Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2021 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 20856761), що належить на праві власності [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона набула статусу іпотекодержателя за іпотечним договором № 7108 від 05.12.2007, який було укладено з [PERSON] (боржником). Умовами іпотечного договору передбачено, що він діє до повного виконання умов кредитного договору № 1013\\П/33/2007/840 від 05.12.2007. Строк виконання основного зобов`язання 03.12.2032. Розмір основного зобовязання 55 907,50 доларів США. Предметом іпотеки є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 20865761). До державного реєстру прав внесено запис про іпотеку № 36595763 від 05.12.2007, також запис про заборону на нерухоме майно № 6164373 від 05.12.2007. Згідно постанови державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції № 39788044 від 17.03.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39788044 від 17.03.2014 до державного реєстру також було внесено запис про обтяження № 5099501 від 25.03.2014. Зазначена постанова винесена в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (відповідача) заборгованості в сумі 63 752, 21 грн. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/4816/13-ц. З викладеного вбачається, що арешт на майно боржника було накладено після реєстрації іпотеки, що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2020 року, вказану справу передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 12 квітня 2021 року на 14.00 годин. У зв`язку з перебуванням головуючого у справі у відпустці, розгляд справи, призначений на 12 квітня 2021 року відкладено на 22 квітня 2021 року на 14.00 годин. В судове засідання, призначене на 12 квітня 2021 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. 22 квітня 2021 року від представника позивача - адвоката Малиневського П.П. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Від відділу державної виконавчої служби на адресу суду засобами електронного зв`язку 13 квітня 2021 року та 14 квітня 2021 року надійшли підтвердження про отримання повістки. Повторно відділ державної виконавчої служби судову повістку отримав 28 квітня 2021 року. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження та судову повістку отримав згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 26.03.2021. Повторно судову повістку відповідач [PERSON] отримав 26 квітня 2021 року. Третя особа [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку отримав згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 01.04.2021. Повторно судову повістку третя особа [PERSON] отримав 30 квітня 2021 року. 22 квітня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи відкладено на 19 травня 2021 року на 10.00 год. В судове засідання 19 травня 2021 року сторони повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи, сторони повідомлені своєчасно та належним чином. Згідно з вимогами ч.3 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, відповідно до ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України, постановляє ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні фактичні та зміст правовідносин: Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.12.2020 - об`єкт нерухомого майна - квартира в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Вказаний об`єкт нерухомості, відповідно до договору іпотеки, серія та номер 7107, виданого 05.12.2017 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А., перебуває в іпотеці. Іпотекодержателем є [PERSON] , боржником - [PERSON] . За постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 39788044, виданої 17.03.2014 міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно, у тому числі квартиру за вказаною адресою. Відповідно до листа Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління (м. Київ) № 9064 від 05.02.2021 на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39788044 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/2004,13 від 09.09.2013, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 63 752, 21 грн. 16.09.2013 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. 17.03.2014 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника. 30.12.2014 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаним листом Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомлено, що арешт з майна боржника може бути знято за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з вимогами частини 6 та 7 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Вказана правова позиція висловлена в Постанові Касаційного господарського Суду в складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/4772/17. Аналогічні правові позиції висловлені в Постановах Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 825/1764/16 та від 17.10.2019 у справі № 822/1426/16 та Постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 923/1105/17, яким у тому числі, вказано на те, що доказами у справі можуть бути наявні Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які цей факт підтверджують. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України - в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з вимогами ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право іпотекодержателя на пріоритетне право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved