Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи вимоги тим, що на підставі рішення Демидівської сільської ради Херсонської області № 44 від 28 лютого 2000 року йому надана у приватну власність земельна ділянка площею 5.00 гектарів для ведення товарного виробництва, Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за № 6 від 03 жовтня 2001 року. В жовтні 2018 року, при укладенні договору оренди землі було встановленого в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] не вірно записане його прізвище. Так, згідно паспортних даних його прізвище «[PERSON]». В Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] прізвище записане як «[PERSON]». Вказана помилка у напису мого прізвища сталася у результаті невірного його застосування правил правопису. Виправити помилку на даний час неможливо. Внаслідок такої помилкової, в нього на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує мою особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім'я. У зв'язку із чим виникає необхідність встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. Тому йому запропонували звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На підставі ст. ст. 293, 315, 319 ЦПК України просить суд ухвалити рішення яким встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] ,який зареєстровано в Книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за № 6 від 03 жовтня 2001 року на земельну ділянку площею 5.000 гектарів, яка розташована на території Демидівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. В судове засідання представник заявника [PERSON] - [PERSON] не з'явився, але надав на адресу суду письмову заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Демидівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області - Новак В.М. не з'явився, але надав на адресу суду письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу без його участі, заяву підтримує та не заперечує проти її задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 03 жовтня 2001 року Демидівською сільською радою на підставі рішення № 44 від 28 лютого 2000 року на ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 5,000 га, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 06. Відповідно до документу, що посвідчує особу заявника, паспорту серія [NUMBER], виданого Великолепетиським РВ УМВС України у Херсонській області 24 листопада 2000 року, прізвище заявника [PERSON]. Таке ж прізвище заявника вписано і у трудовій книжці [NUMBER], виданій 27 листопада 2000 року, та у Свідоцтві про народження [NUMBER] виданого 10 квітня 1962 року. Таким чином, із орфографічного аналізу документу, що посвідчує особу заявника, його прізвище у називному відмінку звучить як [PERSON]. Натомість із Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] вбачається, що прізвище власника земельної ділянки у називному відмінку звучить як [PERSON], що не відповідає прізвищу заявника, зазначеним у його паспорті. Зважаючи на те, що Демидівська сільська рада не заперечує проти факту видачі заявнику Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] із допущеною помилкою, заявником надано достатні та допустимі докази, які підтверджують факт належності йому вказаного правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими. Під час вирішення даної справи судом застосовано положення ЦПК України та норми підзаконних актів. Так, відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженій Наказом Державного комітету по земельним ресурсам від 04 травня 1999 року № 43, (далі Інструкція), яка діяла на час видачі державного акту заявникові, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Таким чином, зважаючи на те, що виправити помилку у прізвищі заявника зроблену у Державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER], неможливо, єдиним способом захисту його права є встановлення судовим рішенням факту належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved