Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] (вул.Ціолковського,5/2, м.Черкаси) звернувся \~до суду з позовом \~до\~ відповідача ДАК "Хліб України" (вул.Саксаганського,1, м.Київ),\~посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду від 27.04.2017 року у справі №712/11799/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки ( за період з 01.08.2016 р. по 27.04.2017 р.) розрахунку при звільненні в сумі 120 699,12 грн., відшкодування витрат, повязаних з відрядженням в сумі 10 000 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього стягнуто 132699,12 грн. Станом на дату подання позову відповідачем повний розрахунок при звільненні з позивачем не здійснено та не відшкодовано витрати у звязку із службовими відрядженнями в сумі 10 000.00 грн. Уточнившись з позовними вимогами, просить суд стягнути з ДАК «Хліб України» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.04.2017р. по 05.04.2018р. у сумі 152496 грн. 20 коп. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник позивача [PERSON] звернувся з заявою про проведення розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задоволити у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм спірні правовідносини, що регулюються трудовим законодавством.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до наказу Міністра аграрної політики та продовольства України, голови правління ДАК «Хліб України» від 18.04.2016 № 48-к/тр був призначений на посаду заступника голови правління ДАК «Хліб України». Наказом Мінагрополітики від 01.08.2016 № 115-п, наказом ДАК «Хліб України» позивача було звільнено з вказаної посади на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.04.2017 року у справі №712/11799/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки (за період з 01.08.2016 р. по 27.04.2017 р.) розрахунку при звільненні в сумі 120 699,12 грн., відшкодування витрат, повязаних з відрядженням в сумі 10 000 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього стягнуто 132 699,12 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на дату подання позову відповідачем повний розрахунок при звільненні з позивачем не здійснено та не відшкодовано витрати у звязку із службовими відрядженнями в сумі 10 000.00 грн. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власника уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавцю щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, зокрема зазначив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відсутність достатніх фінансових ресурсів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.04.2017 року у справі №712/11799/16-ц встановлено, що середньоденна заробітна плата складає 648,92 грн. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.04.2017р. по 05.04.2018р. (235 роб.день), виходячи з середньоденної зарплати в розмірі 648,92 грн. згідно рішення від 27.04.2017р. : 648,92 грн. * 235 = 152 496,20 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1524 грн. 96 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved