Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач 13.10.2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський Комерційний Банк», третя особа без самостійних вимог: Головне управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області про стягнення заборгованості за договорами строкових банківських вкладів у розмірі 133 990,46 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ПАТ «Міський Комерційний Банк» були укладені Договори строкових банківських вкладів за № 2630/55/173115 від 11.04.2014 року, № 2630/55/187504 від 03.06.2014 року, № 2630/55/189577 від 10.06.2014 року, № 2630/55/186136 від 28.05.2014 року та Договір банківського вкладу на вимогу № 2630/55/193139 від 24.06.2014 року відповідно до умов яких він надав банку кошти у сумі 5 000 грн., строком з 11.04.2014 року по 11.07.2014 року зі сплатою 25,2 % річних, у сумі 10 000 грн. строком з 03.06.2014 року по 03.09.2014 року зі сплатою 23,2 % річних, у сумі 105 000 грн. строком з 10.06.2014 року по 10.09.2014 року зі сплатою 24,35 % річних, у сумі 12 835 дол. США строком з 28.05.2014 року по 28.08.2014 року зі сплатою 11,35 % річних та у сумі 1 290 дол. США. При зверненні до Банку з приводу отримання вкладів та нарахованих на вклади процентів йому було відмовлено без пояснення будь-яких причин, чим були порушені його права. В судове засідання 04.02.2015 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі ордеру серії ОД № 058103 від 12.10.14) не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справу у його відсутність. Представник відповідача ПАТ АБ «Порто-Франко» в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України) (а.с.26), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив. В судове засідання не з'явився представник третьої особи без самостійних вимог: Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області, але 24.11.2014 року до суду надійшла заява від в.о. начальника вказаного управління Каленського М.М. в якій він зазначив, що за можливе розглянути вказану справу без участі їх представника та не заперечував проти задоволення позову. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2014 року між [PERSON] (надалі позивач, вкладник) та ПАТ «Міський Комерційний Банк» (надалі відповідач, боржник, банк) був укладений Договір строкового банківського вкладу № 2630/55/173115 від 11.04.2014 року (надалі договір 1), відповідно до якого вкладник надав банку грошові кошти у сумі 5 000 грн., строком з 11.04.2014 року по 11.07.2014 року зі сплатою 25,2 % річних (а.с.5-9). Також, між вкладником та банком був укладений Договір строкового банківського вкладу № 2630/55/187504 від 03.06.2014 року (надалі договір 2) відповідно до якого вкладник надав банку грошові кошти у сумі 10 000 грн., строком з 03.06.2014 року по 03.09.2014 року зі сплатою 23,2 % річних (а.с.11-15). 10.06.2014 року між вкладником та банком був укладений Договір строкового банківського вкладу № 2630/55/189577 від 10.06.2014 року (надалі договір 3) відповідно до якого вкладник надав банку грошові кошти у сумі 105 000 грн., строком з 10.06.2014 року по 10.09.2014 року зі сплатою 24,35 % річних (а.с.17-22). 28.05.2014 року між вкладником та банком був укладений Договір строкового банківського вкладу № 2630/55/186136 від 28.05.2014 року (надалі договір 4) відповідно до якого вкладник надав банку грошові кошти у сумі 12 835 дол. США, строком з 28.05.2014 року по 28.08.2014 року зі сплатою 11,35 % річних (а.с.26-29,31). 24.06.2014 року між вкладником та банком був укладений Договір банківського вкладу на вимогу № 2630/55/193139 від 24.06.2014 року (надалі договір 5) відповідно до якого вкладник надав банку грошові кошти у сумі 1 290 дол. США з процентною ставкою (а.с.32-35). Відповідно до п. 1.1. договорів 1-5 банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок сумі та на умовах цих договорів. Згідно п. 4.3.2. договорів 1-4 та п. 5.3.2. договору 5 банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Дані договори відповідають правовідносинам, які регулюються ст.ст.. 626, 638, 1058-1061 ЦК України, відповідно до яких договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобов'язується виплатити вкладникові встановленим договором таку суму та проценти на неї. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. З наявних у матеріалах справи виписок по особовим рахункам вкладника (а.с.10, 16,21,23-25,30,36-38) вбачається, що залишок коштів на рахунках вкладника у національній валюті України з урахуванням процентів загалом становить 133 990,46 грн. з яких 120 000 грн. це сума вкладів а 13 990,46 грн. проценти, а залишок коштів на рахунках вкладника у доларах США з урахуванням процентів становить 14 573,96 дол. США з яких 14 125 дол. США це сума вкладів а 448,96 дол. США проценти. З позову вбачається, що позивач звертався до відповідача з приводу повернення вкладів та нарахованих на вклади процентів, але відповідач йому відмовив у цьому без пояснення будь-яких причин. На момент розгляду справи у суду немає відомостей про те, що відповідач здійснив на користь позивача повернення грошових коштів за зазначеними договорами та про причини такого неповернення. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах діючих на території України визначення договору банківського вкладу вбачається, що банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч.1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У той самий час частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст. 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою. З урахуванням вказаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний сплатити гроші на користь другої сторонни (позичальника). Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У зв'язку з вищезазначеним суд приходить до висновку про невідповідність дій Банку з вимогами діючого законодавства та умовами укладених договорів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається, судом задоволені вимоги позивача у сумі 133 990,46 грн. та 14 573,96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04.02.2015 року (16,7289 х 1 дол. США) еквівалентно 243 806,31 грн.. Таким чином, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у максимальній сумі 3 654 грн.. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved