Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом із [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Лозівка Підволочиського району Тернопільської області. Обґрунтовуючи заявлені вимоги [PERSON] посилається на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Лозівка Підволочиського району Тернопільської області, є її бабусею. Після її смерті залишилось спадкове майно. Згідно заповіту, посвідченого 01 квітня 2009 року секретарем виконавчого комітету Терпилівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, № 4, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, та все те, що буде їй належати на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки заповіла [PERSON] . На час смерті бабусі [PERSON] постійно проживала разом з нею без реєстрації, доглядала її, вела спільне господарство, інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на обов`язкову частку немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] заявник звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Скібньовської Г.М., проте їй усно роз`яснено, що оскільки вона проживала разом з померлою без реєстрації, єдиним документом, який може підтвердити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем є рішення суду про встановлення такого юридичного факту. Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує - просить заяву задовольнити. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала з викладених у заяві підстав, просить справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Скориківська об`єднана територіальна громада Тернопільської області, будучи в установленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне: У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Терпилівською сільською радою, [PERSON] померла [INFO] в с.Лозівка Підволочиського району Тернопільської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 6. Згідно заповіту, посвідченого 01 квітня 2009 року, [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б не складалося, та все те, що буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки - [PERSON] , [INFO] . З письмових пояснень заявника вбачається, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Скібньовської Г.М., проте їй усно роз`яснено, що оскільки вона проживала разом з померлою без реєстрації, єдиним документом, який може підтвердити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем є рішення суду про встановлення такого юридичного факту. Проте, згідно довідки, виданої виконкомом Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 12 лютого 2021 року № 50 [PERSON] , [INFO] , дійсно похоронила свою бабцю [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала разом з нею без реєстрації, доглядала та вели спільне господарство. Даний факт також стверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , жителів с. Лозівка, які є сусідами [PERSON] , померлої [INFO] , та ствердили, що до [PERSON] дня смерті бабусі [PERSON] доглядала її, вели спільне господарство. Таким чином судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняла, проте, у зв`язку із відсутністю її реєстрації разом із спадкодавцем, при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, а також те, що заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved