Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви вказує, що він народився [INFO] в с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області на території колишнього СРСР. З самого народження і по день звернення до суду з цією заявою він проживав на території с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Так, з 01 вересня 1991 року по 15 серпня 1992 року він навчався в Знаменівській середній школі № 2 Новомосковського району Дніпропетровської області, де закінчив 6 клас, з вересня 1992 року продовжив навчання в Комишевській спеціалізованій школі Запорізької області, де закінчив 9 класів. В період з 2002 року по 2005 рік заявник відбував покарання в [PERSON] виправній колонії, де отримав атестат про середню освіту. З 2005 року по 2017 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі, тому вчасно не отримав паспорт громадянина України. Після звільнення в травні 2017 року керівництвом Державної кримінально-виконавчої служби йому була надана довідка серії ДНП № [NUMBER] , якою встановлено особу заявника. В травні 2019 року [PERSON] звернувся до Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області з приводу встановлення особи, отримання паспорта та набуття громадянства України за територіальним походженням. 13.07.20149 року отримав листа заінтересованої особи, яким йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, вказали на неможливість підтвердження факту іншим шляхом, звернула увагу на ту обставину, що станом на 24 вересня 1991 року [PERSON] був неповнолітнім, походження громадянства повинно було визначатися за походженням матері, однак остання також не отримала вчасно паспорт громадянина України та змушена була звертатися до суду з аналогічними вимогами. Відповідним рішенням суду встановлений її факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року, всі інші письмові докази доводять їх родинний зв`язок. З самого дитинства її довіритель потрапив у складну життєву ситуацію, оскільки навчався в спеціалізованих закладах, відбував покарання в місцях позбавлення волі, які розташовані на території України. Декілька разів [PERSON] призначалося судом покарання і жодного разу не було виявлено його належність до громадянства іншої країни. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] , посилаючись на відсутність письмових доказів про те, що станом на 24.08.1991 рік він постійно проживав на території України. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представник заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. [PERSON] народився [INFO] в с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, про що виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради 25 серпня 1979 року складено відповідний актовий запис за № 75, матірю народженої дитини значиться [PERSON] , батьком [PERSON] , що Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.9). Згідно архівної довідки Знаменівської сільської ради в книзі особових рахунків колгоспників «Україна» Знаменівської сільської ради [PERSON] значиться з квітня 1991 року (а.с.24). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року, що набрало законної сили 25 листопада 2019 року встановлено факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с. 25-26). Аналіз поданих доків свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] . В свою чергу, з довідки загальної середньої школи № 2 Піщанської сільської ради Новомосковського району вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчався в даному навчальному закладі у період з 01 вересня 1991 рок по 15 серпня 1992 року (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , раніше двічі судимий, в період з 18.06.2015 року по 20.05.2017 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, про що свідчить довідка про звільнення серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] звернувся до Новомосковського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області з приводу порушення клопотання про набуття громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з проживанням на території України 24 серпня 1991 року. 13.07.2019 року отримав роз`яснення № 1235-262/1235-19, згідно якого йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України 24 серпня 1991 року (а.с.5). Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року ( ч.2 ст.3 Закону України «Про громадянство України). За ст.1 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, слід звернути увагу, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 17 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків. Станом на [INFO] [PERSON] виповнилося 14 років, матеріали справи доводять суду той факт, що станом на 24.08.1991 року він проживав зі своєю матір`ю [PERSON] в с.Знаменівка, де з 01.09.1991 року розпочав навчання в середній школі № 2. Як зазначено заявником та не спростовано заінтересованою особою, встановлення факту проживання на території України необхідне заявнику для набуття громадянства України та проживання на території держави на законних підставах, оскільки станом на 24 серпня 1991 року він, будучи неповнолітнім, проживав в Україні в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де проживає його матір, яка також набуває громадянство України вперше. Отже, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, необхідність встановлення даного факту підтверджена, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

Outcome: approved