Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.03.2016 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «АГРО РЕСУРС» про розірвання договору оренди землі, вказавши на підтвердження своїх вимог, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010716000429 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5.840 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 липня 2009 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Агроресурс», найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство АГРО РЕСУРС» укладено договір оренди землі б/н, який був зареєстрований у Красноармійському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 липня 2009 року № 040916000075. Згідно умов договору оренди землі Позивач (Орендодавець) надає, а Відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5.840 га з кадастровим номером [NUMBER], що належить Позивачу, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір було укладено сторонами на дев»ять років. 13 липня 2009 року земельна ділянка була передана Відповідачу згідно акту приймання - передачі земельної ділянки. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» Орендодавець має право вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил при користуванні земельною ділянкою. Одним із обов'язкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказаний обов'язок встановлений у частині четвертій статті 22 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних відносин), згідно з якою земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського - виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Згідно з п. 28 договору оренди землі Позивач має право вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки та збереження родючості грунтів. Втім, Відповідач за весь період користування земельною ділянкою (з 2009 р.) не виконав і не надав Орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого- економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Сівозміна - це обґрунтоване чергування сільськогосподарських культур і парів у часі і на території або тільки в часі. При чергуванні на території щороку (почергово) зрощуються культури на різних частинах поля, на яких вони чергуються в часі. Сівозміна необхідна для отримання більш високих урожаїв, оскільки при обробітку культури на одному і тому ж полі (ділянці) виснажується ґрунт, зростає ризик розвитку хвороб і шкідників. Культури розміщують на полях таким чином, щоб кожна з них поверталась на колишнє місце не раніше, ніж через 3-4 роки. Період, протягом якого культури проходять через кожне поле в певній послідовності, називається ротацією сівозміни. Отже, порушення порядку сівозміни на земельній ділянці призводить до виснаження землі та зниження родючості грунтів. Позивач вважає, що Відповідачем не дотримується порядок сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі. Орендарем кожного року проводяться весняно - польові роботи на ділянці та вирощуються різні види культур, які виснажують землю. Чергування сільскогосподарських культур і парів Відповідачем не здійснюється, а отже земля виснажується і на наступний рік знову використовується для вирощування культур. Така сільськогосподарська діяльність Орендаря призводить до зниження родючості землі. Позивач зверталась до Орендаря з приводу нераціонального використання земельної ділянки та виснаження грунтів, однак Відповідач продовжує використовувати землю в такому режимі. Враховуючи те, що протиправна бездіяльність Відповідача загрожує збереженню орендованої земельної ділянки, Позивач вважає, що договір оренди землі має бути розірваний. Поряд з цим, Орендарем несвоєчасно сплачується орендна плата за договором оренди землі. Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік до 15 листопада. В порушення умов договору орендна плата вноситься Орендарем несвоєчасно, що позбавдляє Позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Затримка у внесенні орендної плати є суттєвою і порушує права Орендодавця. Так, за 2014 рік затримка склала більше 3 (трьох) місяців, орендна плата була внесена в березні 2015 року. За 2015 рік орендна плата Позивачем отримана згідно відомості лише 17 лютого 2016 року, тобто прострочення її сплати склало більше 3 (трьох) місяців. Несвоєчасне внесення орендної плати призводить до знецінення цих коштів, оскільки за період затримки змінився курс національної валюти, збільшилась інфляція. Тобто Позивач втрачає кошти, бо орендна плата вноситься у гривні. 19.10.2015 року Позивач звернувся до ПрАТ «АГРО РЕСУРС» із заявою про розірвання договору оренди землі б/н від 10 липня 2009 р. у зв'язку з несвоєчасною сплатою орендної плати. Також Позивач просив не проводити ніяких робіт на її земельній ділянці. У відповіді від 18.11.2015 року орендар повідомив позивача про відсутність підстав для припинення весняно-польових робіт, проте жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав. 16 лютого 2016 року Орендодавцем у присутності свідків було складено акт про порушення умов договору оренди землі б/н від 10 липня 2009 року та зафіксовано факт несвоєчасної сплати орендної плати за договором. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «АГРО РЕСУРС» у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення проти позову, в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні, підтвердили факт несвоєчасної оплати орендної плати за 2015 рік, та складання в їх присутності акту про порушення умов договору оренди землі між ПрАТ «АГРО РЕСУРС» та [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010716000429 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5.840 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). 10 липня 2009 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Агро Ресурс», найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство АГРО РЕСУРС» укладено договір оренди землі б/н, який був зареєстрований у Красноармійському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 липня 2009 року № 040916000075 (а.с. 14-15). Згідно умов договору оренди землі Позивач (Орендодавець) надає, а відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5.840 га з кадастровим номером [NUMBER], що належить позивачу, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір було укладено сторонами на дев»ять років. 13 липня 2009 року земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання - передачі земельної ділянки (а.с. 16). Поняття договору оренди землі визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» Орендодавець має право вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил при користуванні земельною ділянкою. Одним із обов'язкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказаний обов'язок встановлений у частині четвертій статті 22 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних відносин), згідно з якою земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського - виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Згідно з п. 28 договору оренди землі Позивач має право вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки та збереження родючості грунтів. Втім, відповідач за весь період користування земельною ділянкою з 2009 року не виконав і не надав Орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем була надана суду копія проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках ПрАТ «АГРО РЕСУРС» на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 2012 року (а.с. 63-83), але доказів щодо виконання зазначеного проекту суду не надано, також, враховуючи, що земельна ділянка передана в оренду була в 2009 році, то відповідачу необхідно було надати проект землеустрою з цього часу. В запереченнях на позовну заяву відповідачем зазначено, що оскільки ПРаТ «АГРО РЕСУРС» знаходиться в структурі Агрохолдинг у «Укрлендфармарминг», то вся документація на вимогу керівництва холдингу знаходиться в центральному офісі. Але договір оренди землі було укладено саме між позивачем та відповідачем ПрАТ «АГРО РЕСУРС» та відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» Орендодавець має право вимагати від Орендаря, яким є в зазначеному випадку ПрАТ «АГРО РЕСУРС», дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил при користуванні земельною ділянкою. Сівозміна - це обґрунтоване чергування сільськогосподарських культур і парів у часі і на території або тільки в часі. При чергуванні на території щороку (почергово) зрощуються культури на різних частинах поля, на яких вони чергуються в часі. Сівозміна необхідна для отримання більш високих урожаїв, оскільки при обробітку культури на одному і тому ж полі (ділянці) виснажується ґрунт, зростає ризик розвитку хвороб і шкідників. Культури розміщують на полях таким чином, щоб кожна з них поверталась на колишнє місце не раніше, ніж через 3-4 роки. Період, протягом якого культури проходять через кожне поле в певній послідовності, називається ротацією сівозміни. Отже, порушення порядку сівозміни на земельній ділянці призводить до виснаження землі та зниження родючості грунтів. Доказів того, що відповідачем дотримується порядок сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, суду не надано. Крім того, судом встановлено, що Орендарем несвоєчасно сплачується орендна плата за договором оренди землі. Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік до 15 листопада. В порушення умов договору орендна плата вноситься Орендарем несвоєчасно, що позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Затримка у внесенні орендної плати є суттєвою і порушує права Орендодавця. Так, за 2014 рік затримка склала більше 3 (трьох) місяців, орендна плата була внесена в березні 2015 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей від 10.03.2015 року (а.с. 84-85). За 2015 рік орендна плата позивачем отримана згідно відомості лише 17 лютого 2016 року, тобто прострочення її сплати склало більше 3 (трьох) місяців. 19.10.2015 року позивач звернувся до ПрАТ «АГРО РЕСУРС» із заявою про розірвання договору оренди землі б/н від 10 липня 2009 року у зв'язку з несвоєчасною сплатою орендної плати. Також позивач просив не проводити ніяких робіт на її земельній ділянці (а.с. 17). У відповіді від 18.11.2015 року орендар повідомив позивача про відсутність підстав для припинення весняно-польових робіт, проте жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав (а.с. 19-20). 16 лютого 2016 року Орендодавцем у присутності свідків було складено акт про порушення умов договору оренди землі б/н від 10.07.2009 року та зафіксовано факт несвоєчасної сплати орендної плати за договором (а.с. 18), зазначений факт підтверджений в судовому засіданні поясненнями допитаних свідків [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 124 ч. 4 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правий договір про відчуження права оренди. Тобто позивачем надані суду докази того, що відповідачем порушені умови договору оренди землі, які б могли бути підставою для розірвання договору. Згідно ст. 141 Земельного Кодексу України встановлений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, в тому числі використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам та систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже аналіз вказаних положень законодавства дозволяє зробити висновок, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. В зазначеного випадку має місце саме систематична несвоєчасна сплата орендної плати за 2014 та 2015 роки. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-14бцс12. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: approved