Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 07.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №914, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище " [PERSON] ", визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] , та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою від 16.05.2019 року провадження у справі відкрито. 25.06.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі та розірвати шлюб, залишивши прізвище « [PERSON] », визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] , та стягнути з відповідача судовий збір. 26.06.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач повністю визнає заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, а саме розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] , та стягнути з нього судовий збір. В судовому засіданні 20.06.2019 року представник Служби у справах дітей Одеської міської ради Друзяка М.О. вказала, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини сторін можуть бути розглянути Службою в випадку судового спору по даному питанню. Вислухавши, сторони доповнила, що в даному випадку відповідач визнає вказані вимоги, тому підстав для зверення до Служби немає. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 23.09.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, сторони проживають окремо з червня 2018 року. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 23.09.2011 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №914, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.5/. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , про що 20.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №10399, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спору щодо поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved