Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], [INFO], яким протягом 6 місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], а також місця навчання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - Лисичанської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 27; -заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], якщо будь-хто з них, або усі разом за власним бажанням перебувають у місці невідомому [PERSON], переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через інших осіб. В обґрунтування заяви зазначено, що дочка заявниці [PERSON] перебувала в шлюбі з громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки [PERSON] зареєстрованому 19.12.2011 р. в муніципалітеті Буруба Округ Ель Харраш Вілайя Алжир, актовий запис № 765. Рішенням Лисичанського міського суду від 23.07.2018 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], також дочка заявниці має дочку від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований разом з заявницею та дочкою, має право на тимчасове проживання в Україні, але в квартирі не мешкає з січня 2017 року. На цей час [PERSON] виїхала на заробітки до м. Москва, діти залишилися з заявником [PERSON], яка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрована та мешкає разом з дочкою та онуками за адресою [ADDRESS]. Діти навчаються в ЗОШ № 02.12.2018 [PERSON] приїхав до м. Лисичанська. Заявник прийняла його, не перешкоджала його спілкуванню з дочкою. 03.12.2018, приблизно в 21 год. між заявником та [PERSON] сталася розмова, під час якої він повідомив, що забрав документи на дитину (свідоцтво про народження) та збирається увезти дитину до м. Київа в посольство Алжиру. Розмова перейшла у сварку, під час якої [PERSON] спричинив заявниці тілесні ушкодження, а також напав на старшу онуку заявниці, вибив у неї телефон, яким вона викликала поліцію. Утримував дитину. Молодша онука була налякана, плакала, кричала, як побачила кров у бабусі. Після приїзду поліції протиправні дії припинилися, але заявник з дітьми змушена була покинути свою квартиру, в якій залишився [PERSON], та проживати у чужих людей. Він погрожує вивести дочку за межі України. Вважає, що через протиправні дії [PERSON] необхідно заборонити йому не деякий час приближатись до заявників та дітей. Представник заявника в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала. Заінтересована особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 3504 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Лисичанського міського суду від 23 липня 2018 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Від першого шлюбу [PERSON] має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, зокрема належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до ст. 3502 ч.1 п.1, 3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; … родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра)… Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинні бути вказані обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності). Судом встановлено, що між заявницею та заінтересованою особою склалися неприязні відносини. На підтвердження вчинення протиправних дій зі сторони [PERSON] заявниця посилається на наявність кримінального провадження. З наданих суду доказів, вбачається, що заявниця зверталась до правоохоронних органів з заявою про вчинення протиправних дій з боку заінтересованої особи, за заявою внесено відомості до ЄРДР за № 12018130240002877 від 05.12.2018. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що доводи заявника знайшли своє повне підтвердження, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника та малолітніх дітей, суд вважає за необхідне вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 3506 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 3505 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved