Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернулись до Христинівського районного суду з позовом до Ягубецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, та просять визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок А-1, 1980 року побудови, прибудову а 1980 року побудови, літню кухню Б 1978 року побудови, прибудову б 1978 року побудови, сарай В 1978 року побудови, сарай Д 1978 року побудови, вбиральню Е 1978 року побудови, сарай Ж 1980 року побудови, сарай 3 1980 року побудови, гараж И 1992 року побудови, погріб І 1978 року побудови, огорожу № 1, хвіртку № 2,колодязь питний № 3, що знаходиться в [ADDRESS] по ? частині за кожним Позивачі в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначили, що [INFO] року в с.Ягубець, Христинівського району, Черкаської області в віці 59 років помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з рухомого та нерухомого майна. Спадкоємцями за законом після смерті чоловіка та батька, що прийняли спадщину є вони позивачі. Інших спадкоємців після смерті спадкодавця, які б прийняли спадщину немає. Спадщина нами позивачами була прийнята у відповідності до статті 1268 ЦК України, як спадкоємцями які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок 9 по провулку Журавлиному , с.Ягубець, Христинівського району, Черкаської області, яка належить покійному чоловіку та батькові вони позбавлені можливості через відсутність правовстановлюючого документу на даний будинок, внаслідок чого приватний нотаріус Христинівського районного нотаріальної контори Осика Л.М. відмовила їм у вчиненні нотаріальних дій, про що 03 вересня 2018 року винесла постанову про відмову в вчиненні нотаріальних дій. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON], не зявились, проте від них до суду надійшла заява, в якій вони зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність. В судове засідання відповідач Ягубецтка сільська рада, Христинівського району, Черкаської області не зявилась, проте від сільської ради надійшов відгук, в якому зазначено, що Ягубецька сільська рада позов визнає повністю, засідання просять провести без участі представника. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Ягубець, Христинівського району, Черкаської області в віці 59 років помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з рухомого та нерухомого майна. Спадкоємцями за законом після смерті чоловіка та батька, що прийняли спадщину є вони позивачі. Інших спадкоємців після смерті спадкодавця, які б прийняли спадщину немає. Спадщина нами позивачами була прийнята у відповідності до статті 1268 ЦК України, як спадкоємцями які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно спадкової справи № 121 за 2018 рік [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON]. Спадкове майно, складається з житлового будинку А-1, 1980 року побудови, прибудова а 1980 року побудови, літня кухня Б 1978 року побудови, прибудови б 1978 року побудови, сарай В 1978 року побудови, сарай Д 1978 року побудови, вбиральні Е 1978 року побудови, сарай Ж 1980 року побудови, сарай 3 1980 року побудови, гараж И 1992 року побудови, погріба І 1978 року побудови,огорожі № 1, хвіртки № 2,колодязя питного № 3, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповтом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved