Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Дубчак Тетяна Миколаївна звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 26 січня 2020 року черговим лікарем-психіатром у приймальному відділення [PERSON] була оглянута громадянка [PERSON] . Зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у зв`язку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянки [PERSON] , які надійшли від опікуна хворої - [PERSON] . Згода громадянки [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з неможливістю її отримання, оскільки особа є недієздатною. Комісія лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у складі: заступника головного лікаря з медичної частини Маслянко О.В., завідувача відділення № 2, Дубчак Т.М., завідувача відділення № 10 Гонської Т.І. підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію та прийшла до висновку, що обстеження і лікування громадянки [PERSON] , [INFO] , можливе тільки в умовах стаціонару(а.с. 3). Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримала та просила її задовольнити. Опікун, [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] також заяву підтримала та просила госпіталізувати її дочку до психіатричного закладу у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я. [PERSON] за станом свого здоров`я не здатна висловити свою думку, а тому в судовому засіданні пояснень не надавала. Прокурор дану заяву також підтримала та не заперечувала проти ухвалення рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», опікуна, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги на прохання або за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника. У разі незгоди одного з батьків або за відсутності батьків госпіталізація особи віком до 14 років (малолітньої особи) до закладу з надання психіатричної допомоги проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення іншого законного представника зазначеної особи до цього органу і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного про згоду його підопічного на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Згода на госпіталізацію фіксується в медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року роз`яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року № 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03.09.2004 року визнано недієздатною [PERSON] , [INFO] та встановлено над нею опіку (а.с. 4). Призначено опікуном [PERSON] , опікуном недієздатною доньки [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради Кіровоградської області № 324 від 21.12.2004 року (а.с.5). Опікун, [PERSON] , звернулася до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Тарасенко О.І. з заявою про госпіталізацію її доньки, [PERSON] , у зв`язку з погіршенням її психічного стану. Зазначила, що донька кричить, б`ється, неадекватна поведінка, агресивно веде себе по відношенню до матері (б`є, кусає), б`є посуд, не приймає ліки, в ночі не спить, стукає в стіни до сусідів (а.с.7). Відповідно до вимог частини першої статті 340 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до частини другої зазначеної статті, До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] встановлено діагноз: важка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, галюцинаторними включеннями. Підставою для госпіталізації особи, визнаної недієздатною, є неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Тому, комісія вважає доцільним госпіталізувати недієздатну хвору [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» для надання їй стаціонарної психіатричної допомоги (а.с. 3). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved