Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Мелітопольський міжрайонний прокурор звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізька обласна державна адміністрація з позовом до Мелітопольської районної державної адміністрації, [PERSON], в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області №89 від 07.02.2003 в частині надання земельної ділянки, на якій розміщений курган №2 курганного могильника (охоронний №3485) площею 0,1227га, визнати недійсним державний акт на імя [PERSON] в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщений курган №2 курганного могильника (охоронний №3485) загальною площею 0,1227га та витребувати спірну земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району за 1,5-2 км. на схід від центру с. Вознесенка Вознесенської сільської ради, розташований обєкт культурної спадщини памятка археології - курганний могильник № 3485. 25.02.2015 науковим співробітником Мелітопольського районного центру з охорони культурної спадщини і туризму [PERSON] проведено технічне обстеження сучасного стану памятки археології - курганного могильника № 3485. Згідно зі схемою розташування земельної ділянки, яка погоджена з управлінням Держземагентства у Мелітопольському районі, курган № 2 курганного могильника №3485 розташований на земельні ділянці кадастровий номер 2323080800:02:039:0001, яка належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач - Запорізька обласна державна адміністрація в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області позов визнав частково та пояснив, що дійсно Законом України «Про охорону культурної спадщини» передбачена заборона на передачу у власність памяток археології. При цьому зазначив, що винними у передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, на якій розташований курган, є особи, які не надали до райдержадміністрації повної інформації з цього приводу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила та пояснила, що отримала спірну земельну ділянку за багато десятиріч роботи в колгоспі і вважає, що мова йде не про курган, а про скотомогильник. В судове засідання представник третьої особи Вознесенської сільської ради не зявився, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 07.02.2003 розпорядженням голови Мелітопольської райдержадміністрації №89 громадянці [PERSON] у приватну власність була передана земельна ділянка для сільськогосподарського використання загальною площею 11,0597 га, на якій розташований курган № 2 курганного могильника охоронний № 3485. 25.07.2003 на підставі вищевказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт серії Ш ЗГІ № 045726 на право приватної власності на земельну ділянку площею 11,0597 га, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 799, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2323080800:02:039:0001. На зазначеній земельній ділянці знаходиться курган № 2 курганного могильника, який є обєктом культурної спадщини, археологічної памятки місцевого значення, охоронний № 3485, однак він не був зазначений на державному акті, виданому [PERSON] Факт знаходження кургану №2 курганного могильника №3485 на земельній ділянці, переданій у власність [PERSON] підтверджується паспортом курганного могильника №3485, обліковою карткою курганного могильника, актом технічного стану обєкта культурної спадщини від 25.02.2015 №06. Зазначений факт також був підтверджений допитаними в судовому засіданні свідками. Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології - курганний могильник №3485 (курган № 2) від 17.03.2015 вартість обєкта оцінки складає 1331973,19 грн. Відповідно до\~ст. 53 Земельного кодексу України,\~до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Відповідно до ч.4\~ст.84 Земельного кодексу України,\~до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини закріплено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати\~\~у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно ч.2\~ст. 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини", кургани віднесені до обєктів культурної спадщини. Відповідно до плану меж земельної ділянки, площа кургану №2 курганного могильника складає 0,1227 га. Згідно зі схемою розташування земельної ділянки вказаний курган розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2323080800:02:039:0001, що належить [PERSON] Частиною 2\~ст. 19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ч. 10\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~та законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ІІК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У відповідності до п. 7 ч.1\~ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»\~до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених\~Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3,4 частини 1 етапі 16 вказаного\~Закону\~передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених\~Конституцією\~і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Відповідно до ч.1\~ст.21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.10\~ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Пунктом 2 ч.1\~ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації»\~встановлено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно зі\~ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї\~глави ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Мелітопольською міжрайонною прокуратурою незаконне розпорядження виявлено під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства при наданні у власність та користування земельних ділянок лісогосподарського та історико-культурного призначення, а саме у лютому 2015. Пропущений строк позовної давності підлягає поновленню, так як відповідно до \~ст. 261 Цивільного кодексу України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved