Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 травня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить визнати спільною сумісною власністю її з відповідачем квартиру за адресою: [ADDRESS], та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину даної квартири. Також просить стягнути з [PERSON] на свою користь 792,61 гривень судового збору. Посилається на те, що 17 липня 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 30 листопада 2005 року на підставі договору купівлі-продажу вони з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS], але договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача. На даний час вони з відповідачем шлюбно-сімейні відносини припинили, спільного господарства не ведуть, нею подано позов про розірвання шлюбу, вона з дітьми змушена проживати в будинку матері, оскільки відповідач не визнає її права власності на зазначену квартиру. До суду позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в засідання не з'явився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов та обставини, якими обґрунтовано позов про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS], визнає. Судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка після одруження взяла прізвище „[PERSON]" (а.с.6). Копія Витягу з Державного реєстру № 1801947 від 30 листопада 2005 року свідчить про те, що 30 листопада 2005 року [PERSON] за договором купівлі-продажу набув у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З копії довідки № 246 від 03 травня 2017 року вбачається, що по [ADDRESS] проживають та зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7). Витяг з погосподарської книги № 3 на 2016 - 2020 роки Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області свідчить про те, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Також в даній квартирі зареєстровані члені сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-13). З Витягу з погосподарської книги № 6 за 2006 - 2010 року Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані такі особи: голова домогосподарства - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 60, 69, 70 СК України,

Outcome: approved