Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду з позовом до Скалатської міської ради Підволочиського району про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 103,9 кв.м., житловою площею 54,8 кв.м. по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності, виданого 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остап`ївської сільської Ради народних депутатів № 34 від 29 вересня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з двох членів сім`ї голови двору - [PERSON] , з яким проживала дружина [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який на випадок своєї смерті залишив заповіт на ім`я [PERSON] щодо усього належного йому майна. Дружина померлого [PERSON] від обов`язкової частки після смерті чоловіка відмовилась, усе своє майно заповіла [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті батьків прийняв, проте, звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права не має можливості, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Скалатської міської ради Тернопільської областів судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно інформації БТІ № 29 від 09 березня 2021 року, висновку про ринкову вартість майна та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 09 березня 2021 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 103,9 кв.м., житловою площею 54,8 кв.м. належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності від 30 вересня 1992 року, виданого Остап`ївською сільською радою згідно рішення № 34 від 24 вересня 1992 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року, № 371, на підставі рішення виконкому Остап`ївської сільської ради народних депутатів № 34 від 24 вересня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 2 членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки, виданої архівним відділом Тернопільської РДА в Тернопільській області 26 березня 2021 року № 14 по документах архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON] , 1929 р.н., голова господарства, разом з яким проживала дружина [PERSON] , 1925 р.н. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] належало по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудамипо [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Остап`ївської сільської ради 13 березня 2014 року. З довідки, виданої Скалатською міською радою № 285 від 26 липня 2016 року убачається, що в житловому будинку в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним були зареєстровані : дружина [PERSON] , 1925 р.н Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 травня 2020 року [PERSON] померла [INFO] в с. Остап`є. На день смерті [PERSON] разом з нею в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрованих осіб не було, що стверджується довідкою, виданою Скалатською міською радою 25 травня 2021 року № 8-293 У відповідності до заповітів, посвідчених секретарем Остап`ївської сільської ради 23 січня 2012 року № 12 від імені [PERSON] , 1925 р.н., та № 13 від імені [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем щодо усього належного спадкодавцям майна. Спадщину після смерті батьків прийняв, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] спадкоємцю відмовлено у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, що стверджується постановами приватного нотаріуса № 60/02-31 та № 61/02-31 від 07 травня 2021 року. Таким чином судом встановлено, що позивач - [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] , яким належало по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на зазначене будинковолодіння, спадкоємцю відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved