Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Маріупольська міська рада Донецької області, в особі представника за довіреністю Каргіна Є.С., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі про адміністративне правопорушення №265/1758/20 від 23.03.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 4165,00 гривень. Притягуючи відповідача до адміністративної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 4165,00 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн. 24.06.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 2\~ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.03.2020 року, яка набрала чинності 02.04.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 85 ч. 4 КУпАП\~та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень, конфісковано вилучене у\~\~нього майно, а саме: знаряддя лову "павук", яке знаходиться у відділі рибоохоронного патруля № 3 Азовського басейнового управління Державного агенства рибного господарства (квитанція № 025418); незаконно здобуті водні живі ресурси, виявлені у правопорушника , а саме рибу пелінгас, у кількості 6 осіб, рибу тарань, у кількості 1 особа, які були передані останньому на зберігання. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаної постанови, є те, що 25 лютого 2020 року об 17:40 годині в районі узбережжя річки «Кальміус» в Лівобережному районі міста Маріуполя [PERSON] здійснював лов риби забороненим знаряддям лову сіткою «павук». Виловив рибу пелінгас, у кількості 6 осіб, рибу тарань, у кількості 1 особа, чим завдав збитків на суму 4165 грн. Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК\~України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень\~ст.13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Згідно зі\~ст. 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається\~Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до\~Конституції України\~та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених\~\~наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається зі змісту постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.03.2020 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди у сумі 4165,00 гривень вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі Постанови Постанови кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»\~до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 4165,00 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102 гривень. На підставі\~ст. 1166 ЦК України, ст.ст.69,68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved