Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Орган опіки та піклування П`ятихатської райдержадміністрації Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати ухиляється від обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї дитини, постійного місця проживання не має, дитину залишила в сімї свого брата [PERSON], з дитиною не спілкується, не відвідує, життям та здоров'ям дитини не цікавиться. [PERSON] на зауваження та профілактичні бесіди, які проводилися з нею не реагує, не усвідомлює та не виконує своїх материнських обов'язків, до життя та здоров'я доньки ставиться безвідповідально, не дотримується особистої гігієни та не слідкує за гігієною доньки. Оскільки [PERSON] внаслідок своїх дій становить під загрозу життя та здоров'я дитини просять позбавити останню батьківських прав, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини її заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, малолітню дитину передати їм для вирішення питання подальшого влаштування дитини. В судовому засіданні представник позивача Кошовецької О.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно обставини викладені в позовній заяві відповідають дійсності, вона постійного місця проживання не має, ніде не працює, матеріально дочку не утримує, не доглядає та вихованням не займається, тому проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] не заперечує. Дитину вона любить, а тому самостійно відмовитися від неї не може. Третя особа орган опіки та піклування Богдано-Надеждівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, її матір'ю є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.3/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с.4/. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача [PERSON] від 11.01.2017 року [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам, всюди маса брудного одягу та посуду, будинок переохолоджений, бракує одягу, дрів, продуктів харчування. Мати з дитиною госпіталізовані до дитячого відділення КЗ «П`ятихатська центральна лікарня» ДОР»/а.с. 10/ З характеристики Богдано-Надеждівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 12.01.2017 року № 28 слідує, що [PERSON] має групу інвалідності, не вміє вести домашнього господарства, не має навиків догляду за дитиною, житлово-побутові умови незадовільні, не має необхідних продуктів харчування, будинок має пічне опалення, запасу дрів не має /а.с.6/. Згідно листа КЗ «П`ятихатська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» малолітня [PERSON] неодноразово знаходилася в дитячому відділенні лікарні, а саме з 11.01.2017 року по 21.01.2017 року та з 10.02.2017 року по 18.02.2017 року. Дитина знаходилась без матері, мати дитиною не опікується, станом здоров'я не цікавиться, предметами догляду та харчування дитину не забезпечує /а.с.8/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування П'ятихатської райдержадміністрації останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] /а.с.9/ Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, оскільки не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні з донькою їй ніхто не чинив і не чинить, тому з врахуванням інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об'ємі. Оскільки малолітня [PERSON], [INFO] залишилася без батьківського піклування, для подальшого влаштування її слід передати органу опіки та піклування П'ятихатської РДА. Оскільки позивач за подання позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3200 грн. Суд роз'яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Outcome: approved