Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02 травня 2001 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/4 частини житлового будинку №66 по вул.Каланіна в с.Скоморохи Житомирського району, Житомирської області. В оформленні права власності після померлого [PERSON] позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювального документу на будинок, що стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та її представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви про визнання позову та не заперечували проти його задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 травня 2001 року в с.Лозова Харківської області у віці 63 роки помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №265. Позивач, дружина померлого [PERSON], яка прийняла спадщину за законом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді 1/4 частини житлового будинку №66 по вул.Каланіна в с.Скоморохи Житомирського району, Житомирської області в нотаріальній конторі не може у звязку з відсутністю правовстановлювального документу на будинок. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб (а.с.5), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7), технічним паспортом (а.с.8-10), довідкою №133 від 09 серпня 2016 року (а.с.11), копією постанови нотаріуса від 06 серпня 2016 року №711/02-31 про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с.12), довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с.13). Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved