Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати таким. що не підлягає виконанню виконавчий напис №9556 від 05.10.2017 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М на кредитному договорі б/н від 29.08.2006 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк". Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 55681714 від 01.02.2018 Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №9556, вчиненого 05.10.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Вважає що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки подані банком документи нотаріусу не підтверджували безспірність заборгованості, оскільки кредитний договір банком із ним не укладався, а була видана лише картка, а умови користування карткою не є кредитним договором. Також, до виконавчого напису включено, окрім заборгованості, розмір пені, комісії та штрафу. Вказує, що нотаріусом було порушено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004, а саме: вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Проте, банком не було направлено на його адресу письмової вимоги про усунення порушень, що не було перевірено нотаріусом при вчиненні виконавчого напису. Крім цього позивач вважає, що з дня виникнення у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» права вимоги до нього минуло більше трьох років. Ухвалою від 03 лютого 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 10 год 00 хв 26 лютого 2020 року. 26 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду на 14 год 00 хв 24 березня 2020 року. 24 березня 2020 року в зв`язку з неявкою сторін судове засідання призначено на 15 год 00 хв 08 квітня 2020 року. Всі учасники направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 9556 про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором б/н від 29.08.2006 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у сумі 102 492 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3990 грн. 56 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 91621 грн. 19 коп.; заборгованості з пені та комісії - 2000 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу - 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу - 4880 грн. 59 коп., а також витрати, за вчиненням виконавчого напису, що у сумі 3000,00 грн. Стягнення здійснюється за період з 29.08.2006 по 31.08.2017. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденком А.В. від 01 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55681714 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 105492 грн. 34 коп. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, що врегульовано підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 . Відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, що встановлено постановою Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017. В відзиві на позов представник відповідача Гринь І.В. надала суду довідку про розмір заборгованості станом на 24.02.2020 за договором від 29.08.2006; виписка по картковому рахунку за договором від 29.08.2006; список згрупованих поштових відправлень; опис вкладення в цінний лист. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Разом з цим направила копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Відповідно до підпункту 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань. Судом встановлено наявність в матеріалах виконавчого напису доказу направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень. Проте, докази отримання позивачем вказаної вимоги відсутні. Відповідачем не надано жодних підтверджень отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Разом з тим, у вимозі про усунення порушень період заборгованості не зазначено, вказана лише сума заборгованості за договором станом на 31.08.2017 року, тоді як у виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості проводиться за період з 29.08.2006 по 31.08.2017. Крім цього Банк не надав кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За умовами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що врегульовано положеннями ст.1054 ЦК України. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису до нього включено, окрім заборгованості, також розмір пені, комісії та штрафу. Відповідно до п. 6.2 глави 16 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Отже, суд вважає, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, відсотків, зазначені у написі, є безспірними. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved