Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок №2 «г» по вулиці Молодіжна селища\~ Серпневе Тарутинського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що згідно наказу №41 по радгоспу «Тарутинський» від 09 квітня 1992 року йому було продано будинок по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області. Однак, з якихось причин, про які йому у звязку зі спливом тривалого періоду часу пояснити важко, договір купівлі-продажу не був оформлений і право власності на будинок за ним не було зареєстроване. У 1997 році радгосп «Тарутинський» був реорганізований в КСП «Тарутинський», який в 1999 році був перетворений в СВК «Тарутинський». У 2010 році діяльність СВК «Тарутинський» як юридичної особи було припинено в звязку з визнанням його банкрутом. На даний час вказаний житловий будинок, якому згідно з рішенням виконавчого комітету Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області №12 від 21 березня 2018 року змінено поштову адресу на житловий будинок №2г по вулиці Суворова смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, ніде на балансі не перебуває і ні за ким не зареєстровано. У звязку з чим він звернувся до державного реєстратора з заявою для проведення державної реєстрації набуття ним права власності на цей житловий будинок, отримав відмову в звязку з неможливістю встановити факт виникнення права власності на зазначений обєкт нерухомості. Також, про передачу йому у власність за набувальною давністю житлового будинку №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області він звернувся до Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, однак йому було відмовлено на тій підставі, що у органу місцевого самоврядування немає таких повноважень. Разом з тим, починаючи з квітня 1992 року і по теперішній час він разом з сімєю проживає у зазначеному будинку, робить ремонт, сплачує комунальні послугуи, веде домашнє господарство, користується усіма приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами. Вважає, що викладені обставини є достатніми для визнання за ним права власності на зазначений будинок за набувальною давністю, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Тарутинського районного суду Одеської області відзив на позов, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам. Позивач в судове\~ засідання не зявився, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на вимогах позивача наполягає (а.с.44). Представник відповідача Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області отримавши копію ухвали у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, представник відповідача Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області селищний голова [PERSON] надав суду заяву, в якій позов позивача визнав в повному обсязі (а.с.43). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 статті 344 ЦК України регламентує, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено порядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме: пунктом 9\~ передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК; пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК); пунктом 13 передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади; пунктом 14 передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Пунктом 1 Перехідних положень ЦК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Згідно п. 8 Перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом по радгоспу «Тарутинський»\~ №41 від 09 квітня 1992 року будинок по вулиці Суворова в смт Серпневе\~ Тарутинського району Одеської області було продано робітнику радгоспу «Тарутинський» [PERSON] (а.с.8). Так, попередній власник спірного житлового будинку радгосп «Тарутинський». З довідки архівного відділу Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №74 від 29 грудня 2017 року вбачається, що 15 травня 1997 року (протокол №1) на загальних зборах робочих і службовців радгоспу «Тарутинський»\~ було прийнято рішення про подачу заяви на приватизацію майнового комплексу радгоспу «Тарутинський», внаслідок чого наказом представництва фонду держмайна України в Тарутинському районі №34 від 27 травня 1997 року був приватизований майновий комплекс радгоспу «Тарутинський» та реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство «Тарутинський»; у\~ звязку з Указом Президента від 03 грудня 1999 року №1529/99 по реформуванню АПК, а також за рішенням зборів членів підприємства КСП «Тарутинський» реорганізований в сільськогосподарський виробничий кооператив «Тарутинський» (а.с.13). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 05 вересня 2010 року було внесено запис про державну реєстрації припинення юридичної особи на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 10 серпня 2010 року №2-32/88-96-3471 (а.с.14-16). Тож, враховуючи, що власника майна, а саме радгоспу «Тарутинський» вже не існує, належним відповідачем по справі є виконавчий комітет Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. 21 березня 2018 року рішенням виконавчого комітету Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області №12 змінено поштову адресу житлового будинку, а саме з «будинок №2в по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області» на нову адресу «будинок №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області» (а.с.14). При зверненні позивача\~ до виконавчого комітету Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області з заявою про передачу йому у власність на підставі набувальної давності житлового будинку №2-г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, йому було повідомлено, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає порядок передачі у власність за набувальною давністю органами місцевого самоврядування (а.с.12). При зверненні до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг при Тарутинській районній державній адміністрації Одеської області\~ з заявою щодо державної реєстрації права власності на будинок №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області позивачу рішенням №40913768 від 03 травня 2018 року було відмовлено, у звязку з тим, що надані позивачем документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме з наданих документів неможливо встановити факт виникнення права власності на зазначений обєкт нерухомого майна (а.с.11). З копії технічного паспорту на будинок №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області вбачається, що його виготовлено на замовлення [PERSON], відомості про власника житлового будинку не зазначені (а.с.23-26). З довідки Тарутинського районного БТІ №133 від 11 квітня 2018 року вбачається, що до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на будинок №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області не зареєстроване (а.с.17). З довідки виконавчого комітету Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області №332 від 07 травня 2018 року вбачається, що будинок №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області не перебуває на балансі Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області (а.с.18). З довідки виконавчого комітету Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області №333 від 07 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] мешкає в будинку №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області (а.с.20), що також підтверджується: будинковою книгою для реєстрації осіб, мешкаючи в будинку №2г по вулиці Суворова в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області (а.с.21-22); показами свідків [PERSON] (а.с.28) та [PERSON] (а.с.29). Згідно наведеного, [PERSON] має всі законні підстави бути визнаним\~ власником майна за набувальною давністю та є належним позивачем по даній справі, оскільки він добросовісно заволодів цим майном і вже понад десять років продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Таким чином з огляду на вищевказане, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів спірним майном та\~ безперервно володів ним вже більше десяти років, беручі до уваги наявні докази, які свідчать про існуючі підстави для визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на зазначену квартиру,\~ позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання\~\~ позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №ПН441 від 06 червня 2018 року вбачається, що представником позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 767\~ гривень 55 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, представнику позивача необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 383 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved