Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.12.2020 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він є власником спірного житлового приміщення. Він у квартирі фактично не проживає та не зареєстрований, однак, має намір розпорядитися своєю власністю. У квартирі зареєстрований відповідач, який є його братом та за місцем реєстрації з 2008 року не проживає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 лютого 2021 року розгляд справи відкладено, вирішено питання про виклик свідків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що сторони є дітьми її співробітниці. [PERSON] за адресою реєстрації ніколи не проживав, він проживає фактично з матір`ю по [ADDRESS] . Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона матір [PERSON] та [PERSON] . Син [PERSON] ніколи не проживав за адресою реєстрації, це квартира її сина та брата [PERSON] , [PERSON] коли в Херсоні, то проживає у неї. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Сина [PERSON] зареєстрував у себе [PERSON] , коли той розійшовся зі своєю дружиною. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 04.12.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно№12915649 від 15.12.2006 р. (арк. справи 6-8). За довідкою №03/10 від 29.10.2019 року виданою ОСББ "Содаліт" за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (арк. справи 9). Згідно акту від 29.10.2019 року складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з вересня 2008 року (арк. справи 11). Відсутність речей відповідача та його не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні з моменту реєстрації, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 07 травня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved