Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] 16 січня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 02 вересня 2012 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Краснодонців, буд.19, що належить померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 1992 року. В шестимісячний строк, 13 жовтня 2012 року вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Шостої донецької державної нотаріальної контори, яким було заведено спадкову справу. Крім неї спадкоємцем за законом після смерті її батька є її сестра [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини. 12 січня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька. Відмову нотаріус вмотивував тим, що згідно п. 4.12 Глави 10 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №282/20595, з наступними змінами та доповненнями: свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Тобто наявність самої спадкової справи при видачі свідоцтва про право на спадщину є безумовною. Оскільки всі документи нотаріальної контори, у тому числі і спадкова справа №655/2012 р. (номер у спадковому реєстрі 53537809) до майна [PERSON] залишились у приміщенні контори за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд.118, тобто на території, яка не контролюється українською владою, у державного нотаріуса на теперішній час відсутній доступ до будь-яких документів та до цієї спадкової справи, що унеможливлює подальшу видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Краснодонців, буд.19, що належить її померлому батьку [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 1992 року Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що є відповідні розписки. В судове засідання з'явилася представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином, заперечень проти позову не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, в попередньому судовому засіданні позов визнала, проти позову не заперечувала. Третя особа [PERSON], у судове засідання зявився, позов визнав, проти позову не заперечував. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши позивача, третіх осіб, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 1992 року, 1/6 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Краснодонців, буд. 19, в м. Дружківка Донецької області належна - [PERSON] (а.с. 14). 02 вересня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 637864, виданим 03.09.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку донецької області (а.с. 11.). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, буд. 19 і належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.1992 року за реєстром № 1-1923 (а.с. 14). Відповідно до ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що відповідно до актового запису в книзі реєстрації актів про народження № 82 від 01 лютого 1974 року, зроблений відділом ЗАГС Ворошилівського райвиконкому м. Донецьк [PERSON] є донькою [PERSON], тому після смерті [PERSON] є його спадкоємцем (а.с. 10). 13 лютого 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], і змінила прізвище на [PERSON], зроблено відповідний актовий запис № 39. Про що свідчить свідоцтво про шлюб серія 1-НО № 198226 від 13 лютого 2010 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/6 частину житлового будинку. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] - спадкоємець першої черги за законом, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме 13 жовтня 2012 року. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 53537809 (а.с.13). Спадкоємець [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини відповідно до заяви від 13 жовтня 2012 року. Проте [PERSON] не оформила та не зареєструвала своє право власності на спірне майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 12 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Шостої донецької нотаріальної контори із заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку номер 19, розташованого по вул. Краснодонців у місті Дружківка Донецької області, належну її батькові - [PERSON], померлого 02 вересня 2012 року. Постановою нотаріуса від 12.01.2017 року відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 02 вересня 2012 року, оскільки у державного нотаріуса на теперішній час відсутній доступ до будь-яких документів спадкової справи, що унеможливлює подальшу видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року за №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" на території міста Донецьк тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до закінчення антитерористичної операції на сході України (а.с. 12). Оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, тому позов про визнання права власності на майно є відповідним способом захисту права. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом або заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до абзацу 2 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Краснодонців, буд. 19, що залишився після смерті [PERSON], який помер 02 вересня 2012 року.

Outcome: approved