Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , посилаючись на те, що пропустив його з поважних причин. Представник позивача адвокат Неживок І.В. в підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не прибули, до судунадали заяви, в яких просять розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. В підготовчому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом підтверджується копією заповіту від 04.06.2014 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,2629 га. кадастровий номер: 3224610100:07:014:0015, яка розташована на території Тетіївської міської ради та належала померлому на праві приватної власності згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11). Позивач [PERSON] звернувся до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але 20.03.2021 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено, в зв`язку з тим, що він заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав, на день смерті з ним не був зареєстрований, і пропустив строк для прийняття спадщини ( а.с.10). Позивач посилається на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він дізнався про те, що [PERSON] помер лише в кінці березня 2021 року, так як він не є його родичем, проживали вони окремо, а також нотаріус не повідомив його як спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений у Постановах Верховного суду від 26.06.2019 року № 61-38298св18 (справа № 565/1145/17) та Верховного Суду України у Постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 (справа №2/235/10/16). Отже, те що позивач не знав про смерть спадкодавця так як не проживав разом з ним, а також, те що нотаріус не повідомляв його про відкриття спадщини як спадкоємця за заповітом, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в суді встановлено, що позивач має право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом. В силу цих обставин, на думку суду, він пропустив передбачений законом строк з поважної причини, а тому,

Outcome: approved