Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 30.04.2015 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, за актовим записом №16. Від спільного проживання в шлюбу у них народився син [PERSON], 11.08.2016 р. Позивач вказує на те, що їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Фактично два роки вони проживають окремо. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім цього вказала, що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на "Казимірик". Відповідач [PERSON], в зв'язку з тим, що місце проживання (перебування) його невідоме, викликався до суду через оголошення в пресі, про що свідчить надана позивачем преса з оголошенням у газеті «Урядовий кур'єр», однак [PERSON] в назначений термін в судове засідання не з'явився. Приймаючи до уваги те, що відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224.225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №251544 від 30.04.2015 року. Від спільного проживання в шлюбу у сторін народився син [PERSON], 11.08.2016 року, який проживає біля позивачки. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любов та довіри. Пртягом двох років сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved