Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 09 березня 2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 28 лютого 2011 року до її повноліття. Оскільки законодавством змінено в сторону збільшення мінімальний розмір аліментів, позивач 20 жовтня 2017 року заявила до суду позов, в якому просить змінити розмір аліментів і визначити їх у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилася, у п. 3 позовної вимоги просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 3). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 22, 23) , двічі не з'явився в судові засідання. На підставі ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін з винесенням заочного судового рішення. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 5), і на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 09 березня 2011 року, яке набрало чинності 22 березня 2011 року (а.с. 8), відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на дочку в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 лютого 2011 року до її повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Позивач, на утриманні якої перебуває спільна з відповідачем дитина, заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів позивач заявила як 1/4 частина заробітку (доходу), такий розмір аліментів на одну дитину, крім іншого, узгоджується із положеннями ч. 5 ст. 183 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень.

Outcome: approved