Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач), аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття, посилаючись, що відповідач є батьком дитини, достатньої допомоги на її утримання не надає. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (повідомлення про виклик в судове засідання), в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність, його відкладення не надала. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в ході судового засідання позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні учасники справи визнали обставини, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20.10.2012 року виконавчим комітетом Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 3 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 20.10.2012 року), під час якого у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження (серії [NUMBER], видане 12.04.2013 року) є відповідач по справі - [PERSON] Та, що на даний час малолітня дитина проживає разом з позивачем по [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні, відповідач проживає, [ADDRESS] (довідка вих. № 474 від 19.09.2018 року Покровської сільської ради, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.09.2018 року, адресна довідка вх. № 5530 від 20.11.2018 року). Стан здоров'я дитини, на користь якої ставиться питання про стягнення аліментів - [PERSON] задовільний (довідка вих. № 145 від 21.09.2018 року Покровського фельдшерсько-акушерського пункту Врадіївського району Миколаївської області). Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При прийнятті рішення, суд керується ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та ст. 181 цього кодексу, згідно якої, примусове стягнення аліментів за рішенням суду, можливе в разі ненадання стороною достатньої допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Outcome: approved