Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 31 березня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді: житлового будинку №14, що розташований по вул.Тихій в с.Вершина, Житомирського району, Житомирської області, земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер 1822084700:05:001:0016, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,2700 га., кадастровий номер 1822084700:05:001:0017, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с.Вершина, [PERSON] сільської ради Житомирського району, Житомирської області. В оформленні права власності після померлого [PERSON] позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено у вчинення нотаріальної дії в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві, що стало підставою для звернення позивача до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 березня 2015 року в с.Вершина Житомирського району, Житомирської області у віці 66 років помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №9. Позивач, яка прийняла спадщину за заповітом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер 1822084700:05:001:0016, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,2700 га., кадастровий номер 1822084700:05:001:0017, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с.Вершина, [PERSON] сільської ради Житомирського району, Житомирської області в нотаріальній конторі не може в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.26), копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок (а.с.4-6), копією заповіту (а.с.7), інформаційним листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 24 грудня 2015 року №899/01-16 (а.с.8), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9), копією постанови нотаріуса від 24 грудня 2015 року №890/02-31 про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с.10), копією державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.11-12), копією висновків про експертну грошову оцінку земельних ділянок (а.с.16-19). Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved