Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Лікар-фтизіатр протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 КУ «СМБЛ» [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з заявою про примусову госпіталізацію до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру хворого [PERSON] для проходження лікування. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що [PERSON], 21.05.1976р.н., який зареєстрований за адресою: [INFO], хворіє на заразну форму туберкульозу. [PERSON] порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Після розгляду медичної документації на лікарській комісії від 28.01.2016р. було зроблено висновок про необхідність ізоляції та примусової госпіталізації хворого до протитуберкульозного закладу та звернення до суду з цього приводу. Представник протитуберкульозного відділення [PERSON] у судовому засіданні заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, однак відповідно до ст. 285 ЦПК України, у випадку коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби участь такої особи у судовому засіданні не обовязкова. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно висновку лікарської консультативної комісії консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 КУ «СМБЛ» № 210 від 28.01.2016р., хворий [PERSON], 21.05.1976р.н.., зареєстрований за адресою: м Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський 77а/58, перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра з вересня 2015р.. Діагноз: Мультирезистентний туберкульоз (17.09.2015р.) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + (плюс) МБТ + (плюс) М- (мінус) К + (плюс) Резистентність 1+ (НRЕS) Резистентність 2 0 (нуль) Гіст0 (нуль) кат4 (Рецидив) ког3 (2015) Стан після операції (03.11.2005р.) - резекції S1S6 правої легені з приводу туберкульозу правої легені. [PERSON] страждає на туберкульоз легень з 2005р. Був знятий з диспансерного обліку в квітні 2009р. по одужанню і закінчення термінів спостереження у фтизіатра. У серпні 2015р. хворий госпіталізований в інфекційне відділення м Сєвєродонецька зі скаргами на підвищення температури тіла до 38 - 39С, кашель з мокротою, задишку при фізичному навантаженні. Консультований фтизіатром м. Сєвєродонецька 10.09.2015р.. Виставлено діагноз: Рецидив туберкульозу (09.2015г.) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція+(плюс) МБТ+(плюс) М+(плюс) К0 (ноль) Резистентність 1 0 (нуль) Резистентність 2 0 (нуль) Гіст0 (нуль) кат2 ког3 (2015р.) Стан після операції (03.11.2005р.) - Резекції S1S6 правої легені з приводу туберкульозу правої легені. 15.09.2015р. госпіталізований в Харківський обласний протитуберкульозний диспансер №1. Виписаний з відділення 19.10.2015р. за самовільне залишення. З 04.11.2015р. продовжив лікування амбулаторно під контролем матері, тому що проходив лікування у хірурга з приводу постін'єкційнного інфільтрату лівої гомілки з ураженням дрібних артерій гомілки внаслідок внутрівенної ін'єкції опіоїдів. Згідно результату тесту на медикаментозну чутливість від 16.09.2015р. і висновку ЦВКК ХРТБ Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру від 05.11.2015р. переведений в категорію 4 з діагнозом: Мультирезистентний туберкульоз (17.09.2015р.) верхньої частки правої легені (інфільтративний) Деструкція + (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К + (плюс) Резистентність 1+ (НRЕS) Резистентність 2 0 (нуль) Гіст0 (нуль) кат4 (Рецидив) ког3 (2015р.) Стан після операції (03.11.2005р.) - Резекції S1S6 правої легені з приводу туберкульозу правої легені. 15.12.2015р. хворий звернувся до фтизіатра м. Сєвєродонецька зі скаргами на підвищення температури тіла до 39С, кашель з мокротинням, осиплість голосу, слабкість. При обстеженні виявлено негативна рентгендинаміка (оглядова рентгенограма органів грудної клітки від 15.12.2015р.). Медична документація на [PERSON] представлена на засідання ЦВКК ХРТБ Луганського обласного протівотуберкулезного диспансеру 29.12.2015р.. З огляду на негативну рентгендінаміку, низьку прихильність пацієнта до лікування рекомендовано продовжити лікування під контролем медичних працівників, тобто в умовах ДОТ-кабінету н базі протитуберкульозного відділення КДПО №1 КУ «СМБЛ». 04.01.2016р. хворий дав розписку про відмову від лікування туберкульозу в амбулаторних та стаціонарних умовах, про відповідальність за Законом України був ознайомлений. 06.01.2016р. медична документація повторно представлена на ЦВКК ХРТБ Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру. Рекомендовано залучити [PERSON] до стаціонарного лікування за рішенням суду. Хворий [PERSON] ухиляється від подальшого лікування та відвідування лікаря - фтизіатра м Сєвєродонецька. Неодноразово викликався дільничною медсестрою протитуберкульозного відділення КДПО №1 КУ «СМБЛ» (11.01.2016р., 15.01.2016р., 21.01.2016р.), запрошувався через матір, тому що особисто від контакту з медичними працівниками ухиляється. Зі слів матері син відмовляється від явки до фтизіатра і подальшого лікування. [PERSON] є бактеріовидільником і представляє високу епідеміологічну небезпеку поширення туберкульозу серед навколишнього населення. Комісія одноголосно постановила: згідно зі ст. 11 Закону Украіїни № 4565-VI від 22.03.2012р. «Про внесення змін до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» хворий [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру. Мінімальна тривалість стаціонарного лікування - три місяці. Рекомендовано підготувати та направити заяву до суду про примусову госпіталізацію хворого [PERSON]. Викладене вище також знайшло своє відображення у витягу з амбулаторної карти хворого [PERSON] від 28.01.2016р.. Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу. Наказом Міністерства охорони здоровя України від 04.09.2014 року № 620 затверджено уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дорослим "Туберкульоз". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, який встановлено вищевказаним Наказом, а саме не дотримується етикету кашлю, не уникає місць скупчення людей, ухиляється від лікування, не носить хірургічну маску. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії № 210 від 28.01.2016р. та витяг з амбулаторної карти від 28.01.2016р. містять в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації до Лисичаснького обласного протитуберкульозного диспансеру [PERSON], який є хворим на туберкульоз та порушує протиепідемічний режим. У звязку із викладеним, суд вважає необхідним заяву лікаря-фтизіатра протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення №1 КУ «СМБЛ» [PERSON] про обовязкову госпіталізацію хворого [PERSON] у примусовому порядку до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру для проходження лікування задовольнити та примусово госпіталізувати [PERSON], 21.05.1976р.н., до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved