Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просить виселити його із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що ним з прилюдних торгів була придбана квартира [ADDRESS] за 82199 грн. 95 коп. Вказана квартира ним зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За його заявою відповідач був знятий з реєстраційного обліку. Починаючи з грудня 2013 року відповідач перешкоджає його проживанню у власні квартирі. Його неодноразові вимоги щодо виселення з квартири були проігноровані відповідачем. Своїм проживанням у квартирі відповідач створює позивачу перешкоди у вільному користуванні своєю власністю та порушує його законні права, як власника майна. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся за його фактичним місцем проживання, яке зазначене позивачем у позовній заяві, проте в судове засідання повторно не з'явився. До суду повернулися конверти з судовими повістками на яких містяться позначки причини їх повернення - "За закінченням терміну зберігання". Крім цього відповідач був повідомлений про час та місце слухання справи шляхом публікації в пресі (а.с.55). На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України за згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва від 07.05.2014 року позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 4) Як вбачається із зазначеного свідоцтва, квартира [ADDRESS] раніше належала [PERSON] та була набута у власність [PERSON] на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Інформацією із державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. (а.с. 5) Відповідач [PERSON] не зареєстрований у квартирі квартира [ADDRESS]. Що підтверджується довідкою (а.с.6). Згідно відомостей Світловодського РС УДМС України у Кіровоградській області відповідач [PERSON] був знятий з реєстрації з 20.05.2014 року (а.с.48). Отже, як вбачається з матеріалів справи квартира, яка належала відповідачу [PERSON] являлась предметом іпотеки, на яку було звернуто стягнення у зв'язку із невиконанням ним боргового зобов'язання. Як зазначає позивач ним неодноразово висувались вимоги до відповідача про звільнення житлового приміщення, що було ним проігноровано. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 40 цього ж Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідача [PERSON] відсутні правові підстави для проживання у квартирі, яка належить [PERSON] Проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачу створює йому перешкоди у вільному володінні користуванні та розпорядженні зазначеним майном та порушує його права як власника, передбачені ч. 1 ст. 319 ЦК України. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, право власності позивача на житлове приміщення підлягає захисту шляхом виселення відповідача [PERSON] із належної позивачу квартири. Аналізуючи наведені докази, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 319, 391 ЦК України ч. 3 ст. 109 ЖК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved