Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт проживання однією родиною [PERSON], [INFO] з [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS]. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та на банківський вклад у відділенні АТ «Укрексімбанк» у м. Ізмаїлі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що неможливо встановити факт проживання спадкоємця та спадкодавця однією родиною не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явилась про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що родину позивача знає добре, вони живуть в одному багатоквартирному будинку. В зимку 2010 року позивач [PERSON] забрала до себе, а саме до своєї квартири проживати [PERSON], оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду та позивач за нею доглядала. [PERSON] приходилась позивачу мачухою та вони проживали однією сім'єю як мачуха та падчерка. Підтвердив факт проживання однією родиною [PERSON], [INFO] з [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] з зими 2010 року до [INFO]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивача [PERSON] та [PERSON] знає добре. З зими 2010 року та до часу своєї смерті [PERSON] проживала разом із позивачем, оскільки [PERSON] хворіла та потребувала стороннього догляду та позивач за нею доглядала. Підтвердив факт проживання однією родиною [PERSON], [INFO] з [PERSON], померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] з зими 2010 року до [INFO]. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області, третя особа - [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майнонеобхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області, третя особа - [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 01 серпня 2018 року на 09 год. 00 хв. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 16.01.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Богдан О.М. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.1994 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належали наступні грошові кошти а саме: 5001,00 доларів США, які зберігаються у відділенні АТ «Укрексімбанк» у м. Ізмаїлі на депозитному рахунку № [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON], [INFO] та 181,61 доларів США, які зберігаються у відділенні АТ «Укрексімбанк» у м. Ізмаїлі на обслуговуючому рахунку № [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою наданою керуючим відділення ПАТ «Дердавний експортно - імпортний банк України» від 05.07.2018 року за 210-04/104бт. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; - грошові кошти у сумі 5001,00 доларів США (п'ять тисяч один долар США 00 центів), які зберігаються у відділенні АТ «Укрексімбанк» у м. Ізмаїлі на депозитному рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], [INFO]; - грошові кошти у сумі 181,61 доларів США (сто вісімдесят один долар США 61 цент), які зберігаються у відділенні АТ «Укрексімбанк» у м. Ізмаїлі на обслуговуючому рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 49865579 від 14.11.2017 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. До спадкоємиі другої черги спадкування відноситься рідна сестра спадкодавця [PERSON] - [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 05.12.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. із заявою, якою відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її рідної сестри [PERSON] на користь спадкоємця іншої черги - [PERSON], 1972 року народження. Згідно ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] була падчеркою померлої [PERSON], померлої [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.04.1972 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.1994 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, згідно якої [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», оскільки вступила у шлюб із батьком позивачки, а саме [PERSON]. Також, як було встановлено судом, [PERSON] на час своєї смерті проживала разом із позивачем [PERSON], яка доглядала за спадкодавцем та зазначений факт був підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні. Більш того, згідно довідки від 03.05.2018 року за № 401, наданої директором комунального підприємства «Жилсервіс», [PERSON], проживала за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] з 2010 року по 2017 рік. Внаслідок чого, позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим, задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved