Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач 26.10.2014 року звернулася до суду із позовною заявою та представник позивача змінюючи позовні вимоги 16.12.2015 року просила визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22.12.1997 року право на земельну частку (пай), розміром 7,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Красіно», місцезнаходження с. Красіне Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало за життя [PERSON], померлій 22.12.1997 року, яка була членом КСП «Красіно» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130153, виданого 08.06.1997 року на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0153. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала на те, що 22.12.1997 року померла [PERSON], яка за життя здійснила розпорядження своїм майном на випадок смерті шляхом складення 18.12.1981 року заповіту. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22.12.1997 року, є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину та отримала 03.09.2003 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вище вказану земельну частку (пай), яке видано державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] Однак, як вказувала позивач, оскільки оригінал сертифікату серії ДП № 0130153, який виданий на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р та на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом було втрачено, тому позивач не має змоги реалізувати свої спадкові права щодо спірної земельної частки (паю) та звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою. Позивач та її представник [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 82). Представник відповідача Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.41). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої від 22.12.1997 року (а.с.62). За життя [PERSON] на випадок смерті, здійснила розпорядження своїм майном, згідно якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 65, складеним 18.12.1981 року та посвідченим секретарем виконкому Красінської сільської ради [PERSON] Заповіт не скасований, не змінений, про що свідчить відмітка на заповіті (а.с.66). Отже, позивач [PERSON], будучи єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] прийняла спадщину та отримала 03.09.2003 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2300, на земельну частку (пай) розміром 7,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Красіно», місцезнаходження с. Красіне Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало за життя [PERSON], померлій 22.12.1997 року, яка була членом КСП «Красіно» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130153, виданого 08.06.1997 року на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0153 (а.с.2,67 на звороті). Своє право на спадкове майно земельну частку (пай) позивач не зареєструвала, що знайшло своє підтвердження і в листі Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 11.08.2015 року, з якого вбачається, що земельна частка (пай) розміром 7,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Красіно» станом на 31.12.2012 року зареєстрована за [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130153, який виданий на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р (а.с.72). Як вказувала позивач в позовні заяві та цей факт ніким не оспорений, більш того підтверджується відомостями Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 11.08.2015 року, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130153, який виданий на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р було втрачено, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на реєстрацію права на спірну земельну частку (пай) (а.с.72). Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1997 році, то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст .1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай)посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки, як встановлено судом, [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай), реалізувала своє право отримавши відповідний сертифікат, а позивач [PERSON] успадкувала спірну земельну частку (пай), що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 03.09.2003 року, однак не має можливості зареєструвати своє право у звязку з втратою оригіналу сертифікату, тому успадкування вказаної земельної частки (паю) має здійснюватися в судовому порядку. З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе, визнати за позивачем як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 22.12.1997 року, право на земельну частку (пай), розміром 7,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Красіно», місцезнаходження с. Красіне Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало за життя [PERSON], померлій 22.12.1997 року, яка була членом КСП «Красіно», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130153, виданого 08.06.1997 року на підставі рішення Криворізької районної державної адміністрації від 30.05.1997 року № 339-р і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0153.

Outcome: approved