Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач в особі директора ТОВ «Авто-Експрес» звернувся до суду з позовом до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ТОВ «Авто-Експрес» є власником нежитлової будівлі, будови автовокзалу, загальною площею 461,2 м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу нежитлової будівлі з відстрочкою платежу від 12.10.2018 року №2878, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В., та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2018 року. У інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2020 року міститься актуальна інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказаний власник майна: ТОВ «Авто-Експрес». 11.11.2020 року ТОВ «Авто-Експрес» стало відомо про винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.11.2020 року, копія якої була надіслана на адресу ТОВ «АС Волноваха» за адресою: вул. Центральна, 26, м. Волноваха, Донецької області. Зазначають, що з тексту постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.11.2020 року вбачається, що на примусовому виконанні у Волноваському районному відділі ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться зведене ВП №59975820 від 05.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Волноваському районі боргу. Державним виконавцем здійснено опис майна: на нежитлову будівлю, будову автовокзалу, загальною площею 461,2 м.кв., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також вказують, що їм не відома ніяка інформація відносно [PERSON] , будь-яких взаємовідносин між ТОВ «Авто-Експерс» та [PERSON] не існувало. Жодних документів з приводу наявності виконавчого провадження, в рамках якого виносились постанови про арешт майна, а саме: нежитлової будівлі, будови автовокзалу, загальною площею 461,2 м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на адресу ТОВ «Авто-Експерс» не надходило. На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним, що є прямим порушенням права законного власника майна, а саме: ТОВ «Авто-Експрес2 Дана постанова порушує право Позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з чим, вважають постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.11.2020 року незаконною, та простять її скасувати. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подали клопотання про розгляд справи за відсутності представника, з прийняттям рішення на розсуд суду. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявного у матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141200218 від 12.10.2018 року вбачається, що власником нежитлової будівлі, будова автовокзалу, загальною площею 461,2 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Експерс», код ЄДРПОУ 33222009, на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі з відстрочкою платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко Владиславом Володимировичем, серія та номер: 2878, виданий 12.10.2018. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №232024481 від 11.11.2020 року вбачається, що нежитлова будівля, будова автовокзалу, загальною площею 461,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто-Експрес», код ЄДРПОУ 33222009, на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В., реєстр №2878. Про те, що ТОВ «Авто-Експрес», код ЄДРПОУ 33222009 є власником нежитлової будівлі, будова автовокзалу, загальною площею 461,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі з відстрочкою платежу, посвідченого 12.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В.. Згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05.11.2020 року винесеної головним державним виконавцем Волноваського РВ ДВС Східного міжрегіонального МЮ (м. Харків) при примусовому виконанні зведеного ВП №59975820 від 05.09.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Волноваському районі боргу. З постанови вбачається, що боржником є [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаної постанови описано та накладено арешт на майно, а саме: нежитлова будівля, будова автовокзалу загальною площею 461,20 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 1398486, що належить боржнику [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На описане майно накладено арешт та встановлено обмежено права користування ним: не передавати у користування іншим особам, не відчуджувати, не користуватися. Згідно ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою\~ст.16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень\~Конституції України\~та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2\~статті 16 ЦК України\~передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно до ч.4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Здійснюючи аналіз наданих доказів, а також повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до впевненості, що позовні вимоги позивача ТОВ «Авто-Експрес» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою щодо зняття арешту з майна, яке було описано та на яке накладено арешт, шляхом направлення відповідного листа 23 листопада 2020 р. вих.. №381/20, та який було отримано головним державним виконавцем Олишко К.П. 25.11.2020 року, однак отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий у відповідності до вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», та у інших випадках ніж ті що передбачені даною статтею може бути знятий за рішенням суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.03.2020 р. дійшов висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу Державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача. Частинами 1 і 4\~ст.41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, приймаючи до уваги той факт, що в іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, а саме - сплачений судовий збір у сумі 2102,00 гривень, та витрати на правничу допомогу в розмірі 11500,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи звітом витраченого часу адвокатом, рахунками на оплату.

Outcome: approved