overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2019 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконкомі Чинадіївської селищної ради, актовий запис № 32. Шлюб з відповідачкою виявився невдалим, спільне життя не склалося, а тому даний шлюб існує формально і його бажає розірвати. Від даного шлюбу дітей не мають. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідач - [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався, що фактично свідчить про визнання нею позову, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. . Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 23 листопада 2019 року у виконкомі Чинадіївської селищної ради, актовий запис № 32, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 23.11.2019 року (а.с.5). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З доводів позивача вбачається, що даний шлюб з відповідачкою виявився невдалим, спільне життя не склалося, шлюб існує формально, що дає суду підстави вважати, що сторони не мають бажання зберегти сім`ю. На вимогу відпозивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати віднести за рахунок сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом виселення останньої з вищевказаної квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3009, йому належить квартира [ADDRESS]. На теперішній час в спірній квартирі мешкає відповідач [PERSON], яка зареєстрована за вищевказаною адресою. Проживанням та реєстрацією відповідач [PERSON] порушує права позивача, власника квартири [ADDRESS], оскільки позивач та його сім»я не мають можливості використовувати квартиру для власних потреб. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3009, зареєстрованому 20.12.2012 року в державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Згідно з довідкою за № 5505/2/07-05 від 20.03.2012 року, виданою КП "Жилкомсервіс" за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 15 лютого 1997 року виконкомом Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про що зроблено актовий запис № 02, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Зазначив, що тривалий ча проживає окремо від сім'ї, між подружжям втрачені почуття взаєморозуміння, перебування у шлюбі носить формальний характер та суперечить його інтересам. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила, що позивач безпідставно покинув сім'ю та проживає окремо у м. Чернігові, однак періодично повертається додому та підтримує шлюбні відносини. Не вбачала підстав для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 лютого 1997 року виконкомом Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство між сторонами не ведеться з жовтня 2014 року. Положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України та роз'ясненнями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 визначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суд повинен повно та всебічно з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати інші обставини життя подружжя. Судом на час розгляду справи з'ясовані фактичні взаємини сторін, позивач не має наміру спільно проживати з дружиною, шлюбні відносини подружжя фактично припинились. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб грнутується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Таким чином перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просив стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на своє утримання до закінчення навчання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2001 року, батьком [PERSON] , [INFO] , записаний відповідач\~ [PERSON] (а.с.4). \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 19.02.2020 року № 2626, [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету управління та бізнесу спеціальності туризм Харківської державної академії культури, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 5). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Стаття 200 СК України\~передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу\~(ч.1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 2). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою пред`явлення позову є 26.02.2020 року. \~ \~ \~ \~Виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на його утримання у розмірі ј частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 26.02.2020 року до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30.06.2023 року. \~ \~ \~ \~В силу\~статті 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача судовий збір у доход держави в сумі 840, 80 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просив стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на своє утримання до закінчення навчання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.2001 року, батьком [PERSON] , [INFO] , записаний відповідач\~ [PERSON] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 26.09.2019 року, [PERSON] є студентом четвертого курсу Лохвицького механіко-технологічного коледжу Полтавської держвної аграрної академії, денна форма навчання, рік вступу 01.09.2016 року (наказ № 100-0 від 06.08.2016 року), закінчує навчання 30.01.2020 року (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Стаття 200 СК України\~передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу\~(ч.1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 2). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою пред`явлення позову є 26.09.2019 року. \~ \~ \~ \~Виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на його утримання у розмірі ј частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 26.09.2019 року до закінчення навчання [PERSON] , тобто до [INFO] . \~ \~ \~ \~В силу\~статті 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача судовий збір у доход держави в сумі 768, 40 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів, в якій вказує на те, що згідно з рішенням суду від 04 червня 2001 року з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісячно. У зв"язку з тим, що старшій доньці [PERSON], [INFO], вже виповнилось 18 років, а також зважаючи, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню доньку, яка народилася в новій сім"ї, позивач просив зменшити розмір стягнення аліментів з 1/3 частки до 1/4 частки . Позивач в судове засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлялась, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу з [PERSON] позивач має двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2001 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі ст. 182 ч.1 п.2 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема і матеріальний стан платника аліментів. На момент звернення до суду матеріальний і сімейний стан позивача змінився. Одна з доньок, а саме [PERSON], досягла повноліття і тому виплата на її утримання аліментів повинна бути зупинена.Однак, державний виконавець продовжує стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх доходів боржника. Крім того, у позивача в іншому шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], яка теж знаходиться на утриманні батька. Враховуючи той факт, що сімейний стан [PERSON] змінився, а також те,що одна з його дочок досягла повноліття, суд приходить до висновку щодо можливості зменшення розміру аліментів, які були стягнуті за рішенням суду від 04.06.2001р., з 1/3 частини до 1/4 частину усіх видів заробітку, що не суперечить вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у якій просить зняти арешт, який був накладений ВДВС Московського районного управління юстиції м. Харкова 17.12.2007 року на машину DAEWOO LANOS, 2004 року випуску. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» до судового засідання не прибув, про час і міце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. За даними Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області на автомобіль DAEWOO LANOS D4MM550, 2004 року випуску, бежевого кольору, № кузова [NUMBER], № двигуна [NUMBER], номерний знак [NUMBER], який з 03.07.2004 року належить [PERSON]., накладено арешт (а.с.21). Відповідно до наданої копії Постанови державного виконавця ВДВС Московського районного управління юстиці м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.12.2007 року, на автомобіль DAEWOO LANOS, 2004 року випуску, бежевого кольору, який належить [PERSON] накладено арешт (а.с.16). Відповідно до листа Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] відсутнє. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у якій просить зняти арешт, який був накладений ВДВС Московського районного управління юстиції м. Харкова 29.11.2004 року на квартиру [ADDRESS] за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( витяг № 164966040 від 08.08.2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг № 164966040 від 08.08.2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 137706211 від 14.09.2018 року накладено арешт ДВС Московського району м. Харкова на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] Відповідно до листа Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції виконавчі провадження стосовно квартири [PERSON] відсутні. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню .

Outcome: approved