Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не турбується про його виховання, фізичний та духовний розвиток, а тому є всі підстави позбавити її батьківських прав, що стало підставою для подачі позову до суду. Позивач позов підтримав з вищезгаданих підстав, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Станишівської сільської ради Житомирського району в судове засідання не з'явився, подав до суду листи про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] в свідоцтві про народження якого батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 01 вересня 2017 року встановлено, що вихованням та утриманням неповнолітнього займається батько. Дитина доглянута, вихована, забезпечена всім необхідним для життя та розвитку. Мати не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується, і не цікавиться життям дитини (а.с.8). Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Станишівської сільської ради Житомирського району встановлено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], 2006 року народження (а.с.10). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України установлений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту частини 1 статті 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р. за №780-ХІІ, вбачається, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено в частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №?3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON], 2006 року народження. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір у сумі 640 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved