Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до [PERSON] , зазначаючи у позовній заяві про те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка з 2002 року в житловому будинку не проживає, особистих речей немає та не несе витрати на його утримання. Відповідачка проживає в місті Малага, Королівство Іспанія, та немає наміру повертатися на проживання в Україну. Реєстрація відповідачки у будинку позивача перешкоджає останньому належно користуватися житлом, оскільки змушує нести зайві витрати на утримання житла. Оскільки відповідачка не проживає у житловому будинку з 2002 року, подальша її реєстрація створює позивачу ряд незручностей, то позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , судові витрати по справі залишити за позивачем. Ухвалою судді від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с.12), [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №9613124 (а.с.13), житловий будинок, що в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно витягу №265 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданого 04.08.2021 старостою виконавчого комітету Горохівської міської ради, власнику житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , вбачається, що за даною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] , а також зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Отже, судом встановлено, що відповідачка зареєстрована у житловому будинку, який є власністю позивача. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт відсутності відповідачки за місцем реєстрації стверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.08.2021 року, складеним комісією в складі: старости Новосілківської сільської ради Пилися Є.Т. , спеціаліста ІІ категорії відділу «Центр надання адміністративних послуг» Горохівської міської ради Ціко Г.М. (а.с.15), з якого вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , починаючи з 2002 року по теперішній час, фактично не проживає. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, з послідуючими змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності: перебування у відрядженні у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо, суд може продовжити пропущений строк. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачка у вищевказаному будинку в якому вона зареєстрована не проживає та наміру там проживати немає, участі в утриманні будинку не приймає, а тому вона втратила право користування даним житловим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачці чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин її відсутності понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, беручи до уваги те, що дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами повністю підтверджуються доводи позивача про те, що відповідачка відсутня без поважних причин у жилому приміщенні за місцем своєї реєстрації понад один рік, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved