Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідно до вимог ст. ст. 191, 198-200 СК України, просить: стягнути з [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], паспорт серії КМ 322380, РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до виконавчого листа № 2-999 від 04.06.2003 року, виданого Білгород-Дністровським міським судом Одеської області, відповідач сплачував аліменти на її користь на утримання сина до його повноліття, тобто до 21.09.2018 року в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно. В теперішній час син навчається в Одеському національному політехнічному університеті, на бюджетній основі денної форми навчання. Період навчання потребує значних матеріальних витрат, а саме: кошти на проживання в гуртожитку, підручники, транспортні витрати тощо. У звязку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки офіційно працює у відділі освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. На підставі вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, з урахуванням заяви позивача та на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.12.2003 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 057156, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області /л.с.9/. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ЖД № 333232, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області /л.с.8/. Згідно вимог виконавчого листа № 2-999 від 04.06.2003 року, виданого Білгород-Дністровським міським судом Одеської області, відповідач [PERSON] сплачував аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття, тобто до 21.09.2018 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно /л.с.10-11/ Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до довідки № 157 від 12.09.2018 року, виданої Одеським національним політехнічним університетом, [PERSON] дійсно являється студентом ІІ курсу курсу АК 171 денної форми навчання Одеського національного політехнічного університету. Зарахований на 1 курс 01.09.2018 року наказом № 621-С від 07.08.2017 року. Закінчення навчання планується 30.06.2021 року /л.с.12/ . Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, в той же час дитина навчається на денному відділені Одеського національного політехнічного університету та потребує матеріальної допомоги. Вказує,\~що відповідач\~має можливість\~сплачувати аліменти\~на дитину,\~що продовжує\~навчання,\~оскільки офіційно\~працює у відділі освіти, науки, молоді та спорту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, що підтверджується відповіддю № [NUMBER] від 11.09.2018 з Державної Фіскальної Служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб. /л.с.13-14/ У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов'язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов'язання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.\~ Враховуючи все вищевикладене, а саме те, що син позивача та відповідача [PERSON], [INFO], досягнувши повноліття, дійсно навчається в Одеському національному\~політехнічному університеті на\~ІІ курсі\~АК 171 денної форми навчання,\~потребує матеріальної\~допомоги,\~а відповідач\~має можливість\~її надавати,\~оскільки офіційно\~працевлаштований,\~суд вважає\~позовні вимоги\~[PERSON] до\~[PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~повнолітнього сина,\~який продовжує\~навчання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, то його стягнення підлягає з відповідача.

Outcome: approved