Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності до відповідача [PERSON], і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 03.10.2000 року, у період шлюбу з [PERSON], позивач за власні кошти придбала за договором купівлі-продажу квартири у відповідача квартиру, що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 53,60 квадратних метри, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складає одну ідеальну частину багатоквартирного жилого будинку, яка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло. Передання грошей та ключів від квартири була здійснена до підписання договору. Даний договір купівлі-продажу квартири було оформлено та зареєстровано у Регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров (нині Мирноград). Але нещодавно позивач дізналася, що договори купівлі-продажу нерухомості, які були зареєстровані на біржах є не дійсними, що підтвердив приватний нотаріус на особистому прийомі. Тому, позивач просить суд, визнати договір купівлі-продажу квартири №58, за адресою: Донецька область, м. Мирноград, м-н «Молодіжний», буд.29, укладеного між позивачем та [PERSON], зареєстрованого Регіональною товарною біржею „Юго-Восток в м. Димитров, Донецької області 03.10.2000 р., за реєстраційним номером 649 дійсним з 03 жовтня 2000 року. Визнати за позивачем [PERSON], право приватної власності на квартиру, що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 53,60 квадратних метри, в тому рахунку жилою 38,00 квадратних метри, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складає одну ідеальну частину багатоквартирного жилого будинку. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позивач та третя особа наполягають на задоволенні позовних вимог, відповідач вимоги позову визнала, але зазначила, що повторно укладати договір купівлі-продажу квартири і нести додаткові матеріальні витрати не бажає, передання грошей і ключів від квартири було здійснене до підписання договору. Суд вважає, що в справі є дані про всі права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу Ткачьова) 11.06.1988 року зареєструвала шлюб з [PERSON], їх шлюб зареєстровано Димитровським міськвиконкомом Донецької області (а.с. 10). 03 жовтня 2000 року на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток» укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] на квартиру, розташованої за адресою: Донецька область, м. Димитров (нині Мирноград), [ADDRESS], загальною площею 53,60 квадратних метри, в тому числі жилою 38,00 квадратних метри (а.с. 11). 21 червня 2000 року Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за позивачем [PERSON] зареєстроване право власності за договором купівлі-продажу, посвідченого Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» від 3 жовтня 2000 року на вищезазначену квартиру за реєстровим номером 29 (а.с. 12). За реєстраційними даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради станом на 15 березня 2017 року, квартира №58, що розташована за адресою: м-н «Молодіжний», в місті Димитрові (нині Мирноград), Донецької області, будинок №29 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, виданого Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 03 жовтня 2000 року, реєстровий № 649 (а.с. 16). Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони, уклавши договiр купівлi - продажу будинку, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною. Вирішуючи питання, чи ухилялась відповідач [PERSON] від нотаріального посвідчення укладеного між нею та позивачем [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири, суд виходить з того, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Таке ухилення має бути безповоротним, тобто таким, унаслідок якого добросовісна сторона повністю втрачає можливість нотаріально посвідчити правочин. Враховуючи наведені обставини, позицію відповідача, викладену суду у письмовій формі, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири №58, будинку № 29 на м-н «Молоджіний», в місті Димитров (нині Мирноград), Донецької області, загальною площею 53,60 квадратних метри, в тому рахунку жилою 38,00 квадратних метри, зареєстрований 03 жовтня 2000 року Регiональною товарною бiржею "Юго-Восток" міста Димитров мiж позивачем i вiдповiдачем [PERSON] можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірної квартири позивачеві та визнати за позивачем право власностi на вказану квартиру. На пiдставi ст.ст. 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,

Outcome: approved