Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третіх осіб - Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання [PERSON] , який народився [INFO] батькоммалолітнього [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 1431 від 25.10.2018 року про народження [INFO] [PERSON] , вказавши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона знайома була з [PERSON] ще зі школи, коли вона розлучилась з чоловіком, відповідач став до неї постійно приходити, привітав із святами, після чого вони вирішили жити разом. З листопада 2017 року вони проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем її проживання по [ADDRESS] , вели спільний побут, кожний день були разом, проводили разом свята. Коли вона завагітніла відповідач ставився до неї як до дружини, мав намір укласти шлюб, надавав гроші для проведення скринінгів та проходження необхідних аналізів, купував вітаміни, вів себе як майбутній батько, радів, що у них появиться дитина. [INFO] у них народилась дитина - син [PERSON] . Проте, у травні 2018 року, ще до народження дитини, [PERSON] пішов від неї став проживати окремо, а після народження дитини не визнав себе батьком та відмовився надати заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відомості про батька дитини в актовому записи про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за її вказівкою. Проте, що походження її сина саме від [PERSON] підтверджуються спільними фотознімками з відповідачем та відео з сімейних свят, а також близькими родичами, друзями та знайомими, які були присутніми при їх розмовах з відповідачем під час вагітності. Ухвалою судді від 26.02.2019 року відкрите провадження у справі. 16.04.2019 року представник третьої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надав до суду заяву, просив розглянути справу за його відсутності, заперечень по даній справі не мають. 23.04.2019 року представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради надав до суду заяву, просив розглянути справу за його відсутності, ухвали рішення виходячи з інтересів дитини. 03.06.2019 року позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила призначити по справі судово-біологічну експертизу щодо встановлення батьківства [PERSON] . Ухвалою від 03.06.2019 року призначена судово-генетична експертиза, до проведення якої зупинено провадження по справі. 10.10.2019 року надійшло повідомлення з Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру по неможливість проведення експертизи. Ухвалою від 11.10.2019 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду. 20.01.2020 року представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради надав до суду заяву, просив розглянути справу за його відсутності. 20.10.2020 року представник третьої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надав до суду заяву, просив розглянути справу за його відсутності, заперечень по даній справі не мають. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила викладені в позові обставини, просили про їх задоволення, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Судом встановлено, [INFO] в м. Миколаєві народився[PERSON] , відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька №00021287525 від 25.10.2018 року про народження [PERSON] , актовий запис №1431 від 25.10.2018 року, батьками вказані: мати - [PERSON] , батьком - [PERSON] , відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. В судовому свідки [PERSON] і [PERSON] , які є чоловіками рідних сестер позивача та сестра [PERSON] показали, що приблизно наприкінці 2017 року позивачка стала проживати однією сім`єю з [PERSON] , вели спільний побут, кожний день були разом, проводили разом свята, разом планували, що у них народиться дитина, коли позивачка завагітніла відповідач першим родичам розповів про цю новину, був щасливим, ставився до неї як до дружини. Крім того, судом оглянуті надані позивачем фотознімки її разом із відповідачем зі свят. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" із змінами та доповненнями, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства та передбачається, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно до вимог ст.128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, а саме ст. 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім`я по батькові дитини записується за її вказівкою. У сучасних умовах основним доказом батьківства буде висновок судово-генетичної експертизи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, згідно з якою жодні докази не мають для суду зазадалегіль встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом у справі була призначена судово-генетична експертиза для встановлення батьківства [PERSON] . Відповідач ухиляється від проходження судово-генетичної експертизи, до експертної установи не з`явився, відбір порівняльних зразків не проводився, що підтверджується повідомлення Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 10.10.2019 року. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею ст.134 ч.1 СК України визначає, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який народився [INFO] є батькоммалолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Миколаєва, у зв`язку з чим вважає необхідним зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до актового запису № 1431 від 25.10.2018 року про народження [INFO] [PERSON] , виключивши з нього відомості про батька дитини - [PERSON] , які записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, записати батьком дитини - [PERSON] , [INFO] та видати нове Свідоцтво про народження цієї дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Круючись ст. 76, 81 89, 263-265ЦПК України, суд

Outcome: approved