Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач 22.05.2015 року звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про встановлення факту належності на праві власності померлим, визнання права власності на ? частину житлового будинку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.02.2011 року померла його мати [PERSON], а 28.03.2011 року помер батько [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Чичеріна, 3. У звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно, нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із чим [PERSON] просить суд: встановити факт належності на праві власності житлового будинку, розташованого адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Чичеріна, 3, [PERSON], померлому 28.03.2011 року та [PERSON], померлій 23.02.2011 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Чичеріна, 3. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити (а.с.61). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2011 померла [PERSON]С, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 260479, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Білгород-ДЖністровському Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області (а.с.12). 28.03.2011 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 260464, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області(а.с.11). Позивач є рідним сином померлої [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.5).Відповідач [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON] та сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.41) Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 90, виданої КП «ЖЕО №1» від 01.06.2011 року, [PERSON], яка померла 23.02.2011 року проживала за адресою: [INFO]. Разом з нею на день смерті проживали та були зареєстровані чоловік: [PERSON], син: [PERSON], [INFO], син: [PERSON], 1981 р.н (а.с.16). У відповідності до довідки № 91, виданої КП «ЖЕО №1» від 01.06.2011 року, [PERSON], який помер 28.03.2011 року проживав за адресою: [INFO] з ним на день смерті проживали та були зареєстровані: син: [PERSON], [INFO], син: [PERSON], [INFO] (а.с.16). Позивач у своєму позові стверджує, що після смерті батьків відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Чичеріна, 3, проте нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно (а.с.17). Згідно висновку Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 р., розяснено, що у відповідності до ст. 12 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-ХІІ «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Відтак правовою підставою для визнання права власності на спадковий будинок за відсутності правовстановлюючих документів є рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення № 918 від 16.12.1986 року виконавчого комітету Білгород-Дністровької ради народних депутатів, вирішено виділити земельну ділянку площею 0,06 га та дозволити будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON] по вул. Чичеріна, 3 в м.Білгород-Дністровський Одеської області, складом сімї 4 особи (а.с.7) 30.05.1987 року між виконкомом Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів в особі [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено типовий договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності (а.с.9-10). 15.02.1990 року [PERSON] та [PERSON] видано дозвіл на проведення робіт (а.с.8). Згідно листа № 883 від 06.07.2015 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», станом на 31.12.2012 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не проводилася державна реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресю: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Чичеріна, 3 (а.с.55). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право власності на майно померлих [PERSON] та [PERSON] (житловий будинок), як за спадкоємцем першої черги за законом у розумінні положення ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, бо, позивач і фактично і юридично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Таким чином, на момент відкриття спадщини, до складу спадщини, входили усі права та обовязки [PERSON] та [PERSON], які належали їм на день смерті. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем 1 черги після смерті [PERSON] та [PERSON] , постійно на момент смерті проживав разом з батьками у спірному житловому будинку,тобто фактично прийняв спадщину, та у встановлений чинним законодавством строк звернувся до державного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, та не відмовився від неї, тобто юридично прийняв спадщину, а також враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] є також спадкоємцем 1 черги після смерті батьків, що свідчить про те, що частки спадкоємців у спадщині мають бути рівними, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню.

Outcome: approved