Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

ПАТ "ОПТ [PERSON]" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] (далі відповідача) на його користь 28340,04 дол.США заборгованості за кредитним договором, що станом на 16.10.2015 становить 614712,48 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12.06.2008 року між відповідачем та ЗАТ «ОТП [PERSON]» був укладений кредитний договір №МL-Р00/084/2008, згідно якого відповідачем було отримано кредитні кошти від позивача в розмірі 30000,00 дол. США строком до 10 червня 2022 року. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п.2 кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені п.3 кредитного договору. Згідно з п. 1.5.1 частини №2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. В зв'язку з тим, що відповідачем не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем на підставі п. 1.9.1. Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання відповідачем його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Так, позивач 10.07.2014 направив відповідачу вимоги № 22-2/857303 від 09.10.2014 про погашення заборгованості за кредитним договором. Вказана вимога підлягала виконанню відповідачем на протязі 30 днів з моменту її направлення, проте станом на день подання позову вона не виконана. Зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 16.10.2015 заборгованість Відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 23786,03 дол. США. Згідно з п.1.4. частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити банку (позивачу) відповідну плату. Станом на 16.10.2015 загальна заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 4554,01 дол. США. Відповідно до пункту 1.9. Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. Оскільки, кредит був фактично виданий в доларах США, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплатити суму кредиту в доларах США. Представник позивача в судове засідання не зявився,\~ подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи\~ (а.с. 72, 85). Відповідач в судове засідання тричі не з»явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а також судова розписка (а.с.70, 79, 82). 24.11.2016 відповідачем було подано заперечення проти позову, в якому він посилається на те, що до договору споживчого кредиту включено несправедливі умови, наслідком яких став істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Через девальвацію гривні та підвищення у кілька разів курсу долара, його витрати за вказаним кредитом зросли до непомірних розмірів, тому він не має можливості вносити щомісячні платежі у розмірі 370 доларів США. Він звертався до банку з проханням здійснити коригування суми кредитних зобов»язань у бік зменшення, проте йому було відмовлено. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с.64-66). 24.11.2016 представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору (а.с.67). 07.04.2017 договір про надання правової допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON] розірвано (а.с.84). Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2008 між ЗАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладений кредитний договір №МL-Р00/084/2008, згідно якого відповідачем отримано кредитні кошти від позивача в розмірі 30000,00 дол. США строком до 10 червня 2022 року (а.с.4). Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені п.3 кредитного договору. Згідно з п. 1.5.1 частини №2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок (а.с.5-7). ПАТ «ОТП «Банк» є правонаступником ЗАТ «ОТП [PERSON]», та зареєстроване у встановленому законом порядку, про що свідчить довідка АБ №526450 з ЄДРПОУ та свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.10,11). Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Аналіз зазначних норм матеріального права свідчить про те, що розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору. Однак, в порушення своїх договірних зобов'язань та вимог чинного законодавства відповідач не дотримався термінів погашення кредиту та відсотків, встановлених в договорі, що підтверджено розрахунком заборгованості наявним у матеріалах справи, згідно якого сума заборгованості станом на 16.10.2015 складає 28340,04 дол. США, з яких 23786,03 дол.США заборгованість по тілу кредиту та 4554,01 дол.США заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках (а.с.3, 40-41). Відповідно до пункту 1.9. Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. За наведених обставин, підстави для стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості наявні. Посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів», зокрема на ст.ст. 11,18 щодо заборони включення до договору споживчого кредитування несправедливих умов, ознакою та наслідком яких став істотний дисбаланс ….. не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки укладаючи з банком кредитний договір, боржник міг і мав би передбачити всі ризики щодо коливання курсу валют. Окрім цього, [PERSON] з позовом до банку про зміну або розірвання укладеного кредитного договору в зв»язку з істотним його порушенням до суду не звертався. Вирішуючи питання щодо права позивача вимагати повернення кредиту в іноземній валюті, суд враховує наступне. Відповідно достатті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статями 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно достатті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановленоДекретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище, суд дійшов висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути із [PERSON] на його користь 28340,04 дол. США заборгованості за кредитним договором, що станом на дату розрахунку 16.10.2015 по курсу НБУ (1 дол. США = 21,6906 грн.) становить 614712,48 грн. Представник позивача, згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №2901364759 від 24.11.2015 вбачається, що за подачу до суду позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 9220 грн. 69 коп.(а.с.1). Тому підстави для стягнення судового збору в зазначеному розмірі також наявні.

Outcome: approved