Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернулася до суду із заявою про вирішення питання про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що він був госпіталізований до установи за заявою опікуна 07.06.2016 року з діагнозом «Шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект параноїчного типу» . Рішенням суду [PERSON] визнано недієздатним та призначено йому опікуна сестру [PERSON] За характером вказаних психічних захворювань він потребує стаціонарного лікування, в той же час в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може призвести до небезпеки. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] повністю підтримав заяву та зазначив, що [PERSON] тривалий час вже хворіє, агресивний не виконує інструкцій та висловлює маячні ідеї, у зв'язку з чим потребує лікування. [PERSON] у судовому засіданні не міг пояснити своєї думки щодо примусової госпіталізації, мовчав, просив чаю. Опікун [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву центру вказуючи на те, що поведінка брата є агресивною, кидається до неї битися, вночі не спить, п'є чай, його нічого не цікавить, має суїцидні наміри. Прокурор також підтримала подану заяву. Вивчивши матеріали справи, історію хвороби №2171, заслухавши лікаря - психіатра, прокурора, [PERSON] та опікуна [PERSON], суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21 березня 2006 року, справа №2-О-255/ 2006 рік, [PERSON] визнано недієздатним, а рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2012 року, справа №1522/507/11, йому призначено опікуна - сестру [PERSON]. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №2680 від 28 вересня 2016 року [PERSON],1975 року народження, з 1996 року хворіє, в ході тривалого перебігу захворювання сформувався виражений дефект особистості переважно параноїчного типу. Раніше мали місце агресивні дії стосовно родичів, суїцидальні спроби. При огляді свідомість не запаморочено. Зовні неохайний, дезорієнтований в часі,настрій мінливий, емоційно холодний. Маревно трактує навколишнє, мислення паралогічне, з елементами розірваності. На запитання відповідає витіювато, не по суті. Стверджує, що він «є консулом Куби», так як його прізвище «Кубов». Вважає, що «платить зарплату всій лікарні». До свого захворювання не критичний. За характером вказаних психічних захворювань потребує стаціонарного лікування, в той же час в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може призвести до небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише у стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи встановлені судом обставини та у зв'язку з тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для оточуючих, тому суд прийшов до висновку про доцільність його госпіталізації у примусовому порядку в умовах КУ «ООМЦПЗ».

Outcome: approved