Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19 червня 2004 року право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Україна», село Багате Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,50 умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0234574, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією від 31.03.1997 року, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що у сертифікаті на право за земельну частку (пай) серії ОД № 0234574, виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області на імя спадкодавця [PERSON], дата видачі вказана «31 березня 1997 року», а у тексті заповіту, посвідченому Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області невірно вказана дата видачі сертифікату, тобто встановлено невідповідність. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Україна», село Багате Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,50 умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0234574, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією від 31.03.1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1 ЖД № 389118 від 21.06.2004 року, виданого виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 19 червня 2004 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Україна», село Багате Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,50 умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0234574, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією від 31.03.1997 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 16.08.2002 року, посвідченого секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 236, [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Україна», село Багате Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 2,50 умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0234574, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією від 31.03.1997 року заповів онуку [PERSON] Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 03.05.2018 року за № 637, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до п. 3.1 розяснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В свою чергу відповідно до п. 3.5 розяснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved