Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.01.2008р., згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в наслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач та АТ КБ «ПриватБанк» 06.03.2019р. підписали Додаткову угоду. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 06.03.2019р., банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. Відповідно п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки - передбачена п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі простроченій виконання клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого з зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачена п. - Угоди не поширюються. Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-і день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашенні заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином у рушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.12.2020 року має заборгованість 39 023,03 грн., яка складається з наступного: -0,00 грн. - заборгованість за кредитом; -1 050,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -0,00 грн. - заборгованість за комісією; -37 973,02 грн. - заборгованість за пенею. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором SAMDN40000019370487 від 06.03.2019р. у розмірі 39 023,03 грн. станом на 17.12.2020р. та судові витрати у розмірі 2 270,00грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.02.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву вх. №884/21-Вх від 16.03.2021р. в якому просив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити. В обґрунтуванні зазначив, що матеріали справи не містять підтвердження, що відповідачем були підписані «Умови та правила надання банківських послуг, що діяли на час підписання ним заяви-анкети 25.01.2008р., та що вказані Умови містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені та штрафів) у зазначеному в цих документах розмірі і порядках нарахування. Вказав, що будь-яких умов та Правил не підписував і не був з ними ознайомлений. Послався на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені у постанові від 03.07.2019р. по справі 342/180/17 щодо визначення умов договору приєднання. Зазначив, що вважає укладений договір приєднання від 25 січня 2008 року нікчемним, оскільки той за формою не відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, а тому і додаткова угода до такого договору є за своїм змістом нікчемною. Позивач 21.04.2021р. за вх. № ЕП-393/21-Вх надав відповідь на відзив у якому зазначив, що 25.01.2008р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг б/н від 25.01.2008р., згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно вказаної заяви сторони обумовили істотні умови договору, зокрема процентну ставку у розмірі 1,9% (22,80% на рік). Відповідач не надав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач та АТ КБ «Приватбанк» 06.03.2019р. підписали додаткову угоду, відповідно якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашенні заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином у рушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.12.2020 року має заборгованість - 39 023,03 грн., яка складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1 050,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 37 973,02 грн. - заборгованість за пенею. Згідно виписки за рахунком відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача, що він не був ознайомлений з умовами договору не повинно бути прийняте до уваги. Оскільки зобов`язання має виконуватись належним чином, а відповідач свої зобов`язання не виконав, то позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 25.01.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви, згідно якої [PERSON] просить відкрити рахунок та надати банківські послуги щодо кредитної картки. Згідно даної заяви вбачаються, що сторони визначили умови користування картою, зокрема: тип карти: 54708298, валюта: гривня, сума кредитного ліміту: 1 000,00 грн., базова відсоткова ставка: 22,8% з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватись як шляхом внесення коштів на карту клієнта, так і списання банком коштів з дебетової карти. Також заява містить відмітку про ознайомлення клієнта з умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та погодження що вказані Умови та правила, а також тарифи складають договір про надання банківських послуг. Згідно додаткової угоди до Договору № SAMDN40000019370487 від 06.03.2019р. вбачається, що сторони уклали її з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором SAMDN40000019370487 від 25.01.2008р. та узгодили істотні умови. Так сторони визначили суму заборгованості, що виникла з дати укладення договору до дати підписання угоди: 76 713,51грн. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме здійснює прощення: відсотків на 1 050,01грн., комісії на 0 грн., пені на 62 268,02 грн., штрафу на 1 217,48 грн. Строк повернення кредиту до 25.04.2019р., відсоткова ставка за кредитом - 0,01%. Клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення договору у розмірі не менше 11 178,03 у строк не пізніше 06.03.2019р. шляхом здійснення платежів на картку № [NUMBER] . Погашення заборгованості здійснюється шляхом здійснення платежів у розмір 999,97грн. до 25 числа місяця протягом 1 місяця. Розмір останнього щомісячного платежу складає 999,97 грн. Додаткова угода містить відмітку з проставленням особистого підпису [PERSON] 06.03.2019 та отримання її екземпляру. Відповідно графіку погашення від 06.03.2019р. вбачається що 06.03.2020 [PERSON] ознайомився з вказаним документом та отримав екземпляр його оригіналу. Графік погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 6 місяців, відповідно до якого кінцева дата погашення щомісячного платежу зазначена: 25 число кожного місяця в період з 25.04.2019р. по 25.09.2019р. та вказано суму щомісячного платежу - 631,50грн., остання сума становить 631,53 грн. Відповідно виписки з 06.03.2019р. по 17.12.2020р. рахунок [NUMBER] [PERSON] вбачається вихідний залишок актив станом на 15.08.2020р. - 1 050,01 грн. Відповідно виписки з 06.03.2019р. по 17.12.2020р. рахунок [NUMBER] [PERSON] вбачається вихідний залишок актив станом на 15.08.2020р. - 41 568,02грн, який зменшувався в зв`язку з несистематичною сплатою та станом на 26.11.2020 становив 37 973,02грн. Відповідно розрахунку заборгованості за договором № SAMDN40000019370487 від 06.03.2019р., укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 17.12.2020р. загальний залишок пені за порушення строків розрахунків станом на 06.03.2019р. в сумі 62 268,02грн., який зменшувався з 17.03.2020р. у зв`язку погашенням та станом на 17.12.2020р. становив 37 973,02грн., а разом з загальним залишком заборгованості за простроченими процентами в сумі 1 050,01грн. - 39 023,03грн. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за договором від 06.03.2019р. належним чином не виконав, суму коштів не повернув, тому настали наслідки, передбачені п. 1.6.1 та п. 1.7 Додаткової угоди. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] станом на 17.12.2020р. становить 39 023,03 грн., яка складається з: -0,00 грн. - заборгованість за кредитом; -1 050,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -0,00 грн. - заборгованість за комісією; -37 973,02 грн. - заборгованість за пенею. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що він не був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а договір приєднання від 25.01.2008р. та додаткова угода до нього є нікчемними оскільки за своїм змістом не відповідають ст. 634 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою , п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч. 1,2,3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Аналізуючи обставини справи суд приходить до висновку про недоведеність твердження відповідача про нікчемність правочину, оскільки своїми діями а саме: підписанням заяви від 25.01.2008р., укладенням додаткової угоди від 06.03.2020р., погодженням графіка погашення від 06.03.2020р. та частковим погашенням заборгованості відповідач визнав умови кредитного договору та частково їх виконував, а тому дане твердження розцінюється судом як припущення та обраний відповідачем спосіб захисту. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN40000019370487 від 06.03.2019 у розмірі 39 023,03 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved