Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зміну позовних вимог та пояснень позивачки в судовому засіданні, від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом нею і повністю знаходиться на її утриманні. З 13.02.2015 року відповідач проживає окремо, допомоги на утримання сина не надає. В листопаді 2015 року він повідомив їй, що є військовослужбовцем Російської Федерації та проходить службу в Автономній Республіці Крим в с.Перевальне. Зі слів відповідача, він має постійний, офіційний середньомісячний дохід в розмірі приблизно 60000 російських рублів. Тому позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. За усною домовленість відповідач погодився надавати матеріальну допомогу для сина в розмірі по 20000 російських рублів щомісячно, але жодних грошей не перераховує. За час окремого проживання він жодного разу не надавав кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Позивачка зазначила, що на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, лише отримує державну допомогу в розмірі 860 гривень щомісячно, якої недостатньо для повноцінного та належного утримання сина. Враховуючи постійний ріст цін, вона не може самостійно забезпечити всі необхідні потреби сина, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісячно. Пояснив, що раніше дійсно отримував дохід в розмірі 60000 російський рублів, але на даний час працює неофіційно начальником будівництва на території Автономної Республіки Крим і його середньомісячний заробіток складає 42000 російських рублів. Зазначив, що посилання позивачки на те, що за час окремого проживання він не надавав їй допомоги на утримання дитини є безпідставними. Так, коли він йшов з дому, то залишив позивачці 1200 доларів США. А в листопаді 2015 року, коли приїжджав в м.Нетішин, то купував сину іграшки. Також пояснив, що не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться малолітній син, вона на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги на його утримання, а відповідач добровільно її не надає, хоча має таку можливість, працює неофіційно, отримує мінливий дохід, інших осіб, яких за законом зобов'язаний утримувати не має. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, матеріальне становище сторін, а також обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про стягнення аліментів судовий збір справляється за мінімальною ставкою в розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 50 %, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок (551,2 грн.х50:100).

Outcome: approved