Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON], представником якої є [PERSON], звернулась до суду з даним позовом та посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою котрого був її батько [PERSON] про що видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору [PERSON], члени двору: дружина голови двору та мати позивача - [PERSON] та їх дочка, позивач - [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні були рівні та кожному належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS]. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину вищезгаданого будинковолодіння Спадщину після її смерті прийняли батько позивача - [PERSON] та позивач [PERSON] в порядку ст.. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року ) постійно проживаючи із померлою на час відкриття спадщини [INFO] помер батько позивача - [PERSON], котрий залишив заповіт, який 07 липня 2008 року посвідчений секретарем Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 155, яким все своє майно заповів своїй дочці, позивачу по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на 1/2 частини житлового будинку господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Вказує, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON], подавши 10 квітня 2013 року заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом термін Крім неї, позивача, спадкоємцями є відповідачі по справі - її сестра [PERSON] та брат [PERSON], які не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за нею. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус не може видати їй як спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ виданий на голову колгоспного двору [PERSON] , а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, то згідно ст.. 346 ЦК України право власності на частки померлих припинилося з моменту їх смерті, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду . Згідно звіту про незалежну оцінку № 13-165 К від 30 липня 2013 року вартість будинку та господарських будівель в [ADDRESS] становить 54 084,23 грн. Просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи повідомленими належним чином про день і час розгляду справи, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подані заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивача -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок , виданого відповідно до рішення виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів від 19 квітня 1988 року № 89 (а.с.48) Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору [PERSON], члени двору: дружина голови двору та мати позивача - [PERSON] та їх дочка, позивач - [PERSON] , що підтверджується довідкою Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 01 квітня 2013 року № 17 (а.с.49). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору [PERSON], члени двору: [PERSON] та позивач - [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні були рівні та кожному належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 09 листопада 1991 року , актовий запис №34 (а.с. 52). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS], котру прийняли батько позивача - [PERSON] та позивач [PERSON] в порядку ст.. 549 ЦК УРСР постійно проживаючи із падкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 01 квітня 2013 року № 17 (а.с.49). 07 липня 2008 року [PERSON] склав заповіт згідно якого заповів позивачу по справі [PERSON] все своє майно , майнові права та обов'язки , які належать йому на момент складання заповіту , а також майно, майнові права та обов'язки, які належатимуть в майбутньому. Вказаний заповіт 07 липня 2008 року посвідчений секретарем Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 155, котрий не скасовувався та не відмінявся (а.с.60) [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 22 березня 2013 р., актовий запис №8(а.с.51). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вищевказаному заповіту на 1/2 частини житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] шляхом подачі 10 квітня 2013 року заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений ст. 1270 ЦК України строк. (а.с.61-62). Однак, нотаріус не може видати позивачу як спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ виданий на голову колгоспного двору [PERSON] , а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, а згідно ст.. 346 ЦК України право власності на частки померлих припинилося з моменту їх смерті. (а.с.64) Крім позивача [PERSON], спадкоємцями є відповідачі по справі - її сестра [PERSON] та брат [PERSON], які у письмовій заяві ствердили, що не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем (а.с.77-78). Згідно звіту про незалежну оцінку № 13-165 К від 30 липня 2013 року вартість будинку та господарських будівель в [ADDRESS] становить 54 084,23 грн.(а.с.10-47) Отже, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.1346,1268,1269 ЦК України,

Outcome: approved