Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 24 травня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, що зареєстрований Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №3. Від даного шлюбу у сторін народилось троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Проте, шлюбні відносини між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим між ними постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми, які виникають у них, як подружжя. Він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Такі обставити почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків, що в свою чергу призвело до фактичного розпаду сім`ї. Позивач з відповідачем не підтримує жодних відносин і відновлювати їх не бажає. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява, у якій він позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 травня 2003 року. Шлюб зареєстровано Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №3. Дана обставина стверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 травня 2003 року (а.с.15). Від даного шлюбу у сторін народилось троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (а.с.6); дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України та 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами втрачено любов та взаємоповагу, шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує формально, примирення є неможливим, сім`я розпалася остаточно і зберегти її - неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. При вирішенні питання про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем до матеріалів справи приєднано: договір про надання правової допомоги №3 від 14 січня 2020 року (а.с.10); додаток №1 до договору про надання правової допомоги №3 від 14 січня 2020 року (а.с.11); акт приймання-передачі наданої правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №3 від 14 січня 2020 року (а.с.12); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1039 (а.с.13) меморіальний ордер №@2PL085022 від 14.01.2020 року (а.с.14) та квитанція від 14.01.2020 року, згідно яких позивач сплатила адвокату Богельському І.В. 500,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с.16). Відповідно до вимог ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Крім того, при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. понесених нею витрат по сплаті судового збору та 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved