Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є онукою [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] . Спадкодавцем на ім`я заявника складено заповіт. Після смерті бабусі заявником вжито заходи для вступу в права на спадщину. У видачі свідоцтва на спадкове майно відмовлено, з причини неналежного документального підтвердження проживання заявника разом із спадкодавцем (різні адреси реєстрації). Факт сумісного проживання зі спадкодавцем підлягає встановленню в судовому порядку, в зв`язку з чим заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав. Заявник [PERSON] , представник заявника адвокат Молчанова Н.В. (діє на підставі ордеру на ведення справи, договору про надання правової допомоги) на виклик до суду не з`явилися, в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] на виклик до суду не з`явилися, адресували заяви про визнання обставин, викладених заявником [PERSON] в заяві, просять справу розглянути без їх участі. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Покровська (до перейменування Красноармійська) Донецької області, адреса реєстрації місця проживання з 05.11.2002 року - [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 6). [PERSON] є донькою [PERSON] , - родинні відносини документально підтверджено: - свідоцтвом серійний номер [NUMBER] про народження [PERSON] , матір`ю якої записано [PERSON] (а.с. 8); - свідоцтвом серійний номер [NUMBER] про укладення шлюбу [PERSON] , та присвоєння прізвища за чоловіком « [PERSON] » (а.с. 9). [PERSON] є сином [PERSON] (відомості не оспорюються учасниками справи). [PERSON] є донькою [PERSON] , родинні відносини документально підтверджено: - свідоцтвом серійний номер [NUMBER] про народження [PERSON] , матір`ю якої записано [PERSON] (а.с. 10); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021516424 від 23.11.2018 року про одруження [INFO] [PERSON] , присвоєнням прізвища за чоловіком « [PERSON] » (а.с. 11); - свідоцтвом серійний номер [NUMBER] про розірвання шлюбу [PERSON] , після розлучення прізвище залишено « [PERSON] »; - свідоцтвом серійний номер [NUMBER] про укладення шлюб [PERSON] з присвоєнням прізвища за чоловіком « [PERSON] » (а.с. 13). Таким чином, [PERSON] є онукою по материнській лінії [PERSON] (родинні відносини документально підтверджено). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть - а.с. 7), після її смерті в порядку ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 4,7384 гектарів, розташована на території Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області, кадастровий номер 1422784000:05:000:0534 (об`єкт нерухомого майна належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серійний номер ЯЖ № 435329 - а.с. 13). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно заповіту, посвідченого 16.08.2005 року секретарем виконкому Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області, - [PERSON] на випадок своєї смерті зроблено таке розпорядження - все належне майно заповідає онуці [PERSON] Заповіт не скасований, є чинним (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 16 листопада 2018 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , при цьому з вимогами чинного законодавства про черговість спадкування, про строки та умови для прийняття спадщини, правові наслідки неприйняття спадщини освічений; заяву адресовано приватному нотаріусу Покровського районного нотаріального округу, та посвідчено секретарем виконкому Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області (а.с. 19). Заявник [PERSON] вважає себе такою, що прийняла спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, положенням якої передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Заявником [PERSON] вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті бабусі, однак в реалізацію юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) - після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 51, 52). Заявник [PERSON] зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори було роз`яснено порядок прийняття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а саме з посиланням на норми ст. 1270 ЦК України, п. 1.2, 1.13, п. 3.15, 3.23 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріусом рекомендовано підтвердження факту прийняття спадщини, оскільки спадкодавця було зареєстровано не за однією адресою зі спадкодавцем (лист приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області № 106/02-31 від 03.04.2019 року). З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. В судовому порядку підлягає встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі своєю бабусею [PERSON] до дня смерті останньої. Так, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (згідно відомостей в паспорті). Згідно довідки Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області № 157 від 04.02.2019 року - [PERSON] , 1926 року народження з 17.05.1978 року була зареєстрована за адресою: Донецька область, Покровський район, с. Жовте, але з 02.08.2004 року за місцем реєстрації не проживала (а.с. 21). Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 549 від 29.01.2019 року - [PERSON] фактично без реєстрації проживала за адресою: [ADDRESS] з 05.01.2015 року до 25.02.2016 року, допомагала своїй матері [PERSON] доглядати за хворою бабусею [PERSON] , 1926 року народження, яка була зареєстрована за адресою: с. Жовтне Новотроїцької сільської ради Покровського району, але мешкала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 02.08.2014 року по день смерті [INFO] (а.с. 20). Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засідання пояснила, що підтримує досить дружні відносини з [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] разом з чоловіком та донькою [PERSON] . Крім того, за вказаною адресою до своєї смерті проживала матір [PERSON] - [PERSON] , яка в силу похилого віку та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду. Піклування за бабусею забезпечила [PERSON] . Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] проживала з бабусею [PERSON] в одному житловому будинку, вели спільне господарство, разом користувалися речами звичайної обстановки. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення спадкових прав. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру видачі заявнику [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved