно адресний номер нежитлової будівлі № [ADDRESS] , який розташований в с. Вишка і належить громадянці [PERSON] Також технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на нежитлову будівлю є [PERSON] . Окрім цього, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили той факт, що [PERSON] тривалий час, відкрито, безперервно користується даною будівлею. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися нежитловою будівлею, що за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved