Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач в позові вказує, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 14.04.1992 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №36. Від сумісного проживання мають дочку, яка на даний час досягла повноліття. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Тому звертається в суд з даним позовом. Позивач в підготовче засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання також не з'явилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, позов визнає та просить справу розглянути за її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб 14.04.1992 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №36. Від сумісного проживання мають дочку, яка на даний час досягла повноліття. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст.110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Спільне сімейне життя сторін не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, строк для примирення не використали, не примирились. Шлюб існує лише формально. Вважають, що сім'я розпалась остаточно, спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і її подальше збереження буде суперечити інтересам сторін. Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відповідачку надалі іменувати прізвищем - «[PERSON]». Враховуючи прийняте судом рішення, а також той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.10 п.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачки в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved