Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10305,37 грн. В обґрунтування позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20.10.2010 року та отримав кредит, розмір якого в подальшому було збільшено до 8000,00 грн. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Правонаступниками померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 20.10.2010 року становить - 10305,37 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10305,37 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.09.2021 року провадження по справі відкрито, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомлення сторін та за клопотанням позивача витребувано з Другої маріупольської державної нотаріальної контори копію спадкової справи та інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів у центрі надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Представник позивача в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Згідно з ч. 1ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі відзив на позов до суду не надіслали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного. Судом встановлено, що 20.10.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.21). До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.(а.с. 22-46). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст. 1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Суд, оцінивши надану сукупність доказів, вважає встановленим факт того, що Банк надав [PERSON] кредит, розмір якого в подальшому було збільшено до 8000,00 грн. Доказів іншого відповідачами суду не надано. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, кредит та відсотки за його користування не сплатив, станом на 28.06.2018 року заборгованість позичальника перед банком становить 10305,37 грн., яка складається з наступних сум: 10305,37 грн. - заборгованості за тілом кредиту. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 02.07.2018 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 630 (а.с.53). 05.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з претензію, з метою отримання відомостей чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком (а.с.55). 29.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанком» було направлено листи-претензії [PERSON] , [PERSON] в якому зазначено, що заборгованість позичальника [PERSON] перед банком становить 10305,37 грн. (а.с. 57-58). Другою маріупольською державною нотаріальною конторою 26.12.208 року відкрито спадкову справу №317/2018 року відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 89). 26.12.2018 року до Другої маріупольської нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] відповідно до якої, остання приймає спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАГС Жовтневого райвиконкому м. Жданова [PERSON] народилася [INFO] , батьками є: [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис №1597 (а.с. 95). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.11.2006 року виданого Приморським відділом реєстрацій актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після якого прізвище дружини змінено на " [PERSON] ", про що внесено актовий запис №513 (а.с.96). Згідно Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі від 26.12.2018 року за №54623755 зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.100). 26.12.2018 року до Другої маріупольської нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] відповідно до якої, остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.102). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 01.09.1973 року виданого Будинком одруження Донецької області м. Жданова [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували 01.09.1973 року шлюб, про що внесено актовий запис №3167 (а.с.105). 26.12.2018 року до Другої маріупольської нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] відповідно до якої, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.106). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.04.1980 року відділом РАГС Жовтневого райвиконкому м. Жданова [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис №584 (а.с. 110). 26.12.2018 року до Другої маріупольської нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] відповідно до якої, останній приймає спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с.111). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 18.08.1992 року відділом РАГС Приморського райвиконкому м. Жданова [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис №627 (а.с. 113). Згідно довідки про надання інформації від 09.01.2019 року за № 03-12-1320 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.115). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2014 року за №16031581 квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 118-119). Згідно довідки про надання інформації від 23.10.2021 року за № 099-99.02-22613 виданої відділом аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.120). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно приписів ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово,статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємці, які за законом після смерті [PERSON] звернулися до нотаріальної контори та прийняли спадок - є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Посилання у даній статті про необхідність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог до спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, оскільки Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України дозволяє приймати претензії від кредиторів спадкодавця нотаріусові за місцем відкриття спадщини в строк, установлений даною статтею. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги (абзац перший пункту 189 Інструкції). Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст.1281 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», звернуто увагу на те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконання обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Отже, спадкоємці зобов`язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя, однак лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Враховуючи те, що відповідачі прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , тому вони є боржниками перед кредитором та зобов`язані погасити перед ним суми, які виникли у позичальника за життя у межах вартості майна, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2010 року в розмірі 10305,37 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved