Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь опікуна на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог в позові пояснила, що [PERSON] , [INFO] , Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області було позбавлено батьківських прав, та 18.07.2018 року розпорядженням голови Магдалинівської РДА була призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Як опікун, потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої, тобто на належне харчування, розвиток, одяг. Знаходиться в незадовільному матеріальному стані, де сама та члени її родини потребують матеріальної допомоги, тому вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення коштів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позовну заяву не надала. Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без її участі, а також те, що відповідачем не надано без поважних причин в установлений судом строк відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність нез`явившихся осіб та вирішити справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 3ст. 131 ЦПК України,учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України "Про охорону дитинства", особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому на підставі ст. ст. 181, 182, 183 СК України суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 10 липня 2019 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме: позивач від сплати судового збору звільнений, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 3 вказаної статті судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 430 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved