Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову навела наступне. Рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради за № 401 від 19 листопада 2014 року, її, [PERSON] призначили опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], яка з того часу мешкає з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона, [PERSON], є рідною сестрою [PERSON], факт родинних стосунків підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. Факт зміни її, позивача, прізвища підтверджується свідоцтвами про одруження - [PERSON], серія [NUMBER] від 20 вересня 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та [PERSON], серія [NUMBER] від 14 вересня 2012 року, виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Вона, позивач, має двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Працює в комунальному комбінованому дошкільному навчальному закладі № 231 м. Кривого Рогу на посаді помічника вихователя. На роботі зарекомендувала себе як відповідальний, творчий працівник, який сумлінно виконує свої обов'язки, користується авторитетом серед працівників, батьків вихованців та діти її люблять. Це підтверджується характеристикою з місця роботи, виданою завідуючою ККДНЗ № 231 [PERSON] Її сестра перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У шлюбі з відповідачем [PERSON] її сестра народила доньку - [PERSON], [INFO] [INFO] [PERSON] померла. Відповідач [PERSON], батько дитини [PERSON], вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України, за що 29 квітня 2014 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу був позбавлений волі у вигляді 3 років 1 місяця у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Покарання відбуває по теперішній час в Солонянський виправній колонії - 21, загін № 14, с. Аполонівка, Солонянський район, Дніпропетровській області. До засудження відповідача [PERSON] в цьому кримінальному правопорушенні, він був раніше судимий за ст. 309 ч.1 КК України від 26 жовтня 2004 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу та отримав покарання 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. 28 лютого 2006 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. 12 квітня 2007 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2006 року, та остаточно до відбування призначено 3 роки позбавлення волі, звільнився 09 квітня 2010 року по відбуттю строку покарання. 22 вересня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 309 ч.2, 69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 16 травня 2012 року по відбуттю строку покарання. 06 червня 2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч.1, 15 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З моменту народження малолітньої [PERSON], з 2011 року та за той час, коли її батько [PERSON] був звільнений по відбуттю строку покарання, він жодного разу не цікавився нею, її станом здоров'я та розвитку, навіть не забирав доньку з пологового будинку. Він не виконував своїх батьківських обовязків, не доглядав за дитиною взагалі, не займався вихованням дитини, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, взагалі на дитину не звертав уваги. Він не піклувався ні про фізичний, ні про духовний розвиток доньки, не забезпечував для дитини необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливало на фізичний розвиток як складову виховання дитини, не спілкувався з донькою, не жив інтересами дитини, не надавав їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяв засвоєнню нєю загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти, виявляючи тим самим повну байдужість до долі своєї доньки. Вона, позивач, неодноразово зверталася до відповідача, щоб він виконував свої батьківські обов'язки, але відповідач все одно самоухилявся від цього та продовжував вести аморальний спосіб життя - зловживав наркотичними засобами, вчиняв крадіжки. Спостерігаючи ставлення відповідача до своєї доньки [PERSON] на протязі багатьох років з моменту її народження, вона, позивач, яка є рідною тіткою дитини, фактично замінила племінниці матір та батька, та створила їй належні умови для розвитку. Здобуває їй одяг та взуття, необхідні предмети першої необхідності, ліки, витрачає кошти пов'язані з навчанням у комунальному комбінованому дошкільному навчальному закладу № 231 та її відпочинком, здобуває інші предмети, необхідні для нормального фізичного, духовного і культурного розвитку племінниці. Це підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 01.06.2016 року, виданим начальником служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради. Тому вона, позивач, на ґрунті цього подала відповідну заяву до виконкому про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON], встановлення над нею опіки та збереження за дитиною права користування житлом. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Вказана правова норма також встановлена в ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання, навчання, і розвиток дитини є обов'язком кожного з батьків, і ухилення від виконання цих обов'язків тягне за собою відповідальність.» Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень ст.157 ч.2 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Пунктом 44 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) від 06.12.2006 р. передбачено, що позбавлення батьківських прав є виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією із підстав позбавлення судом батьківських прав є ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Вважає, що відповідач [PERSON] свідомо із власної волі ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, і тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Тому я вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Підставою для подачі позовної заяви також є те, що законодавством передбачена велика кількість дій, які вчиняються заради та в інтересах дитини, потрібна письмова згода батьків. Матір дівчинки померла, а тому така згода потрібна лише від батька. Батько тривалий час відбуває покарання, знаходячись в місцях позбавлення волі він не може надати такий дозвіл, а тому у повні й мірі я не можу захистити права дитини та виконати обов'язки як матері, щоб задовольнити усі потреби дитини. У судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позов підтримали повністю, підтримавши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи та про причини неявки у судове засідання, не подавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Представник виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, з яких вбачається, що перебував з позивачем у шлюбі. Йому відомо, що відповідач про дитину [PERSON] ніколи не піклувався. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтва про народження (а.с.7,9,11,12,16), свідоцтво про одруження (а.с.8), свідоцтва про шлюб (а.с.10,15), свідоцтво про смерть (а.с.13), копія вироку (а.с.17-19), рішення виконкому (а.с.20), акт обстеження (а.с.21), довідка (а.с.22), характеристика (а.с.23,24), висновок (а.с.48-49). Суд, оцінюючи на підставі ст.212 ЦПК України всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та відповідач [PERSON], що встановлено свідоцтвом (а.с.16). Мати дитини [PERSON] померла [INFO], що вбачається зі свідоцтва (а.с.13). Рішенням виконкому позивач [PERSON] призначено опікуном дитини [PERSON], [INFO], що вбачається з рішення (а.с.20). Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, батько дитини проживає окремо, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, не забрав дитину з пологового будинку, не виконував своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечував їй необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкувався з нею, що підтверджується висновком (а.с.48-49). Згідно висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради, виконком вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], що вбачається з висновку (а.с.48-49). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року (з наступними змінами), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В силу ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Оскільки дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved