Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» у липні 2017 року звернулось до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/6511, згідно умов якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36 712,00 доларів США, зі сплатою 13,00% річних, з кінцевим терміном повернення до 16 квітня 2015 року. Разом з тим, 17 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №02-10/1544, згідно якого останній зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках визначених кредитним договором. У зв'язку із тим, що за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування наданими кредитними коштами у встановлені договором терміни, та станом на 22 лютого 2017 року за відповідачем утворилась значна заборгованість, у зв'язку із чим позивач змушений звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 68 553,48 доларів США, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 26 760,13 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином у встановленому законом порядку, однак, відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному порядку на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №10-29/6511, згідно умов якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36 712,00 доларів США, зі сплатою 13,00% річних, з кінцевим терміном повернення до 16 квітня 2015 року. При цьому, кредит надавався позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки Ssang Yong, моделі Kyron M200XDI, 2008 року випуску, xjhyjuj кольору, згідно з договором купівлі-продажу укладеним з "АвтоінвестСтрой" Корпорація. За приписами п. 2.4.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. У пункті 4.1 договору зазначено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору кредиту між банком та відповідачами укладено договір поруки №02-10/1544 від 17 квітня 2008 року, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язався в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з укладених між позичальником та кредитором договору кредиту №10-29/6511 на купівлю автотранспортних засобів від 17 квітня 2008 року (кредит №1) та договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/6512 від 17 квітня 2008 року (кредит №2), зокрема обов'язків щодо повернення кредиту, виплати процентів, комісій, неустойки (штрафів та пені) в розмірі та на умовах, визначених договорами кредиту, а також відшкодування витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за договорами кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов'язків за договорами кредиту в порядку черговості, встановленої договорами кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 36 712,00 доларів США. Разом з тим, відповідач [PERSON] порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Згідно наданого розрахунку вимог банку, у зв'язку з неповерненням відповідачем [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №10-29/6511 від 17 квітня 2008 року, станом на 22 лютого 2017 року утворилась заборгованість у сумі 68 553,48 дол.США, яка складається з наступних складових: заборгованості за кредитом у сумі 34 982,26 доларів США та заборгованості за відсотками у сумі 33 571,22 доларів США.. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В розумінні статей 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності зі змісту статей 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Зі статті 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами статей 1046, 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина перша статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 546 ЦК України зумовлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У відповідності з приписами частини першої статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами у справі були порушені умови Кредитного договору та Договору поруки, а тому позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором у загальній сумі 68 553,48 доларів США є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 26 760,13 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved