Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Провідна» (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 11.07.2014 р. між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON]. укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2202215. 25.05.2015 р. в м. Каневі по вул. Садовій, відбулось ДТП, учасниками якого була [PERSON] ( керуючи автомобілем марки « Део Сенс» д.н.з. СА 0881ВО, не дотрималася дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем AUDI A6 д.н.з.. АА0789ОК, під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2015 р. вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Део Сенс», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] На підставі страхового акту 1 № [NUMBER], від 13.08.2015 р. страхового акту 2 № [NUMBER] від 25.08.2015, розрахунку суми матеріального збитку було виплачене страхове відшкодування у розмірі 32432,05 грн. В звязку з цим відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надіслав клопотання в якому просив розглянути справу без участі ПАТ СК «Провідна», позов підтримує, просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, думку позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2014 р. між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON] укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /2202215. 25.05.2015 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля AUDI A6 д.н.з.. АА0789ОК, під керуванням водія [PERSON], який належить останньому на праві власності. Відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2015 р. вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Део Сенс», д.н.з. [NUMBER] [PERSON]Л, але провадження по справі за ст. 124 КУпАП закрили за малозначимістю та на підставі ст. 22КУпАП обмежились усним зауваженням. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. На підставі наведеного суд вважає доведеним винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «AUDI A6 д.н.з.. АА0789ОК», який належить [PERSON]. (а.с.19-20). Із матеріалів справи вбачається, що до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку відповідач [PERSON] звернулася лише 08.06.2015(а.с.11-12). В результаті зазначеної ДТП автомобіль «AUDI A6 д.н.з.. АА0789ОК», власником якого є [PERSON]., зазнав механічні пошкодження. 26.05.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ СК " Провідна" з заявою про виплату страхового відшкодування № [NUMBER] (а.с. 9,10). Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля відповідно акту виконаних робіт від 11.06.2015 р. складає 32432,05 грн. (а.с.37,38). Розмір страхового відшкодування склав 32432,05 грн, які були виплачені [PERSON] відповідно до платіжного доручення № 033716 від 14.08.2015 р. Згідно підпункту «г» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Про ДТП, що сталася 25.05.2015 р., СК «Провідна» в триденний строк письмово повідомлена не була. Із матеріалів справи вбачається, що до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку відповідач [PERSON] звернулася лише 08.06.2015(а.с.11-12). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) розяснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Надані позивачем докази свідчать про наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в заявленій позивачем сумі. На підставі наведеного, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу до відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування. Сума, яка має бути стягнута з відповідача становить 32432,05 ( тридцять дві тисячі чотириста тридцять дві гривні,05 копійок) Частиною 1ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1600,00 грн. в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору (а.с.1). На підставі ст.ст. 525, 526, 993, 1166, 1187, 1191, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved