Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Заявниця, [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 11.12.2017 року із заявою про встановлення факту постійного проживання на законних підставах на території України до 24 серпня 1991 року її батька - громадянина [PERSON] Вірменія [PERSON], [INFO]. Заявниця в обгрунтування заяви зазначила, що прибула в Україну на постійне проживання та в установленому законом порядку звернулася з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію. 08.06.2017 року заявниця отримала вказаний дозвіл та була документована посвідкою на постійне проживання типу РА № ІН 146690, виданою 08.06.2017 року. Підставою для от отримання дозволу на імміграцію стало те, що батько заявниці - [PERSON], [INFO], на законних підставах проживав на території України до 24 серпня 1991 року України в період з 11.03.1984 року по 05.10.1988 року, даний факт був підтверджений документально. Наразі заявниця має намір подати відповідну заяву до органів ГУ ДМС України в Одеській області про набуття громадянства України. Проте у неї виникли труднощі з документальним підтвердженням постійного проживання па території України до 24 серпня 1991 року, як цього вимагає Закон України «Про громадянство», її батька - [PERSON], оскільки видача та зберігання відповідних документів чинним законодавством не регламентовано. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи про її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Головного управління ДМС України в Одеській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнав у повному обсязі. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до дозволу на імміграцію в Україну, який виданий 08 червня 2017 року, громадянці [PERSON] Вірменії [PERSON], [INFO], уродженці [INFO], національний паспорт серії АР 0584446 виданий 22.06.2016 року, терміном дії до 22.06.2026 року, на підставі ст. 4. ч. 3. п. 3 Закону України «Про імміграцію» дозволено постійне проживання в Україні. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], виданим відділом РАЦС, 26 Комісарів району, м Єреван. ІV-СЛ № 307993 - батьком вказаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який є батьком [PERSON], [INFO], з 11.03.1984 року по 05.10.1988 року постійно проживав на території України та відповідно до довідки форми "А" був прописаний в [ADDRESS]. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 -5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] на законних підставах постійно проживав на території України в період з 11.03.1984 року по 05.10.1988 року, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved