Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

\~Керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області звернувся до суду про стягнення з [PERSON] витрат т на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 14796 грн. 39 коп., Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 5 жовтня 2015 року близько 17 години 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Тоrnео Соnnесt», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись на регульованому світлофором перехресті вулиці Першотравневої та проспекту Леніна в місті Олександрія, Кіровоградської області,в порушення п. 2.3, и п.10.1 та 16.6 ПДР України, не впевнившись у наявності мотоциклу «VIPER ZS 150-J», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався прямо, в зустрічному напрямку, не надав переваги в русі мотоциклу та почав здійснювати маневр повороту ліворуч, чим створив аварійну ситуацію для водія мотоциклу та допустив зіткнення з останнім. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 21.01.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної ампутації лівої стопи на рівні нижньої третини лівої гомілки; уламкового перелому в нижній третині лівого стегна зі зміщенням; закритого перелому шийки лівого стегна зі зміщенням; рани лівого колінного суглобу, лівого передпліччя; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичний шок другого ступеня, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. У зв'язку з запродіянням тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] з 05.10.2015 року по 04.12.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Міському комунальному закладі "Міська лікарня №1 м. Олександрії", вартість лікування склала 14796 грн. 43 коп. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 року [PERSON] визнано винним та засулженоза вчинення злочину, перердбаченого ч.2 ст.289 КК України. \~ \~ \~ Прокурор в судове засідання не зявився, про час місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги пвдтримав в повному обсязі. Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про час місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справі без його участі за наявними матеріалами. Відповідач судове засідання не зявився, про час місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, налав заяву про розгяд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком КОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки з покладеняям обов'язків, передбачених ст.76 КК України. В мотивувальній частині вироку зазначено, що 05 жовтня 2015 року близько 17 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Ford Тоrnео Соnnесt», реєстраційний номер [NUMBER], у порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, (п.2.3. Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) рухаючись на регульованому світлофором перехресті вулиці Першотравневої та проспекту Леніна в місті Олександрія, Кіровоградської області, зі сторони вулиці Калініна по вулиці Першотравневій, повертаючи ліворуч на проспект Леніна, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху. Порушуючи вимоги п.10.1 та 16.6 ПДР України, (п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.16.6 Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертаючи праворуч), не впевнився у наявності мотоциклу «VIPER ZS 150-J», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався прямо, в зустрічному напрямку, від вулиці Шевченка до вулиці Калініна в місті Олександрії Кіровоградської області. В момент коли обом транспортним засобам горів зелений сигнал світлофора, [PERSON] не надав переваги в русі мотоциклу та почав здійснювати маневр повороту ліворуч щодо напрямку свого руху, чим створив перешкоду в русі (аварійну ситуацію) для водія мотоциклу «VIPER ZS 150-J», в результаті чого допустив зіткнення з останнім. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «VIPER ZS 150-J», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 21.01.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної ампутації лівої стопи на рівні нижньої третини лівої гомілки; уламкового перелому в нижній третині лівого стегна зі зміщенням; закритого перелому шийки лівого стегна зі зміщенням; рани лівого колінного суглобу, лівого передпліччя; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичний шок другого ступеня. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим обєктом (обєктами), могли бути спричинені в зазначений строк і при обставинах дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Вирок набрав законної сили 24 квітня 2018року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст.\~1166\~ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. \~Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року зазначено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. У відповідності до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] Згідно з довідкою МКЛПЗ міська лікарня №1 м. Олександрії [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.10.2015 року по 04.12.2015 року, всього 60 ліжко-днів, вартість одного ліжко-дня в жовтні 254,99 грн., в листопаді - 225,41 грн.. в грудні - 383,30 грн., вартість лікування складає 14796 грн. 93 коп. \~Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, належать видатки на охорону здоровя. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України у судовий збір в розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved