Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Золочівської районної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] з участю третьої особи : служби в справах дітей Золочівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідачки [PERSON] [INFO] року народився син [PERSON], [INFO]. В 2014 році у зв"язку з тим, що відповідачка надмірно вживала алкогольні напої та в подальшому проходила курс лікування та реабілітації, малолітнього [PERSON] було влаштовано в Дошкільний заклад № 1 м. Львова. Батько дитини записаний з слів відповідачки. Впродовж останніх трьох років дитина перебувала на повному державному утриманні в дитячому будинку. На даний час відповідачка надалі зловживає спиртними напоями, за сина не дбає,веде аморальний спосіб життя. Щодо старшої доньки відповідачка в 2014 році була позбавлена батьківських прав. Враховуючи наведене, просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні вимоги позову підтримав та дав пояснення аналогічні за змістом позовної заяви, просив вимоги позову задоволити. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову не заперечила та пояснила, що вона не заперечує, щоб її позбавили батьківських прав відносно сина [PERSON], тому що дійсно умови проживання для дитини у неї не належні. ЇЇ вже позбавляли батьківських прав щодо її старшої доньки, яка зараз знаходиться під опікою її рідної сестри [PERSON] Вважає, що синові [PERSON] теж буде краще під опікою у її сестри. В судовому засіданні представник третьої особи- [PERSON]. позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що комісією Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з питань захисту прав дитини вирішено визнати за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не цікавиться життям та здоров'ям дітей та не приймає участі у їх вихованні, зловживає спиртними напоями, а тому просить суд позов задоволити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки. У неї під опікою вже є старша донька відповідачки, щодо якої її вже позбавили батьківських прав. [PERSON] зловживає спиртними напоями, її неодноразово лікували, але це нічим не допомогло. За сина [PERSON] вона не дбає, умови проживання її неналежні. Вона його не навідувала у дитячому закладі, ні в школі, нічим йому не допомагала, незважаючи на те, що [PERSON] пішов у перший клас. Вважає, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо сина [PERSON], якого вона має намір взяти під свою опіку. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою відповідачки. [PERSON] близько 9 років зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Був випадок коли співмешканець відповідачки хотів покінчити життям в кімнаті де живе відповідачка, це все відбувалось в присутності [PERSON]. Після чого, [PERSON] відвезли в Дошкільний заклад № 1. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідачки [INFO] року народився син [PERSON]. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] проживала з сином в м. Золочеві по вул. Івасюка.Сином вона не цікавиться, не займається його вихованням, ним не опікується, матеріально не допомагає. Дитина останні три роки проживала та перебувала на повному державному забезпеченні в дошкільному закладі № 1" м. Львова, на даний час дитина проживає в родини своєї рідної тітки з рідною сестрою. Як вбачається із висновку комісії Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з питань захисту прав дитини від 31.08.2017 № 2 року, мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не цікавиться життям та здоров'ям сина та не приймає участі у його вихованні, зловживає спиртними напоями, а тому комісія вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. З характеристики виданої Золочівською ЗОШ І-ІІІ ст. ім. Маркіяна Шашкевича 05.09.2017 року вбачається, що учень 1-го класу [PERSON] навчається в їх школі, характеризується з позитивної сторони. [PERSON] проживає у родині своєї тітки [PERSON], яка разом із своїм чоловіком опікується дитиною, приділяють належну увагу щодо його розвитку та виховання, забирають зі школи. Рідна матір [PERSON] жодного разу не цікавилася успіхами сина у школі не навідувалася до нього. Як вбачається із довідок № 464 та № 504 від 19.10.2017 року виданих Поліклінікою Золочівської центральної районної лікарні Львівської області, [PERSON], [INFO] на диспансерному обліку з приводу психіатричного, наркологічного захворювань в Золочівській райполіклініці не знаходиться. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У процесі розгляду справи судом здобуто достатньо доказів ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову.

Outcome: approved