Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності.Посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 89,10 кв.м., в тому числі житловою площею 57,10 кв.м. Вказана квартира належала їй [PERSON] , її матері [PERSON] та її померлому батьку [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору міни від 30.10.1998 року. Вона є спадкоємцем майна померлого за законом та у визначеному Законом порядку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте постановою №131/02-31 від 11.06.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у майні не визначена. Просила визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., в тому числі житловою площею 57,10 кв.м., є рівними, в розмірі по 1/3 частці у кожного. Право спільної сумісної власності на квартиру припинити. Ухвалою суду від 09.07.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Подала через канцелярію суду заяву, в якій позов визнала. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 Цивільного кодексу\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з\~ч.1 ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., в тому числі житловою площею 57,10 кв.м. належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазаначена обставина підтверджується договором міни від 30.10.1998 року (а.с.14). Частки співвласників у майні визначені не були. 15.01.2007 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Як було встановлено судом, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] постановою нотаріуса №131/02-31 від11.06.2021 року було відмовлено у зв`язку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно (а.с.15). В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦК України\~розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, а відповідно до ст.361 ЦК України\~розпорядження часткою у праві спільної власності співвласником може здійснюватися самостійно. Таким чином, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Аналогічно, щоб оформити перехід права власності до спадкоємця, частка спадкодавця має бути визначена. Згідно\~ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачем не порушує його прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved