Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 10.11.2012 р. у відділі РАЦС Хустського РУЮ за а/з №227, який розірвано згідно рішення Хустського районного суду. За період перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач свої обов`язки по відношенню до дитини не виконує, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні і матеріальному забезпеченні. Близько року батько дитини не допомагає позивачці утримувати сина, який навчається у другому класі та потребує значних витрат як на навчання, так і на харчування, одяг і взуття. Позивачу важко самостійно утримувати дитину, вони з сином проживають в орендованій квартирі, оскільки власного житла не мають. Відповідач здоровий, працездатний, постійного місця роботи не має, однак проводить газозварювальні роботи на замовлення і отримує нерегулярний дохід, достатній для сплати аліментів. Позивачка не в змозі досягти згоди з відповідачем відносно матеріального утримання сина. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 10.11.2012 року у відділі ДРАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, а/з №227. За період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач зобов`язання по утриманню дитини належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не бере участі в забезпеченні сина, хоча проводить роботи по замовленню і отримує нерегулярний дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, постійного місця роботи не має, однак виконує роботи на замовлення та отримує нерегулярний дохід, враховуючи те, що місце його роботи та розмір доходу не відомі, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в сумі 1800 /однієї тисячі вісімсот/ гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved