Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона з 14.02.2014 по 28.04.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.04.2016 розірвано шлюб з [PERSON] та стягнуто з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. місяць. На цей час на утримання сина [PERSON] перераховує по 650 грн. щомісячно, виконуючи рішення суду. На її прохання інколи сплачує половину витрат, які вона несе на лікування сина. Будь - якої іншої матеріальної допомоги на утримання та виховання не надає. Проте, систематично спілкується з сином, проводить з ним час, купує сину іграшки. В зв`язку з тим, що на даний час матеріальне становище [PERSON] змінилось, змінилось законодавства, яким врегульований мінімальний розмір аліментів, який повинен сплачуватись батьками на утримання неповнолітній дітей. [PERSON] працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, але місце роботи приховує. Приховує також і отримані ним доходи. У зв`язку з цим просить суд змінити спосіб стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] ; стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення чином повноліття. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він офіційної роботи не має, офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, його доходи є мінливими та тимчасовими. Його сезонною роботою (хобі) є фотографування, що є сезонним заробітком. Він проживає в квартирі своїх батьків, що розташована за адресою: [ADDRESS] разом з батьком - [PERSON] , 1958 р.н., матір`ю - [PERSON] , 1962 р.н., сестрою - [PERSON] , 1982 р.н., племінницею - [PERSON] , 2005 р.н. Його батько [PERSON] , 1958 р.н., є пенсіонером. Йому належить на праві власності лише легковий автомобіль марки БМВ, д.н.з. [NUMBER] , рік випуску 1986 . Даному автомобілю вже 34 роки, його ціна на сьогодення становить 1200 - 1500 дол. США. Даний автомобіль було придбано ним ще в 2015 році, під час перебування з позивачем в шлюбі. Фактично, з моменту ухвалення рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.04.2016 №592/3178/16-ц, котрим стягнуто з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 650 грн. не змінилася жодна обставина. Його майновий стан жодним чином не покращився, цінного майна він не має, постійного заробітку не має. У зв`язку з цим просив суд стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 889,50 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% на дитину відповідного віку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню враховуючи наступні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.04.2016, був розірваний (а.с.9-10). Від сумісного проживання у сторін є син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.04.2016 стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. щомісячно на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 31.03.2016 та аліменти сплачувати його матері - [PERSON] (а.с.9-10). З довідки про доходи, виданої державним професійно - технічним навчальним закладом «Сумський центр професійно- технічної освіти з дизайну та сфери послуг» вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.09.2019 по 31.01.2020 без урахування аліментів становить 2450 грн. (а.с.30). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законом України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII). Правила статті 182 СК визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів ,такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК). Відповідно до статті 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Правилами частини 5 статті 182 СК передбачене право того з батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Згідно зі статтею 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сукупний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів (частка доходу або тверда грошова сума) є правом стягувача. Будь-яких умов для застосування альтернативи діюче (в редакції з 17 травня 2017 року) сімейне законодавство не містить. Це право стягувача не носить одноразового характеру та може бути ним реалізоване у будь-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини. Стягувач має право не тільки обрати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а й змінити як розмір стягнення за умов, передбачених статтею 192 СК, так і спосіб стягнення (частина 3 статті 181 СК). Але підстави зміни розміру та зміни способу стягнення не є цілком тотожними. Тоді як підстави зміни розміру передбачені статтею 192 СК, підстави зміни способу прямо не зазначені. Враховуючи, що запровадження альтернативи у виборі способу стягнення аліментів та право на його зміну мало на меті посилення захисту прав дитини на належне утримання, можна дійти висновку, що підставою для зміни способу мають бути саме ці обставини. Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають з застосуванням щомісячної індексації цього розміру (частина 2 статті 184 СК України), а також характер відносин, що склались між батьками дитини, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дитини. Виходячи з положень частини 5 статті 183 СК, визначена судом частка від заробітку (доходу) [PERSON] (1/4) є безспірною та може бути стягнута за судовим наказом. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, також зданої постанови вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини за станом здоров`я або за іншими обставинами відсутні. Крім того суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів навчання дитини в школі, та зростання щорічних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, в зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору, з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved