Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] вказавши в позові, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 961/257-409 БП від 13.10 1993 року, позивачу належить ? частина квартири [ADDRESS]. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2016 року за реєстровим номером 102, виданого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, позивачу належить ? частина квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі він зареєстрований та постійно проживає. Його матері [PERSON], яка померла 01 вересня 2013 року належить ? вищезазначеної квартири. За оформленням спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тієї підстави, що був пропущений строк подання заяви для прийняття спадщини. Позивач вважає, що єдиною можливістю визнання його законних прав в порядку спадкування за законом\~- це звернення до суду з вказаними позовними вимогами. У судовому засіданні позивач просив суд задовольнити його позов у повному обсязі з підстав, викладених у ньому та на підставі наданих письмових доказів. Представник відповідача проти вказаних вимог не заперечував, просив суд ухвалити по справі обґрунтоване рішення на підставі наданих позивачами документів та його пояснень. Третя особа Шоста Запорізька державна нотаріальна контора подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Проти позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.2\~ст.59 ЦПК України\~та ч.4\~ст.60 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами, що що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 961/257-409 БП від 13.10 1993 року, позивачу належить ? частина квартири [ADDRESS]. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2016 року за реєстровим номером 102, виданого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, позивачу належить ? частина квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі він зареєстрований та постійно проживає. Його матері [PERSON], яка померла 01 вересня 2013 року належить ? вищезазначеної квартири. За оформленням спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тієї підстави, що був пропущений строк подання заяви для прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом норм\~статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи зі змісту чч. 2, 5ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка йому належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття при умові, що він не заявив про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. ( ч.1 ст.1272 ЦК України). Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, суд дійшов висновку, що позивач спадщину прийняв і свого права на спадщину не втратив. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на спірну частку в квартирі на законних підставах - в порядку спадкування після смерті своєї матері та за ним має бути визнане право власності в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved