Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 2,8525 га, розташовану на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], померлій [INFO] на підставі державного акту серії ЯЙ № 417140 від 30.12.2012р. Посилаючись на те, що іншим шляхом він не може набути права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, оскільки в заповіті, складеному [PERSON] від 22.01.2008р. за реєстровим номером №8 нею було вчинено розпорядження власним майном, а саме земельною часткою (паєм) у землі, що перебуває у колективній власності КСП « Піщанське» розміром 2,84га в умовних гектарах без визначення меж земельної ділянки, а тому нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач Піщанська сільська рада Білоцерківського району в судове засідання представника не направила, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Залучена до участі в справі 3-я особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином під розписку, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення . Так, дійсно судом встановлено, що позивача [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 22.01.2008р. та засвідченого секретарем Пішанської сільської ради Білоцерківського району , реєстровий № 8, спадкодавець вчинила розпорядження, згідно з яким належне їй майно, яке складається з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0125423, виданого члену КСП «Піщанське» на підставі рішення Білоцерківської райдержадміністрації від 17.12.1996р. №277 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Піщанське» розміром 2,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, заповіла своєму онукові - [PERSON] Дані обставини також підтверджуються довідкою Піщанської сільської ради від 15.01.2014р. № 181 про те, що [PERSON] дійсно належить земельна частка (пай) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району, зазначена на схемі під № 506, розміром 2,8525га. Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 417140 виданим 30.12.2012р. [PERSON], зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322040001012126 [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,8525га на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер3220484900:00:008:0057. Представник позивача в судовому засіданні послалася на те, що так як в заповіті спадкодавцем здійснено розпорядження майном у вигляді земельної частки (паю), а на час відкриття спадщини було видано державний акт про право власності на земельну ділянку, а тому постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 29.01.2014р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у оформленні спадщини з тих підстав, що сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 11/2013 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] після смерті спадкодавця спадщину на спадкове майно - прийняв [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, а також син померлої - [PERSON], який був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день її смерті по [ADDRESS]. Судом враховано норму ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністраціє. А згідно з ст.3 цього Закону - особи, які є власниками сертифікатів , які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). При цьому їм видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної сумісної або право спільної часткової власності (ст.12 Закону). Сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що позивач відноситься до спадкоємців за заповітом, згідно ст.. 1235 цього Кодексу. Позивач прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Суд враховує і те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, суд приходить до висновку, що в даному випадку є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкову земельну ділянку, оскільки право власності на спадкове майно у спадкодавця виникло на підставі правовстановлюючого документа - державного акту про право власності на земельну ділянку, а в заповіті, складеному у 2008р. спадковим майном було вказано земельну частку (пай), яка у 2012р. була виділена в натурі, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли обґрунтування та підлягають до задоволення.

Outcome: approved