Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по вул. О.Довженка, 33 в с.Годині Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" і станом на 15.04.1991року членами такого були її, позивачки батьки: [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що спірний будинок належав її батькам на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/2 ідеальній частині кожному. Вказує, що 14.11.2000 року помер [PERSON], який за життя своїм майном не розпорядився. Частку майна (1/2) спадкодавця [PERSON] успадкувала у відповідності до ст.549 ЦК УРСР, як вважає, саме [PERSON], спадкоємець першої черги спадкування за законом, дружина спадкодавця, внаслідок чого така стала власниками спірного будинковолодіння в цілому. Зазначає, що 26.03.2008 року померла [PERSON], котра за життя своїм майном розпорядилась, заповівши таке в рівних частках, їй позивачці [PERSON] та [PERSON] Однак остання, від належної їй частки у спадщині за заповітом відмовилась, про що подала в нотаріальну контору відповідну заяву. Покликається на те, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON], так як у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де на частину спадкового майна отримали свідоцтво про право на спадщину. Однак у вказаному свідоцтві не зазначено спірного будинковолодіння, оскільки на таке спадкодавцем [PERSON] за життя не було належним чином оформлено право власності. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, позивачкою [PERSON] право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування після смерті матері - спадкодавця [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у її відсутності. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу слухати у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подала заяву, в якій зазначила, що на спадкове майно не претендує та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду копію спадкової справи за №839/2017, заведеної внаслідок смерті [PERSON], котра померла 26.03.2008 року. Також зазначив, що спадкова справа після смерті [PERSON], котрий помер 14.11.2000 року, в нотаріальній конторі не заводилась. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул. О.Довженка, 33 в с.Годині Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір». Членами даного двору, як вважає суд, були лише подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами вказаної цивільної справи. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, подружжя [PERSON] як члени колгоспного двору мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння), тобто кожен на 1/2 частину будинковолодіння по вул.О.Довженка, 33 в с.Годині Мостиського району. 14.11.2000р. помер [PERSON], котрий за життя своїм майном, в тому числі, як вважає суд, 1/2 частиною зазначеного вище будинковолодіння, що належала йому як члену колгоспного двору, не розпорядився. Спадкове майно успадкувала, як вважає суд, спадкоємець першої черги спадкування за законом [PERSON], дружина спадкодавця, яка стала власником спірного будинковолодіння в цілому. 26.03.2008 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] До складу спадкового майна входить право власності на вищезазначене спірне будинковолодіння, що належало померлій [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 05.12.2000 року, яким усе своє майно в рівних частках заповіла позивачці [PERSON] та [PERSON], третій особі по справі. Спадкоємців до обовязкової частки у спадщині, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], немає. Позивачка [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, про що отримала відповідне повідомлення від завідувача Мостиської державної нотаріальної контори. Слід зазначити те, що [PERSON], третя особа по справі, від належної їй частки у спадщині за заповітом відмовилась та на таку не претендує, що підтверджується копією спадкової справи, а також поданою нею на адресу суду заявою. Вказані обставини підтверджуються: копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON]; копією заповіту спадкодавця [PERSON] від 05.12.2000 року; довідками, виданими виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області; копією паспорта позивачки [PERSON]; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №33 по вул. О.Довженка, в с.Годині Мостиського району Львівської області; звітом про оцінку майна від 05.12.2017 року; копією спадкової справи №839/2017, заведеної після смерті [PERSON]; Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст.1275 ЦК України передбачено, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою [PERSON] в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. О.Довженка, 33 в с.Годині Мостиського району Львівської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved