Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він та неповнолітня дочка позивача та відповідачки - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] є його дружиною. З січня 2005 року відповідачка у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно актів ЖЕК-314 за адресою реєстрації відповідачка не проживає, місце проживання її невідомо, тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Співвласниками вказаної квартири є позивач [PERSON], якому належить 1/3 частина квартири, та неповнолітня дочка позивача та відповідачки - [PERSON], якій належить 2/3 частини квартири, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 29.03.2002 року. На даний час у спірній квартирі зареєстровано три особи - позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] та неповнолітня дочка позивача та відповідачки - [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що у січні 2005 року відповідачка [PERSON] добровільно залишила квартиру [ADDRESS] і на даний час у квартирі не проживає. Той факт, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень сторін, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - актами ЖЕД № 312 від 14.01.2015 року, від 09.04.2015 року, від 09.06.2015 року про непроживання відповідачки у спірній кімнаті; - довідкою ЖЕД № 312 від 04.11.2015 року про те, що протягом трьох останніх років відповідачка [PERSON] із заявами про неможливість проживання у квартирі [ADDRESS] не зверталася; - показами свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, які повністю підтвердили факт непроживання відповідачки у спірній квартирі з січня 2005 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що вона намагалася вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою вона тривалий час не цікавиться. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сім'ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред'явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved