Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з [PERSON] перебувала в шлюбі, який в 2013 році розірвано. В шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] ,2005 р.н., [PERSON] [INFO] , які в даний час повнолітні, та [PERSON] - [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Вона працює, отримує невелику заробітну плату, однак її доходів не вистачає на забезпечення дочці належного рівня життя, додаткових доходів немає, підприємницькою діяльністю не займається, а тому на сама не спроможна утримувати дитину та потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює ТОВ «ПБС», де отримує заробітну, фізично здоровий, а тому вважає що він зобов`язаний матеріально утримувати дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача: Представник позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просив стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнення розпочати з дня подачі позовної заяви, стягнути витрати на правову допомогу . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Зазначив, що він офіційно працює де отримує заробітну плату, а тому не заперечив щодо визначення аліментів в розмірі по ј частки від доходу щомісячно на утримання дитини. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 року провадження по даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі . Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Надвірнянського районного суду від 07.08.2013 року розірвано. Вказане рішення набрало законної сили ( а.с. 3). В шлюбі в них народилося троє дітей, з яких є неповнолітння: [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Як вбачається з акту обстеження матеріально -побутових умов проживання та довідки Пасічнянської сільської ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району від 11.08.2021 року за № 1800 позивач разом з неповнолітньою дочкою проживають в [ADDRESS] . Потребує матеріальної допомоги від чоловіка. (а.с.6-7). З довідки КПН « Надвіряннська центральна лікарня» від 12.08.2021 року за № 126 вбачається, що позивач [PERSON] працює медичною сестрою і її дохід за 6 місяців складає 148270,73 грн. (а.с. 8). Норми права, які застосував суд та мотиви суду: Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів(у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Тому з врахуванням матеріального становища позивача, а також що дитина проживає разом з матір`ю, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, має достатні доходи у вигляді заробітної плати, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, повне визнання позову, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а також положення ч.2 ст.182 СК України, відповідно до розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе призначити відповідачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 16.08.2021 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Капаком В.М. укладено договір про надання правової допомоги №85/2021 року (а.с. 12). Згідно квитанції серія №27/2021 за надання консульиації клієнту та складання позовної заяви позивачем [PERSON] сплачено 2000,00 грн. адвокату Капаку В.М. (а.с. 10). Отже за розгляд справи судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 2000 ,00 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] жителя [ADDRESS] на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі ст. ст. 141, 155, 180-182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved