Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 16 вересня 2015 року, а саме: земельної ділянки, розміром 0,3462 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою Вінницька область, Хмільницький район, с. Соколова, вул. Гагаріна б/н., посилаючись на те, при укладенні договору, між сторонами по справі було досягнуто згоди про всі істотні умови купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав їй наявні в нього юридичні документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Однак, незважаючи на взяті на себе зобовязання нотаріально посвідчити даний договір, відповідач не з'явився у домовлені строки. А оскільки між сторонами було досягнуто домовленості та згоди щодо всіх істотних умов договору, та ці умови було повністю виконано з обох сторін, позивач просить визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Матеріалами справи доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року відповідно до якого позивач придбав у відповідача земельну ділянку за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Соколова, вул. Гагаріна б/н ; актом прийому-передачі від 16 вересня 2015 року (а. с. 15); розпискою про отримання коштів від 16 вересня 2015 року (а. с. 16); державним актом на право приватної власності серія ВН (а. с. 17), та іншими документами долученими до метеріалів справи. Таким чином відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно не з'явивсь для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, хоча позивач повністю виконала всі обовязки покупця, які взяв на себе при укладені договору купівлі-продажу. Однак, на адресу суду надіслали заяви, в яких позовні вимоги визнають повністю, просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст. 220 ЦК України яка встановлює, що у разі досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328, ст. 319 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечить закону. Непорушність права власності гарантується Конституцією України та ст. 321 ЦК України, а також відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що в даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України

Outcome: approved