Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просить визнати за ним право власності після померлого [INFO] батька [PERSON] в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Свій позов мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0, 4271 га та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину, як спадкоємець за законом, про що подав відповідну заяву до Онуфріївської державної нотаріальної контори. Крім позивача спадкоємцем після померлого [PERSON] є мати позивача [PERSON] , яка є відповідачем по справі, але вона відмовилась від спадщини на користь сина. Право власності на земельну ділянку позивач оформив 16.11.2019 року, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Оніщенко А.А. державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1087. У зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджували б право власності спадкодавця на будинок, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на будинок, що змусило його звернутись до суду для захисту свого права на спадщину. В підготовче судове засідання позивач не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, а справу просив розглянути без його участі. В підготовче судове засідання відповідач також не з`явилась, подала заяву до суду, в якій справу просила розглянути без її участі. Заявлені позивачем вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області помер [PERSON] /а.с. 7/. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0, 4271 га та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку /а.с. 12-13/. Належність вказаного будинку померлому [PERSON] підтверджується технічним паспортом, довідкою Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області № 591 від 25.06.2019 року /а.с. 4-6, 10/. Згідно постанови від 17.10.2019 року, виданої Оніщенко А.А. , державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно /а.с. 8/. Як вбачається з положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, главою 86 ЦК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Пункт 23 даної Постанови вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи позивач правомірно отримав спірний житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. За таких обставин позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої права, тому позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на спірний будинок є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved