Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Красноградське підприємство теплових мереж 21.09.2020 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 19281,97 грн. та сплаченого позивачем судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 12.10.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідач по справі [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає, оскільки ним теплова енергія не споживалась, а тому заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня. Також посилається на те, що у позовній заяві позивач не зазначає адресу місця споживання теплової енергії відповідачем, оскільки до позовної заяви додано корінець нарядів на підключення будинку [ADDRESS] . Відповідач припускає, що місцем споживання ним теплової енергіє є квартира [ADDRESS] , співвласником якої він є. Право спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] було набуто ним на підставі договору міни від 03.03.2017 року, іншими співвласниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] . Обслуговування будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством співвласників будинку «Злагода». Йому не відомо, яким чином здійснюється споживання опалення в інших квартирах будинку [ADDRESS] , оскільки квартира [ADDRESS] в даному будинку відключена від системи центрального опалення, про що за участі Товариства співвласників будинку було складено відповідний акт від 12.10.2017 року. Договір про надання послуг з постачання теплової енергії ним не укладався. Про відсутність потреби у постачанні теплової енергії він повідомив позивача листом від 12.10.2017 року. Доданий до позовної заяви проект договору підписаний з боку позивача, але не містить інформацію ні про споживача, ні про опалювальну площу квартири і місць загального користування, ні про тарифи на послуги в залежності від наявності або відсутності теплового лічильника в багатоповерховому будинку. Крім того доданий до позовної заяви розрахунок суми заборгованості не містить показників, які обґрунтовують нараховані йому суми (обсяги споживання та відповідні тарифи). До позову додані корінці нарядів на підключення будинку, підписані Товариством співвласників будинку «Злагода». Підтверджуючі документи про відключення будинку у зв`язку з припиненням опалювального сезону, до позову не додані. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 09.12.2020 року за клопотанням позивача залучено у справу співвідповідачами співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] . Позивач Красноградське ПТМ 20.01.2021 року подавав відповідь на відзив в якій просив задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві та стягнути солідарно з відповідачів по справі заборгованість за спожиту теплову енергію. Красноградським ПТМ 03.02.2021 року подано уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з співвідповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 19281,97 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову в уточненій позовній заяві Красноградське ПТМ зазначило, що послуги з постачання теплової енергії відповідачі по справі отримують за адресою: [ADDRESS] , так як відповідачі по справі є власниками вказаної квартири. Листом від 12.10.2017 року відповідач по справі [PERSON] звертався до Красноградського ПТМ в якому просив не заключати договір на теплопостачання квартири [ADDRESS] , так як немає необхідності в отриманні даної послуги. На зазначений лист Красноградське ПТМ надало відповідь від 07.11.2017 року якою роз`яснено порядок відключення від мереж централізованого опалення, та наявність в діях відповідача ознак вчинення ним порушень передбачених статтею 356 КК України та ст. 186 КУпАП. Також було роз`яснено, що відповідно до судової практики самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Відповідачі по справі нехтуючи своїми обов`язками щодо укладання письмового Договору про надання послуг з теплопостачання передбаченими п. 2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до Красноградського ПТМ з цього приводу не звертались, документів необхідних для оформлення договору не надавали. З цих підстав на час подання позову виготовити повноцінний примірник договору про постачання теплової енергії було неможливо. Укладання договору про постачання теплової енергії з відповідачами не є предметом цього позову. Красноградське ПТМ щомісяця направляло на адресу відповідачів квитанції на сплату вартості наданих послуг, в яких було заначено всю передбачену інформацію та можливість досудового врегулювання спору. Відповідачі не звертались до Красноградського ПТМ з заявою про видачу технічних умов для проведення відключення неналежної їм квартири від мереж центрального постачання теплової енергії, рішення Красноградської міської ради про надання дозволу для проведення такого відключення на адресу Красноградського ПТМ не надавали. Відповідачами не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і недоведено фактів невиконання Красноградським ПТМ обов`язку з надання вищевикладених послуг. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів по справі заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 19281,97 грн. та понесені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 280 ЦПК України у разі зміни позивачем предмету або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Ухвалою суду від 08.02.2021 року прийняти до провадження уточнену позовну заяву Красноградського підприємства теплових мереж до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В подальшому справа розглядається з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідачам запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали від 08.02.2021 року подати відзив на уточнену позовну заяву, докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються їх заперечення, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від Красноградського ПТМ надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, а також не надали відзиву на уточнену позовну заяву, прийняту судом до провадження ухвалою від 08.02.2021 року. Так як відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, шляхом направлення повісток рекомендованим повідомленням, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, суд також приймає до уваги, те що відповідачі відзиву на уточнену позовну заяву не подали, у зв`язку із чим згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судовим розглядом встановлено та матеріали справи свідчать, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками (спільна сумісна власність) однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору міни від 03.03.2017 року загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 15.5 кв.м., що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33-34). Відповідно до Акту від 12.10.2017 року складеного Товариством співвласників будинку «Злагода» в складі комісії мешканців будинку в квартирі [ADDRESS] батареї центрального опалення зняті, стояки заізольовані, дана квартира від централізованого опалення відключена ( а.с. 35). [PERSON] подав до Красноградського ПТМ листа від 12.10.2017 року в якому просив не укладати договір на теплопостачання квартири [ADDRESS] , так як немає необхідності в наданні даної послуги (а.с .36). На лист [PERSON] . Красноградське ПТМ надало відповідь від 07.11.2017 року в якій повідомило, що відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4, передбачена можливість відключення житлового будинку в цілому (відключення окремих квартир не передбачено). Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. З огляду на викладене Красноградське ПТМ відмовило в задоволенні заяви [PERSON] Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується корінцями наряду на підключення системи опалення Товариству співвласників будинку «Злагода» по [ADDRESS] №0593-17, №0593-18, №0593-19 (а.с. 20) та розпорядженнями: Красноградської районної державної адміністрації «Про закінчення опалювального сезону» від 20.04.2020 №103, Красноградської міської ради «Про закінчення опалювального періоду» від 08.04.2020 №65, Красноградської міської ради «Про закінчення опалювального сезону» від 09.04.2019 №70, Красноградської районної державної адміністрації «Про закінчення опалювального сезону» від 08.04.2019 №68, Красноградської міської ради «Про закінчення опалювального сезону» від 10.04.2018 №62, Красноградської районної державної адміністрації «Про закінчення опалювального сезону» від 10.04.2018 №104, Красноградської районної державної адміністрації «Про закінчення опалювального сезону» від 03.904.2017 №143, Красноградської міської ради «Про закінчення опалювального сезону» від 03.04.2017 №74. Таким чином, відповідачі є користувачами теплової енергієї, яку подає Красноградське ПТМ в цілому в централізовану систему теплопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] , без договору. Рішеннями Красноградської районної ради «Про погодження Красноградському підприємству теплових мереж річного плану виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на 2020 рік та встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії» від 20.08.2020 року, Красноградської районної ради «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, та тарифу на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що надаються Красноградським підприємством теплових мереж» від 10.10.2019 року, Красноградської районної ради «Про встановлення тарифів та теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) та на послуги з централізованого опалення, що надаються Красноградським підприємством теплових мереж» від 19.10.2017 року встановлені Красноградському підприємству теплових мереж тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, та постачання у відповідному році. Наказами Красноградського підприємства теплових мереж «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, та тарифу на послугу з постачання теплової енергії, що надаються Красноградським ПТМ» від 03.09.2020 року, Красноградського підприємства теплових мереж «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, та тарифу на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що надаються Красноградським ПТМ» від 08.05.2019 року, Красноградського підприємства теплових мереж «Про встановлення тарифів на теплову енергію та на послугу централізованого опалення, що надаються Красноградським ПТМ» від 27.10.2017 року, Красноградського підприємства теплових мереж «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню Красноградським підприємством теплових мереж» від 30.06.2016 року введено в дію тарифи на теплову енергію та на послугу з постачання теплової енергії у відповідному році. Відповідно розрахунку по нарахуванню та сплаті за теплову енергію по особовому рахунку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] заборгованість за теплову енергію становить 19281,97 грн., за період з 01.03.2017 року по 31.08.2020 року сплачено 463,38 грн. в погашення заборгованості, а саме у червні 2017 року (а.с. 9). Також позивачем надано розгорнутий розрахунок нарахувань за спожиту теплову енергію по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 124-133). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, тощо. Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; Цим Законом визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) це індивідуальний або колективний споживач. Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Щодо відсутності договору між сторонами на утримання послуг від Красноградського ПТМ суд зазначає наступне. Правочином відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або інше), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Це випливає також з положення ст.11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дій громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем і часткова їх оплата, а саме у червні 2017 року за теплову енергію отриману за адресою: [ADDRESS] , сплачено 463,38 грн. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15. Щодо відсутності підключення квартири до мережі центрального опалення суд зазначає наступне. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з пунктом 25 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пункту 26 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктом 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок № 4; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць. Пунктом 2.1 Порядку № 4 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Згідно з пунктом 2.2 Порядку № 4 комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 4 отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та теплопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. При цьому, можливість відключення окремої квартири (приміщення) Порядком № 4 не була передбачена у 2017 році, а заява, що надходить від власника або наймача (орендаря) окремого приміщення житлового будинку, Комісія має право не розглядати. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587, у Порядок № 4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень. Отже, здійснення відключення від мережі централізованого опалення можливе лише всього житлового будинку за умови обов`язкової відмови всіх споживачів будинку від зазначених послуг та за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 234/1116/16-а, від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9835/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 210/2496/15-а (2-а/210/14/16). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Процедура відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на даний час визначена Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року №169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за №982/33953. Згідно пункту 2 розділу І цього Порядку, його дія поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування. Відповідно до Розділу ІІ указаного Порядку рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) (далі-ЦО) та/або системи (мережі) постачання гарячої води (далі-ГВП) приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія). Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендацій Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проєкту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проєкту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі. Після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води - по одному примірнику для власника/представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання (у разі їх залучення відповідно до пункту 10 цього розділу). Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником/представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення). Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги. При цьому система опалення відноситься до санітарно-технічного обладнання житлового будинку, об`єднує всі квартири житлового будинку. Самовільне відключення приміщень від системи опалення без отримання технічних умов, зокрема розробки схеми теплопостачання для забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлового дому, не допускається. У разі наміру не отримувати відповідні послуги споживач повинен у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мережі теплопостачання за наявності для цього технічних умов. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідачів із заявою про надання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення будинку, за згоди всіх споживачів (мешканців) житлового будинку, в якому розташована належна відповідачам квартира, отримання документів щодо технічних умов можливості переобладнання системи теплопостачання, та прийняття комісією відповідного рішення з цього питання відповідно до положень пункту 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Також позивачами не надані докази дотримання встановленої Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року №169 процедури відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відтак Красноградське ПТМ виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги. А відсутність між сторонами договірних відносин не звільняє їх від оплати послуг з теплопостачання. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання позивачем послуг з централізованого опалення відповідачами суду не надано, факт ненадання або неналежного надання цих послуг визначеним законодавством способом не зафіксований. Згідно з наданим Красноградським ПТМ розрахунком заборгованість за отримані послуги за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2017 по 31.08.2020 року складає 19281,97 грн., відповідачами не надано доказів на спростування розрахунків позивача щодо розміру заборгованості. Щодо стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за спожиту теплову енергію суд зазначає наступне. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. Заборгованість по оплаті комунальних послуг підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки повнолітні члени сім`ї наймача в силу ст. 64 ЖК України несуть солідарну відповідальність по зобов`язаннях, що випливають з договору найма житлового приміщення. Також суд зазначає, що члени сім`ї наймача житлового приміщення за своїм статусом згідно ЖК України прирівняні до наймача. Оскільки послуги централізованого опалення надаються до квартири відповідачів через системи централізованого опалення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Враховуючи викладене та те, що відповідачами не надано доказів на спростування розрахунків позивача щодо розміру заборгованості, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню та з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 19281,97 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн. по 700,67 грн. з кожного.

Outcome: approved