Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, визнати час спілкування з дитиною. Вточнивши позовні вимоги в обґрунтування позову зазначив, що 16 червня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від якого у них є малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 23.12.2015р. їх шлюб з відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю. З самого моменту розлучення у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні. Відповідачкою весь час створювались штучні перешкоди стосовно неможливості його нормального спілкування з дитиною. Всі його намагання з моменту розлучення нормальним мирним шляхом врегулювати даний спір призводили до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не дозволяє йому з ним бачитися під різноманітними надуманими приводами, забороняє дитині спілкуватися з ним телефоном. Задля створення нормальних умов для проживання їх сина, після розлучення, колишня дружина залишилася проживати у будинку, який належить йому на праві приватної власності та був придбаний ним ще до укладення шлюбу. Також після розлучення він добровільно перераховував колишній дружині аліменти на утримання дитини. З січня по липень 2016 року - по 1944 грн. щомісяця, з серпня по вересень 2017 - по 2000 грн. щомісяця. Він звернувся до Управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради з метою розв`язання спору відносно його участі у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 424 від 05.09.2018 року був встановлений наступний графік його побачень з сином: щотижня у суботу з 09-00 год. до 18-00 год. за фактичним місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] без присутності матері, відвідуючи з дитиною розважальні центри, кінотеатри та інші громадські місця, пристосовані для спілкування. Не зважаючи на наявність такого рішення, відповідачка жодного разу не дозволила йому хоча б поспілкуватися з дитиною. У зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом і просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний спосіб його участі у вихованні сина: побачення щотижня у неділю з 10-00 год. до 19.00 год. за фактичним місцем проживання батька ( [ADDRESS] ), відвідування з дитиною розважальних центрів, кінотеатрів, інших місць громадського відпочинку, без присутності матері; спільний відпочинок з сином влітку (під час його літніх канікул) та під час відпустки батька тривалістю не менше 15 діб, для оздоровлення та відпочинку дитини з можливістю виїзду за місто, без присутності матері; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з метою допомоги у вивченні шкільної програми. Судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 06.11.2018р. провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. 23.01.2019р. відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила у задоволені позову відмовити. 15.02.2019р. позивач надав до суду заперечення на відзив [PERSON] на позовну заяву. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 18.03.2019р. підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. 31.05.2019р. позивач надав до суду заяву про уточнення розміру позовних вимог. 05.06.2019р., 02.07.2019р., 18.09.2019р. відповідачка [PERSON] до суду надала заяви, якими просила справу розглянути за її відсутності, з урахуванням наданих нею письмових пояснень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задовольнити, зауважив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 2007 року, [INFO] в них народився син [PERSON] . В грудні 2015 року вони розірвали шлюб, стосунки погіршилися, він намагався спілкуватися з сином, однак відповідачка цьому заважала, у зв`язку з чим він звернувся в соціальну службу за консультацією, йому допомогли побачитися з сином, однак відповідачка продовжила заважати у спілкуванні. Він звернувся до Служби у справах дітей і вони призначили йому графік зустрічей у суботу, однак відповідачка знову перешкоджала, в них виник конфлікт і він намагався спілкуватися телефоном з дитиною. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, встановити графік зустрічей. Представник позивача [PERSON] підтримала доводи позивача. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позов вона визнає частково, [PERSON] є її спільним сином з позивачем, який має право на спілкування з сином. Вони з позивачем з 2007р. перебували у шлюбі, мешкали у буд. [ADDRESS] , у 2015 році позивач пішов з сім`ї, почав жити своїм життям, не знаходить часу для спілкування з дитиною. В неї немає взаєморозуміння з позивачем, відсутнє спілкування. Позивач часто буває в командировках, вимикає телефон, дитина не може звернутися за допомогою до батька, оскільки позивач постійно зайнятий. [PERSON] бажає зустрічатися з батьком. Вона отримує аліменти щомісяця від позивача біля 1800,00грн., однак з сином ніякої іншої допомоги вони не отримують, батько в школу не ходить, проблем сина зі здоров`ям не знає, додаткових витрат не несе, з навчанням не допомагає. Служба у справах дітей призначила суботу для зустрічі батька з сином, однак позивач у суботи не приходив. Вона працює позмінно, коли вона працює, її мати залишається з сином. Представник відповідача [PERSON] підтримав пояснення відповідача, заперечував щодо зустрічей сина з батьком влітку. Представник третьої особи - Солоха І.Г., рішення просила прийняти в інтересах малолітнього [PERSON] , з урахуванням висновку Управління «Служби у справах дітей» від 05.09.2018р. № 424. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Національне законодавство України, зокрема, ст. 155 СК України також передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1407, виданим 23.11.2007р. матір`ю [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с. 9). Згідно з заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.12.2015р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16.06.2007р. - розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 10). Відповідно до судового наказу, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 26.09.2017р., з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно з інформацією Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 12.10.2018р. № 60-126-420, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 47). Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 28.12.2006р., витягу з Державного реєстру правочинів № 3424613 від 28.12.2006р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14786230 від 05.06.2007р., [PERSON] на праві власності належить буд [ADDRESS] [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно з рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.09.2018р. № 424, для розв`язання спору між батьками встановлено графік побачень [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , щотижня у суботу з 09.00год. до 18.00год. за фактичним місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дитини, відвідуючи з дитиною розважальні центр, кінотеатри та інші громадські місця, пристосовані для спілкування, без присутності матері дитини (а.с. 16). Згідно з відгуком-характеристикою з місця роботи ДП «Маріупольський морськой торгівельний порт» від 31.05.2018р. позивача відмінно характеризовано, довідкою-характеристикою дільничного ЦВП ГУНП у Донецькій області позивача характеризовано з позитивного боку, [PERSON] станом на 04.06.2018р. працює механіком з ремонту устаткування ЦРММ, та за психіатричною допомогою [PERSON] до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» не звертався (а.с. 17-19). Згідно з довідкою КП «МВУВКГ» № 5054 від 21.11.2018р. [PERSON] працює на підприємстві на посаді машиніст насосних установок каналізаційної насосної станції № 9-9»А» з 09.06.2015р. та відповідно до характеристики з місця роботи характеризується з позитивного боку (а.с. 134, 138-142). Відповідно до платіжних доручень [PERSON] двічі на місяць за період з січня 2016р. по серпень 2017р. переводив на рахунок [PERSON] по 1350,00грн. та 594,00грн. Також 19.09.2019р. позивач сплатив відповідачки 650,00грн. (а.с. 20-42). Згідно з довідкою про аліменти № 2190 від 16.10.2018р. ДП «Маріупольський морськой торгівельний порт», утримані аліменти з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] за період з 10.2017р. по 09.2018р. склали 28750,19грн. (а.с. 43). Відповідно до матеріалів, що характеризують [PERSON] , [INFO] , останній навчається у ЗОШ № 15 м. Маріуполя з 01.09.2014р., характеризується з позитивного боку, батько не відвідував батьківські збори, не контактував з класним керівником, мати приділяє велику увагу вихованню сина, за І семестр 2018р. [PERSON] має відмінні бали; відвідує заняття в консультативно-розвитковому центрі «Юлена»; навчається у ТОВ «Компютерна академія. Шаг»; має грамоту за зайняте ІІІ місце у шкільному етапі Міжнародного конкурсу з української мови; похвальні листи за високі досягнення у навчанні від 25.052017р. та від 25.05.2018р.; сертифікат лауреата міжнародного природничого інтерактивного конкурсу «Колосок осінній-2017»; сертифікат учасника міжнародного математичного конкурсу Кенгуру; встановлений діагноз міопатія, хворів на отит, синусит, тонзиліт, гайморит у 2015-2018р.р.; лікувався у стоматолога КНП «Міський стоматологічний центр» у 2016р. (а.с. 100-133). В судовому засіданні встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про сина, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною та створив належні житлові умови для проживання сина. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Суд вважає надуманими причини відмови відповідачки у спілкуванні позивача з дитиною з приводу її зайнятості на роботі, зайнятості дитини поза шкільними заняттями, та оцінює критично надані нею письмові пояснення дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 155), з точки зору належності та допустимості доказів, що передбачено ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Оскільки обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд приходить до висновку про задоволення позову та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, враховуючи інтереси дитини та встановлюючи графік зустрічей, який не порушує режиму дня [PERSON] , не відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню. Доводи відповідачки про те, що позивач не приймає участі у вихованні сина, не можуть бути підставою для обмеження його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із сином, піклуватися про нього і брати участь у його вихованні. Крім того, в судовому засіданні позивачем були запропоновані різні варіанти для спілкування з сином, які відповідачем були відхилені, в той самий час відповідачка не запропонувала ніяких варіантів, та взагалі відповідачка прийняла рішення не з`явитися до суду та вирішити зазначення питання без її участі, що на думку суду свідчить про небажання вирішити зазначене спірне питання на користь сина та є свідомим створенням перешкод у спілкування батька та сина. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved