Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розподілити майно, що є обєктом права сумісної власності подружжя між нею та [PERSON], визнати за нею право на ? частину транспортного засобу - автомобілю марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний № [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на її користь усі судові витрати. Мотивуючи свою заяву тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 серпня 2011 року по цей час. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Стосунки із чоловіком починаючи з липня 2015 року ставали все гірше і гірше і вона у травні 2016 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також звернулась до відповідача щодо добровільного поділу майна, яке було ними придбано під час перебування в шлюбі, але він відмовився від такого поділу. Під час сумісного проживання вони за спільні кошти, які 13 травня 2014 року придбали транспортний засіб - автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано Кременчуцьким ВРЕР 05.03.2013 року. Зазначений автомобіль придбав на своє ім'я [PERSON], оскільки, що на той час між ними були добрі стосунки і вона не вимагала, щоб майно було зареєстровано на їх обох, не дивлячись на те, що воно було придбане за спільні кошти з відповідачем. Всі документи на зазначене вище майно залишилися у відповідача, у неї є лише копія довіреності, посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Сапко М.В. від 13 травня 2014 року, копія розписки про розрахунок за автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку із чим вона вимушена звернутися до суду із вищевказаною позовною заявою. Позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, остання редакція відбулась 06.03.2018 року, в уточненій позовній заві вона просила суд розподілити майно, що є об'єктом права сумісної власності подружжя між нею та [PERSON], визнати за нею право на ? частину транспортного засобу - автомобілю марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний № [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на її користь ? частину вартості транспортного засобу - автомобілю марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, в розмірі 70487 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 63 коп., а також усі судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні, оскільки на момент подання позову спірний автомобіль був проданий матері відповідача - [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано вже після продажу автомобіля, тобто продаж відбувся під час перебування сторін по справі у шлюбі. Крім того, в позовні заяві позивач не надала докази на підтвердження того, що не було її згоди на продаж спірного автомобіля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо, як продавали автомобіль Мерседес Віто. Коли [PERSON] його купували, то гроші давав батько [PERSON], він це бачив. Це було приблизно в травні 2014 року, сума 4200 чи 4300 дол. США. Він знає, що гроші були надані на купівлю автомобіля. Що далі відбулось з автомобілем йому не відомо. Зараз [PERSON] теж користується даним автомобілем. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], знаходяться в зареєстрованому шлюбі 05 серпня 2011 року, відповідно копії Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER]. Відповідно Довіреності від 13.05.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Сапко М.В. від 13 травня 2014 року [PERSON] отримав повноваження від [PERSON], вчиняти від його імені дії щодо розпорядження транспортним засобом MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно розписки [PERSON] отримав від [PERSON] 93600 грн. за автомобіль Мерседес Бенц Вито, 112 CDI , 2000 року випуску, р.н. [NUMBER]. Відповідно Довідки Територіального Сервісного Центру № 1243 від 29.10.2016р. автомобіль MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, держ.знак [NUMBER] (попередній держ.номер [NUMBER]) був зареєстрований 20.01.2015 року за [PERSON], 05.09.2015 року автомобіль перереєстрований на [PERSON] Ухвалою суду від 15 листопада 2017 року по справі призначено судово-товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № 320/17 від 15.12.2017 року середня ринкова вартість транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на час проведення експертизи, складає 140975,25 грн. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім цього, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільні сумісні власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, з наведеного вбачається, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном та неподільною річчю, а тому позивач має право на 1/2 його частину. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину автомобіля марки MERSEDES-BENZ, модель VITO 112CDI, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський-В, реєстраційний № [NUMBER]. За змістом правового висновку висловленого ВСУ 08.04.2015 у справі № 6-7цс15, при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, останній має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Аналіз зазначених норм та досліджених матеріалів справи дає підставу встановити, що спірний автомобіль був спільною сумісною власністю сторін, що відповідач самостійно, без згоди на те позивача продав належний їм обом на праві спільної сумісної власності автомобіль, а тому право позивача на володіння спільним сумісним майном порушене відповідачем та підлягає захисту відповідно до положень ст. 60, 61, 65, 70, 71 СК України та ст. 355, 368 ЦК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 70487,63 грн. грошової компенсації в рахунок 1/2 частки зазначеного автомобіля. Відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою ,яка стягується . При подачі позову позивач повинен був сплатити судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" в розмірі 551,21 грн. Розподіл судових витрат здійснити в порядку визначеному ст. 137, 141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 551,21 грн. витрат по сплаті судового збору, 7000 витрат на правову допомогу, яка підтверджується наданим договором та квитанцією про оплату витрат на надання правової допомоги та витрати на проведення судовоїавтотоварознавчої експертизи в розмірі 850,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved