Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON], РНОКПП [NUMBER], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі [INFO] в м. Тирасполь, Республіка Молдова, від матері [PERSON], [INFO], громадянки України, та батька [PERSON], [INFO], громадянина Республіки Молдова, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народження. Заінтересованою особою заявник зазначає Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 14.01.2019 року заява [PERSON] була прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з'явилася, надала клопотання, у якому заяву підтримала, просила суд її задовольнити та провести судове засідання за її відсутності. Від представника заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про відсутність заперечень щодо заяви [PERSON] тапро розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (зі змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9. Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 13 Закону, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Суд встановив, що 01 червня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином Молдови [PERSON], на підтвердження чого надано свідоцтво про укладення шлюбу, видане Відділом запису актів громадянського стану Варниця 01.06.2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №53. Згідно з медичним свідоцтвом про народження №1329, виданим Державною установою «Республіканський центр матері та дитини», перебуваючи у шлюбі з [PERSON], [INFO] о 15 год. 09 хв. [PERSON] народила дитину жіночої статі. [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. На момент народження дитини сім'я перебувала у рідних чоловіка у місті Тирасполь Республіки Молдова. Невдовзі після народження дитини родина повернулася до України та звернулася до органу державної реєстрації щодо отримання свідоцтва про народження дитини, в чому їй біло відмовлено, оскільки Україна не визнає правосуб'єктності самопроголошеної Придністровської Молдовської Республіки, що і стало підставою для звернення до суду з вище вказаною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Статтею 144 СК України визначений порядок реєстрації народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Згідно з принципом 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та ст. 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для отримання донькою свідоцтва про народження. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідними державними органами України.

Outcome: approved