Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим що, 18 липня 2003 року у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився старший син [PERSON], а 10 червня 2007 року молодший син [PERSON]. З моменту народження й до лютого 2017 року діти проживали разом з батьками. У лютому 2017 року відповідач залишив родину та переїхав жити по місцю своєї роботи та реєстрації місця проживання, у гуртожиток, по вул. 15 км Житомирського шосе, в/м 294, в м. Києві. Діти залишились проживати разом з мамою в будинку 9, по вул. Ужгородській, у с. Крюківщина, Києво-Святошинського р-ну, Київської області. На момент подання позову до суду, батько проживає окремо від дітей, має постійне місце роботи та додатковий дохід, займається спортом та автогонками, їздить по Україні, однак коштів, які він періодично надає на утримання двох дітей не вистачає на задоволення їх невідкладних потреб, повязаних із щоденним харчуванням, проведенням лікувальних та оздоровчих заходів, придбанням одягу, взуття, засобів гігієни, навчанням та розвитком, сплати комунальних послуг, тощо. Досягти згоди з відповідачем щодо укладення угоди про утримання дітей неможливо, у звязку з чим позивач змушена звертатися до суду з цим позовом з метою захисту інтересів своїх неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] є інвалідом першої групи. Не зважаючи на наявні у неї тяжкі захворювання, у тому числі пов'язані з опорно-руховим апаратом, вона веде активний спосіб життя, піклується про дітей, забезпечує їх усім необхідним для повного й належного фізичного розвитку, навчання та виховання. Загалом, кожного місяця, без урахування коштів на лікування старшого сина, позивач витрачає кошти на утримання дітей у сумі понад 15 000 гривень (посилене харчування, необхідне для спортсменів; повсякденний, шкільний, спортивний одяг, взуття та знаряддя; забезпечення побутовими засобами, постіль, білизна, побутова хімія, меблі, купівля книжок та канцелярії, зайняття спортом, забезпечення відпочинку та інше). Інших дітей чи непрацездатних членів родини відповідач не має. Батько дітей має належний стан здоров'я та матеріальне становище, постійне місце роботи та проживання. Крім постійного заробітку за основним місцем роботи, відповідач має додатковий дохід від участі у автоперегонах, ремонту транспортних засобів, тренуванні спортсменів та інше. Додатковий дохід батька є більшим від офіційної заробітної плати відповідача, а відповідно позивач просить суд визначити розмір аліментів для стягнення на обох дітей у твердій грошовій сумі, в сумі 6 000, 00 грн. щомісячно. Протягом останнього часу стан здоров'я позивача [PERSON] та відповідно її матеріальне становище значно погіршилось, у тому числі й внаслідок діагностування у їх старшого сина [PERSON], [INFO], тяжкого гормонального захворювання - гіпофізарний нанізм. Лікування дитини кожного місяця, з березня 2017 року до даного часу, обходиться позивачу в середньому по 28 000,00 гривень на місяць. Загалом позивачем вже придбано ліків з березня до серпня 2017 року для лікування сина [PERSON], включаючи діагностику та здачу аналізів, на загальну суму 140 000, 00 гривень. Батько дитини, дізнавшись про розмір коштів, який необхідний для лікування старшого сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по лікуванню дитини. Мати здійснює лікування старшого сина виключно за власний рахунок, у тому числі беручи значну суму коштів у борг. Крім цього, так як батьки дітей є спортсменами, їх діти мають значні фізичні здібності та активно займаються такими видами спорту як: плавання, біг, стрільба, фехтування, авто гонки (картинг та баггі). Для того, щоб не втратити здобуті у спорті результати та розвиватись далі, діти мають постійно тренуватись. Все це потребує значних коштів, поїздок на змагання та у спортивні табори. Так, з лютого по травень 2017 року, за зайняття спортом кожного із дітей позивач сплатила кошти у сумі 4 800,00 гривень за кожного, а загалом 9 600, 00 грн. на двох дітей. На участь у змаганнях витрачено коштів у сумі 2 000, 00 гривень (по 1 000, 00 грн. на кожну дитину). На відпочинок та оздоровлення обох дітей протягом літа 2017 року позивач витратила кошти у сумі 18 400, 00 грн. За поїздку до літнього табору в м.Скадовськ позивач сплатила кошти у сумі 2 400, 00 грн. (по 1 200, 00 грн. на одну дитину) та до спортивного табору "Славутич" 16 000, 00 грн., по 8 000, 00 грн. на кожну дитину. Загалом позивачем витрачено кошти на зайняття спортом, оздоровлення дітей та відпочинок у сумі 30 000, 00 грн. Тому позивач просила стягнути з відповідача [PERSON], ([INFO], ІПН [NUMBER]), на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до суду й до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON], ([INFO], ШН [NUMBER]), на користь позивача [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) додаткові витрати у сумі 70 000 гривень на дитину, пов'язані з лікуванням сина [PERSON], [INFO] та додаткові витрати у сумі 15 000, 00 гривень на зайняття спортом та відпочинок дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала та просила позо задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2003 року народися [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-БК № 128391. 10 червня 2007 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-БК № 126796. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 351 від 12.07.2017 р., вбачається що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю [PERSON] Стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати своїх неповнолітніх синів. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. За таких умов, беручи до уваги рівномірність обовязку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення аліментів, та стягнення з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), аліменти на користь [PERSON]на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4000, 00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до матеріалів справи позивачем по справі, були понесені додаткові витрати на дітей у звязку з наявними хворобами, зайняття спортом та відпочинком, що підтверджуються чеком та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг МРТ) на суму 2\~390 грн., видатковою накладеною на суму 11\~350 грн., рахунком на оплату за відпочинок та оздоровлення в сумі 7\~670 грн. Таким чином позивачем були понесені додаткові витрати на дітей на загальну суму 21\~410 грн, половина з яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо інших вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд відмовляє, оскільки надані чеки не можуть бути належними та допустимими доказами що понесення відповідних витрат відбулось саме на дітей сторін. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові\~ витрати\~ суд\~ покладає на\~ відповідача. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved