Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.01.2014 року звернулась до суду з позовом до Гордівецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - релігійна організація парафії Чернівецько - буковинської єпархії УПЦ свято троїцького храму про визнання рішення недійсним. Посилаючись на те, що грудні 2013 року їй стало відомо, що 27.12.2010р. Гордівецька сільська рада Хотинського району прийняла рішення № 20-2010 про надання із земель запасу сільської ради для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] гр.[PERSON] 0,25 га і про надання із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] церковній общині 0,06 га. Вказала, що рішення Гордівецької сільської ради Хотинського району від 27.12.2010р. є незаконним і підлягає визнанню недійсним оскільки прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України. [INFO] померла її мама [PERSON], яка до смерті постійно проживала в [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно. Після смерті матері залишився житловий будинок з належними до нього спорудами і земельна ділянка по [ADDRESS]. Житловий будинок належав матері на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.05.2010р. В передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячний термін вона звернулась в Хотинську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Зазначила, що 05.11.2012р. Хотинська державна нотаріальна контора видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона отримала у спадщину житловий будинок з належними до нього спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав померлій [PERSON] на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2010 року, справа № 2-457/10р., та зареєстрованого в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05 липня 2010 року за реєстраційним номером 30859618, номер запису 57, кн.9. Вказала, що на земельній ділянці розташований житловий будинок, глиновалькований, житловою площею 18,90 кв.м., загальною площею 31,40 кв.м., зазначений у плані під літ. А-1, сарай літ. Б, огорожа № 1-2.Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.11.2012р. було зареєстровано Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації 14.11.2012р., про що мені видано витяг про державну реєстрацію прав. Житловий будинок з належними до нього спорудами по [ADDRESS] моя мати [PERSON] отримала в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] Вказана обставина підтверджується рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.05.2010р. в цивільній справі № 2-457/10р. Також зазначила, що при житті [PERSON] згідно рішення Гордівецької сільської ради Хотинського району від 27.12.1994р. отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,31 га., яка знаходиться по [ADDRESS], а саме: - 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,06 га. для ведення особистого селянського господарства. Після смерті [PERSON] ([INFO]) спадщину прийняла [PERSON]. Враховуючи вимоги ст.ст.1218, 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] стала власником належного померлому [PERSON] майна, в тому числі і земельної ділянки площею 0,31 га., яка знаходиться по [ADDRESS]. Зазначила, що після смерті [PERSON] вона стала власником належного їй майна, в тому числі і земельної ділянки площею 0,31 га., яка знаходиться по [ADDRESS]. Вказала, що в зв'язку з тим, що земельна ділянка по [ADDRESS] відноситься до земель приватної власності сільська рада не мала права приймати рішення від 27.10.2010р. Приймаючи рішення від 27.10.2010р. Гордівецька сільська рада вийшла за межі наданих їй повноважень. Рішення Гордівецької сільської ради Хотинського району від 27.12.2010р. № 20-2010 «Про надання земельних ділянок запасу сільської ради» перешкоджає їй оформити право власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Посилаючись на викладене, просила визнати недійсним рішення Гордівецької сільської ради Хотинського району від 27 грудня 2010 року № 20-2010 «Про надання земельних ділянок запасу сільської ради». Позивач в судове засідання не з'явилась про причину неявки не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, вказував що рішення сільської ради взагалі не відповідає вимогам законодавства, оскільки не зрозуміло, що саме цим рішенням вирішено . Представник відповідача Садовнік Л.В в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] належить церковній общині згідно рішення Гордівецької сільської ради від 27.12.2010 року та вказане рішення є законним та прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України, також вказував, що вказана земельна ділянка ніким не оброблялася і податок на дану земельну ділянку ніхто не сплачував. Визнав, що оскаржуване рішення сільської ради дійсно містить помилковий виклад і значенні в тексті рішення сесії сільської ради : "надати із земель запасу сільської ради...... " є не зовсім вірним, оскільки не зрозуміло, що саме цим рішенням надано, у власність чи користування. Представник відповідача Рязанов Л.Г. в судовому засіданні просив відмовити в позові, оскільки оскаржуване рішення не порушує права та інтереси позивача. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..19 ч.2 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України. Статтями 12, 83 ч.2 Земельного Кодексу України визначено повноваження сільських рад у галузі земельних відносин та надано повноваження щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. У комунальній власності територіальних громад сіл… перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. П.12 Перехідних положень ЗК України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські Ради, а за межами населеного пункту - відповідні органи виконавчої влади в особі КМ України, ради міністрів. Відповідно до вимог ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 Земельного кодексу України (1990 року). Проте дію ст. 23 Земельного кодексу України (1990 року) було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п.3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з п.7 Перехідних положень Земельного кодексу України (2001 року) громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Отже, на думку суду, аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що рішення сільської ради про надання земельної ділянки, слід визнати недійсним. Судом встановлено, що 05.11.2012р. Хотинська державна нотаріальна контора видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона отримала у спадщину житловий будинок з належними до нього спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав померлій [PERSON] на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2010 року, справа № 2-457/10р., та зареєстрованого в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05 липня 2010 року за реєстраційним номером 30859618, номер запису 57, кн.9. Також судом встановлено, що 27.12.2010р. Гордівецька сільська рада Хотинського району прийняла рішення № 20-2010 про надання із земель запасу сільської ради для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] гр.[PERSON] 0,25 га і про надання із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] церковній общині 0,06 га. Гордівецька сільська рада Хотинського районного суду приймаючи рішення про передачу землі для ведення особистого селянського господарства перевищила свої повноваження, як орган державної влади, оскільки сільська рада належним чином не перевірила чи землі відносяться до земель запасу сільської ради, яка форма організації церковної общини і чи це юридична особа чи громадська організація чи релігійна організація та не вказав чи у власності чи в користування знаходиться земельна ділянка. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання представника відповідача Гордівецької сільської ради на ту обставину, що спірна земельна ділянка ніким не оброблялася і податок на дану земельну ділянку ніхто не сплачував сільська рада вправі була нею розпорядитися на свій розсуд не заслуговують уваги, оскільки відповідач належно допустимими доказами цю обставину не підтвердив, вказавши що земельна ділянка автоматична перейшла у власність територіальної громади села. Крім того судом встановлено, що посилання представника відповідача на те, що оскаржуване рішення сільської ради не зачіпає права та інтереси позивача, спростовується матеріалами справи і є безпідставними. Судом встановлено, що рішення сільської ради за № 20 -2010 від 27.12.2010 року не відповідає вимогам земельного законодавства, а тому його слід визнати недійсним в цілому. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved