Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.07.2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з житлового будинку літ. «Б-1» № 14, житловою площею 91,8 кв. м., загальною площею 154,7 кв. м. та надвірних будівель: вбиральні літ. «Г», льох літ «Д», огорожи № 1, 2, що розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0476 га кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], який являється предметом іпотеки за Договором іпотеки від 23.12.2013 року. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що 23.12.2013 року було укладено договір позики грошей, за яким вона передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 322 000,00 гривень, що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційних банків м. Харкова на день укладення договору складало 40 250,00 доларів США. У забезпечення виконання Договору позики було укладено Договір іпотеки від 23.12.2013 року, за яким Іпотекодавець ([PERSON]) передала в іпотеку житловий будинок літ. «Б-1» № 14, житловою площею 91,8 кв. м., загальною площею 154,7 кв. м. та надвірні будівлі: вбиральня літ. «Г», льох літ «Д», огорожа № 1, 2, що розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0476 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. За даним Договором іпотеки Іпотекодержателем є вона .На протязі тривалого часу [PERSON] ухилялась від виконання обов'язків за вищенаведеним договором позики грошей, внаслідок чого у неї виник намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Але, їй стало відомо, що 05.02.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ізотовим П.П. в виконавчому проваджені № 50009073 було винесено постанову про накладення арешту на житловий будинок літ. «Б-1» № 14, житловою площею 91,8 кв. м., загальною площею 154,7 кв. м. та надвірні будівлі: вбиральня літ. «Г», льох літ «Д», огорожа № 1, 2, що розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0476 га, за адресою: [ADDRESS]. Даний арешт вона вважає незаконним, безпідставним та необґрунтованим, оскільки він його право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. На підтвердження своєї правової позиції нею було надано суду копію Договору позики від 23.12.2013 року, копію Договору іпотеки від 23.12.2013 року та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Позивач просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені. Відповідно до вимог ст.. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд розглядає справу за відсутністю відповідача у заочного провадженні. Суд, дослідивши доводи позивача, зазначені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, що 05.02.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ізотовим П.П. в рамках виконавчого провадження № 50009073 було накладено арешт на будинок літ. «Б-1» № 14, житловою площею 91,8 кв. м., загальною площею 154,7 кв. м. та надвірні будівлі: вбиральня літ. «Г», льох літ «Д», огорожа № 1, 2, що розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0476 га, за адресою: [ADDRESS]. 23.12.2013 року було укладено Договір позики грошей, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 322 000,00 гривень, що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційних банків м. Харкова на день укладення договору складало 40 250,00 доларів США. У забезпечення виконання Договору позики було укладено Договір іпотеки від 23.12.2013 року, за яким Іпотекодавець ([PERSON]) передала в іпотеку житловий будинок літ. «Б-1» № 14, житловою площею 91,8 кв. м., загальною площею 154,7 кв. м. та надвірні будівлі: вбиральня літ. «Г», льох літ «Д», огорожа № 1, 2, що розташовані на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0476 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. За даним Договором іпотеки Іпотекодержателем є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Крім того, положеннями статті 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п. 5.3 Договору іпотеки від 23.12.2013 року, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за основним договором та/або цим договором, сторони домовились про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено будь-яким шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку», та /або вчинення виконавчого напису (з урахуванням неустойки передбаченої Основним договором та/або цим договором) з покладенням обов'язку сплати нотаріальних дій на Іпотекодавця та/або за рішенням суду. Таким чином, аналіз правових норм дає підстави для висновку, що [PERSON], як Іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок майна, що перебуває в іпотеці. Але, в даному випадку, вона обмежена в можливості реалізувати дане право через наявність накладеного ВДВС Жовтневого районного управління юстиції у м. Харків арешту на предмет іпотеки в рамках виконавчого провадження № 50009073. Також, відсутні правові підстави накладення арешту на майно боржника, яке передано боржником в іпотеку, оскільки дані дії відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у м. Харків унеможливлюють реалізацію Іпотекодержателем права задоволення своїх вимог. Відповідна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 20 липня 2016 року за справою № 685/671/15-ц, в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2014 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В даному випадку, ВДВС Жовтневого районного управління юстиції у м. Харків порушив права [PERSON]., як Іпотекодержателя за Договором Іпотеки від 23.12.2013 року, шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. в рамках виконавчого провадження № 50009073. Внаслідок чого, [PERSON] обмежена в своєму праві задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до п. 5.13.2.Інтрукції «Про проведення виконавчих дій», на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями з згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". В даному випадку, лише Іпотекодержатель має право на звернення стягнення на заставлене майно, але в даному випадку він обмежений через його незаконне обтяження арештом. Виходячи з наведенного суд дійшов висновку про те, що у ВДВС Жовтневого районного управління юстиції у м. Харків відсутні правові підстави для накладення арешту на будинок [ADDRESS], оскільки дані дії державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у м. Харків унеможливлюють реалізацію іпотекодержателем права задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна в порядку, передбаченому законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки від 23.12.2013 року. Відповідна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 20 липня 2016 року за справою № 685/671/15-ц, в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2014 року. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки договір іпотеки між сторонами, предметом якого є будинок [ADDRESS], був укладений до накладення арешту відділом державної виконавчої служби Жовневого районного управління юстиції у м. Харків і наявність його суттєво обмежує права Позивача, як іпотеко держателя за Договором іпотеки від 23.12.2013 року.

Outcome: approved