Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів по Договору банківського вкладу «Мегаприбуток» № 300131/152240/1-15 від 06.01.2015 року у розмірі 5000,56 доларів США та 14 процентів річних від простроченої суми в розмірі 99 доларів США та 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, що становить 24,6 долари США. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2015 року між нею та Банком було укладено договір № 300131/152240/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Мегаприбуток» в доларах США на 1 місяць, згідно якою позивачем внесено 5000,56 доларів США до 06.02.2015 року з виплатою 14 % річних в кінці терміну. 16.04.2015 позивачем було подано заяву про дострокове повернення залишку коштів по депозитному договору з усіма відсотками. Відповідач проігнорував вказані заяви, тому позивач вважає, що відповідач не виконує умови укладеного між ними депозитного договору, а дії банку суперечать чинному законодавству України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просить суд ухвалити рішення про його задоволення у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підтав. 06.01.2015 року між позивачем та банком було укладено договори № 300131/152240/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Мегаприбуток» в доларах США. Згідно умов вказаного вище договору, позивач вніс, а Банк прийняв від нього на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 5000,56 доларів США. (а. с. 6-7 ). Позивачем 16.04.2015 було подано заяву до Банку про видачу залишку суми по депозиту разом з відсотками, але Банком вказана вимога виконана не була.(а. с. 9-10). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі впливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умова не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних спав за позовами про захист прав споживачів» до відноси, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послу). Відповідно до інформації яка міститися на офіційному райті НБУ України (www.bank.gov.ua), вартість одного долара США станом на момент подачі позову - 09.06.2015 р. становить 21,10 грн., ціна даного позову становить - 108119,77 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подачу позову майнового характеру, у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та ст.ст. 15,16,525, 526, 610, 612, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved