Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до Дніпровської районної державної адміністрації про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В подальшому, Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію було замінено на належного відповідача - Київську міську раду. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частини квартири [ADDRESS] і вона, позивач, є єдиним спадкоємцем. Після її звернення до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини. Вказала, що строк подачі заяви вона пропустила з поважних причин, оскільки вона є людиною похилого віку, часто хворіє, має на утриманні сина, який є інвалідом 1-А групи та потребує її постійної допомоги. Крім того, вона була необізнана з порядком прийняття та оформлення права на спадкове майно, а тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки вважає, що пропустила строк з поважних причин. Позивач в судове засідання не з`явилася, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1103. (а.с. 6) Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За життя [PERSON] заповіту не складав, єдиним спадкоємцем другої черги за законом є його рідна сестра - [PERSON], позивач у справі, факт їх родинних стосунків підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], виданий міським ЗАГС 07 лютого 1954 року та серії [NUMBER], виданий Подільським ЗАГС 02 вересня 1960 року відповідно. (а.с. 8, 18) Після одруження, позивач присвоїла прізвище «[PERSON]» (до реєстрації шлюбу - прізвище «[PERSON]»), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], видане Палацом одруження 30 липня 1976 року. (а.с. 9) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійного із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 07 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с. 30) Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. від 07 липня 2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину було з'ясовано, що на час відкриття спадщини [PERSON] не проживала постійно разом зі спадкодавцем, а також протягом шести місяців не заявила про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. Крім того у відмові нотаріуса міститься рекомендація щодо звернення до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с 10) Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України). Як встановлено судом, позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті свого брата через незадовільний стан її здоров'я та похилий вік останньої. Крім того, на утриманні позивача є син - [PERSON], який згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого МКЛШМД № 27645 має діагноз: «Тяжка ЗЧМТ. Забій головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в обох лоюних та скроневих долях. САК. Тетраперез більше справа. Аналічний стан. 2х стороння полісерментарна пневмонія. Вміст етилового спирту в крові 0,80 %о (а.с. 14). Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії АВ № 0654180, [PERSON] має першу А групу інвалідності з 06 березня 2017 року та потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 16) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене та обставину, що інших спадкоємців майна померлого немає, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved