Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат на утримання відповідача під час його навчання у вищому навчальному закладі МВС. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 25.07.2009 року №219 відповідача було зараховано на навчання на 1-й курс факультету «автомобільний транспорт». 25 серпня 2009 року відповідно між Прикарпатським юридичним інститутом, Управлінням міністерства внутрішніх справ України та [PERSON] було укладено письмовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.\~\~\~\~\~ Відповідно до п.2.3.6 Договору відповідач був зобов'язаний після закінчення навчання відпрацювати в ОВС не менше 3 років. Натомість, відповідача було звільнено з ОВС наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській від 27.01.2015 року за ст. 64 п. «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Постановою КМУ від 01 березня 2007 року №313 затверджено порядок відшкодування особам витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Згідно проведеного розрахунку сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період навчання з 01.09.2009 року по червень 2013 року становить 18206,44 грн. Добровільно вартість утримання в навчальному закладі відповідач відшкодувати не бажає. Представник позивача [PERSON] який діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явився, направив суду заяву у якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку відповідно до\~ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до наказу начальника інституту №219 від 25.07.2009 року був зарахований на навчання до Прикарпатського юридичного інституту спеціальністю «автомобільний транспорт». Згідно з п.3.2. Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 визначено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до п.3 цього Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в начальному закладі, який укладається між навчальним закладом, управлінням МВС та особою. Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській №30 о/с від 27.01.2015 року [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п."ж" статті 64\~ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за власним бажанням. Оскільки до закінчення трирічного строку після закінчення навчання відповідач відмовився від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, звільнившись за власним бажанням із займаної посади, суд вважає, що позивач має право ставити питання про стягнення витрат на його утриманням у навчальному закладі. З представлених позивачем довідок-розрахунку №39 та №33 (а.с.9,10,11) вбачається, що витрати, пов'язані з утриманням [PERSON] у Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ, становили 18206,44 грн. Вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] також слід стягнути в користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір. На підставі викладеного, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313,

Outcome: approved