Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 27 березня 2013 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27 тис. гривень. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором Банк виконав у повному обсязі, проте [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, станом на 16.03.2020 року, у загальному розмірі 68850,59 грн., що складається із заборгованості за тілом кредита - 37788,50 грн., в т.ч.: заборгованості за поточним тілом кредита - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 37 788,50 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 14592,72 грн., заборгованості за нарахованою пенею - 12714,58 грн., а також штрафу - 500,00 грн. та 3254,79 грн., яку позивач разом судовими витратами просить стягнути з відповідача. Представник позивача в письмовій заяві викладені у позові обгрунтування підтримав повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши відзив на позов, в якому виклав свої заперечення проти позову та просив позов задоволити частково, згоден із сумою боргу 2814 грн.60 коп.. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бордюк Ю.В. в письмовій заяві просить суд слухати справ у її відсутність, з позовом згодна частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 21.04.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 25.05.2020 року. Справа слуханням була відкладена в зв`язку з заявою відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 27 березня 2013 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27 тис. гривень. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором Банк виконав у повному обсязі, проте [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 68850,59 грн., з якої: заборгованість за тілом кредита - 37 788,50 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредита - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 37788,50 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 14592,72 грн., заборгованість за нарахованою пенею - 12 714,58 грн., а також штраф - 500,00 грн. та 3254,79 грн.. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі ст. 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що підписана [PERSON] , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, всупереч положенням ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 закону України "Про захист прав споживачів" відповідачем не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Щодо вимог про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита). Позивач надав відповідачу кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії. Згідно розрахунку позивача, 29 квітня 2017 року відповідач повністю розрахувався по кредиту, а картка вийшла в нуль, і з 07 травня 2017 року знову почав користуватися кредитним лімітом. А тому, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) за період з 07 травня 2017 року по 16 березня 2020 року включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 16 березня 2020 року, що є додатком до позову, позивачем, щомісячно, починаючи з 01 липня 2017 року і до 01 червня 2019 року, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредита і додавалися до тіла кредита (підтверджується четвертою колонкою розрахунку заборгованості) на загальну суму 26 241,44 грн.. Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі, не погоджувався, а односторонні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредита і додавання до тіла кредита не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів. Отже, станом на 16 березня 2020 року, заборгованість за наданим кредитом (тілом кредита) становить: 26241,44 грн. (сума доданих позивачем до тіла кредита відсотків) «-» 37788,50 грн. (сума нарахованої та пред`явленої до стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита) = «-11 547,06 грн.». Таким чином, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише суми непогашеного тіла кредита у розмірі 11547,06 грн.. А вимоги позивача в цій частині є частково необґрунтованими. Крім того, як також, вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем, безпідставно в односторонньому порядку, було збільшено розмір начебто погодженої сторонами на момент укладення договору річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме з 30,00% на рік до 32,40% на рік та з 32,40% на рік до 42,00% на рік. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 27 березня 2013 року процентна ставка не зазначена. Тому, розрахунок позивача нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредита відсотків як договірних є не вірним та спростовується вище зазначеним, що також свідчить про необґрунтованість вимог позивача в цій частині. Щодо процентів за користування кредитом. Згідно позовної заяви вимога до відповідача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом не заявлена, а суд відповідно до статті 13 ЦПК України зобов`язаний дотримуватись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог. Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, як договірних. З розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались, як договірні, відсотки на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за процентною ставкою 84,00% на рік починаючи з 01 жовтня 2019 року і до 16 березня 2020 року. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, як договірних, не грунтуються на відповідному письмовому правочині, оскільки, сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. А вимоги до відповідача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України, які встановлені законом, позивачем, не заявлялись. Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку вбачається, що позивачем нараховувалась, як договірна, пеня за прострочене зобов`язання та пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також нараховано, як договірний, штраф. Неустойка за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді неустойки була передбачена договором. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Вимоги про стягнення з відповідача неустойки не грунтуються на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Також, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази, розрахунки, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 27 березня 2013 року у розмірі 11547,06 грн.. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 356 грн.27 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved