Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП « ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 22.02.1991 року, працюючи з 19.01.1999 року гірничим по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті. Наказом від 31.05.2020 року № 74/к він був звільнений за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів з ним остаточний розрахунок , у зв`язку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 56655,45 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 56655,45 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2020 року по день ухвалення судового рішення по справі. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в день звільнення позивач не працював, в подальшому після подачі заяви про звільнення до бухгалтерії підприємства з вимого провести остаточний розрахунок не звертався Представником відповідача отримано позовну заяву з додатками 06.11.2020 року, тому саме з цієї дати повинно розраховуватись середня заробітна плата за час затримки розрахунку. Підприємство знаходиться у скрутному матеріальному становищі, тому просить врахувати інтереси відповідача та зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а.с.19). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а.с. 32). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ДП «ВК «Краснолиманська», де з 19.01.1999 року працював в якості гірничого по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті ( а. с. 5-6). Наказом № 741/к від 31.05.2020 року позивача звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України ( а. с. 6). Позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.08.2020 року про проведення з ним остаточного розрахунку , яка отримана представником відповідача 02.09.2020 року.( а.с. 7-8). Станом на жовтень 2020 року відповідач ДП «ВК «Краснолиманська» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 56655,45 грн. Зазначена сума визначена вже з урахуванням обов`язкових податків та зборів ( а.с. 10). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень\~ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП України\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг\~своїх вимог\~лише на\~момент припинення\~такого правопорушення,\~яким є\~день фактичного\~розрахунку,\~що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Отже, установивши при розгляді справи про стягнення середньої заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Оскільки ,\~як вбачається\~з матералів\~справи,\~позивач в\~день звільнення\~не працював,\~проте з\~вимогою про\~проведення з\~ним остаточного\~розрахунку по\~заробітній платі\~звернувся до\~відповідача 02.09.2020\~року,\~то середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні слід\~розраховувати за\~період з\~03.09.2020\~року по\~25.11\~2020\~рік включно. \~ \~ \~ Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач два місяця перед звільненняма не працював у зв`язку з простоєм. Згідно довідки ДП «ВК «краснолимнаська» тарифна ставка [PERSON] становить 55,31х6 час.=331,86 грн. ( а.с. 36). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 331,86 грн. х 58 ( робочі дні)=19247,88 грн. Згідно із п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу. Отже, заробітна плата, яка підлягає стягненню з відповідача є сумою, з якою під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. \~ \~ Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За таких обставин, визначена судом сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача, є сумою, з якої під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податків та зборів. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 56655,45 грн.( сума визначена з врахуванням обов`язкових платежів і зборів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19247,88 грн. з подальшим\~відрахуванням з\~цієї суми\~податків і\~обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесений судовий збір в розмірі 840,80 грн., на користь держави 566,55 грн. \~ \~ \~ \~ \~ На\~підставі викладеного,\~

Outcome: approved