Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області, в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.08.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 37/18/07-НВС, згідно умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 175\~000,00 дол. США з розрахунку 11 % річних за користування кредитом на строк з 16.08.2030 року. В частині надання кредитних коштів АТ «Кредитпромбанк» свої зобовязання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсяг та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги заміть ПАТ «Кредитпромбанк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 37/18/118/07-НВС від 16.08.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,25000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222480600:03:004:0018, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області 16.08.2007 року за № 1448 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16.08.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 29.05.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 7\~496\~692,21 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 3\~655\~543,88 грн.; сума заборгованості за відсотками 3\~123\~684,86 грн.; пеня 642\~263,62 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 6\~641,36 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсоткам 68\~459,49 грн. Тому позивач просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 7\~496\~692,21 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 3\~655\~543,88 грн.; сума заборгованості за відсотками 3\~123\~684,86 грн.; пеня 642\~263,62 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 6\~641,36 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсоткам 68\~459,49 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,25000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222480600:03:004:0018, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області 16.08.2007 року за № 1448 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16.08.2007 року шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку площею 0,25000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222480600:03:004:0018, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця. Представник позивача направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначає що кедитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України визначає що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 33 даного Закону визначає що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про іпотеку» у разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед наступним іпотекодержателем не настав. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Як встановлено у судовому засіданні, 16.08.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 37/18/07-НВС, згідно умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 175\~000,00 дол. США з розрахунку 11 % річних за користування кредитом на строк з 16.08.2030 року, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які визначені у цьому договорі. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 37/18/118/07-НВС від 16.08.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,25000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3222480600:03:004:0018, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області 16.08.2007 року за № 1448 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16.08.2007 року. Згідно п. 1.3. Іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем зобовязань, передбачених кредитним договором, або порушенням іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодавець вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього Договору, на умовах, передбачених цим Договором. Банком були виконані умови кредитного договору шляхом надання відповідачу грошових коштів. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 29.05.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 7\~496\~692,21 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 3\~655\~543,88 грн.; сума заборгованості за відсотками 3\~123\~684,86 грн.; пеня 642\~263,62 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 6\~641,36 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсоткам 68\~459,49 грн. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсяг та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги заміть ПАТ «Кредитпромбанк» від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило порушення прав позивача які були забезпечені Іпотечними договорами, і які підлягають захисту шляхом звернення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 572, 575, 589, 625, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: approved