Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно - 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області, а саме: приміщення підвалу (кімнати №V площею 13,3 кв.м.), 1-ого поверху будівлі (кімнати №2-1 площею 5,3 кв.м.; 2-2 площею 8,4 кв.м.; 2-3 площею 21,5 кв.м.; 2-4 площею 26,3 кв.м.), а також 1/2 хліва під літ «Б» загальною площею 2,60 кв.м. Вказала, що вона є спадкоємцем [PERSON] за законом, а інші спадкоємці - діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщині на її користь, а вона в свою чергу подала заяву про прийняття спадщини. Проте вона не може оформити спадкових прав на зазначене майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання представник відповідача Домаморицької сільської ради не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Волицькою сільською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис №03 від 05.03.2014 року. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області, а саме: приміщення підвалу (кімнати №V площею 13,3 кв.м.), 1-ого поверху будівлі (кімнати №2-1 площею 5,3 кв.м.; 2-2 площею 8,4 кв.м.; 2-3 площею 21,5 кв.м.; 2-4 площею 26,3 кв.м.), а також 1/2 хліва під літ «Б» загальною площею 2,60 кв.м. Згідно технічного паспорту, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами [ADDRESS], він виготовлений на замовлення [PERSON]. 03.07.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.2 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ним порівну. Після смерті [PERSON], його дочка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 19.06.2014 року звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори Тернопільської області з відповідною заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.09.2014 року №2632/02-14, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №281/2014 року після смерті гр. [PERSON], за заявою дочки померлого [PERSON], про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] №835 від 19.06.2014 року, за заявою дочки померлого [PERSON] про прийняття спадщини за законом №836 від 19.06.2014 року, за заявою сина померлого [PERSON], про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] №837 від 19.06.2014 року, за заявою дочки померлого [PERSON], про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] №841 від 19.06.2014 року. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 23 грудня 1999 року на загальних зборах власників земельних і майнових паїв ТОВ «Домаморицьке» Тернопільського району Тернопільської області було прийнято рішення про продаж [PERSON] квартири у домі спеціаліста за адресою [ADDRESS], Тернопільського району Тернопільської області. Шляхом голосування власниками земельних і майнових паїв це рішення було прийнято і оформлено витягом з протоколу загальних зборів №5 від 23 грудня 1999 року. 30 квітня 2002 року оцінювач - приватне-виробничо комерційне підприємство «Ефма-Маркетинг» провело оцінку житлових і господарських приміщень (1/2 будівель), що знаходяться за адресою [ADDRESS], Тернопільського району Тернопільської області і визначило їх вартість в розмірі 3800 грн. 27 травня 2002 року мій батько [PERSON] сплатив 5500 грн. за житловий будинок ПАП «АВМ», що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №30 від 27 травня 2002 року. Станом на 01.11.2005 року Приватне агропромислове підприємство «АВМ» ліквідовано Тернопільською районною державною реєстрацією та вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що вказано в довідці виданій Головним управлінням статистики у Тернопільській області за №07-117 від 01.11.2005р. Проте [PERSON] за життя не завершив оформлення права власності на викуплену ним частку будівель за адресою: [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області. Викуплена [PERSON] квартира №2 в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області перейшла на баланс Домаморицької сільської ради згідно акту передачі, що підтверджується довідкою Домаморицької сільської ради №63 від 21.02.2012 року. Позивачка [PERSON] проживала разом з батьком в [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області, що підтверджується Довідкою виданою Домаморицькою сільською радою, де також зазначено, що сусідами по квартирі в спільному будинку є [PERSON]. Відповідно до положень частини першої стаття 128 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року (який діяв під час виникнення договірних зобов'язань, далі - ЦК УРСР) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Договірні зобов'язання сторонами у правочині були виконані, продавець ПАП «АВМ» передано у власність покупця [PERSON] будинок, а покупцем сплачено суму його вартості у повному обсязі. Таким чином 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], Тернопільського району, Тернопільської області, належав [PERSON], оскільки його право власності ґрунтувалося на раніше діючому законодавстві, яке не передбачало реєстрацію в органах БТІ із видачею свідоцтва про право власності на будинки, розташовані в сільській місцевості, до того ж за його життя ніким не було оскаржене. У першу чергу право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року. В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Також, згідно п.4.12 глава 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 глави 10 цього Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі вищевикладеного, нотаріусом було перевірено склад спадкового майна, на підставі чого, [PERSON] дано відмову у вчиненні нотаріальної дії. Реєстрація права власності на даний час не можлива, оскільки власник майна помер. Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], Тернопільського району, фактично використовується двома співвласниками, 1/2 якого належала померлому [PERSON] та членам його сім'ї, а 1/2 належить та використовується [PERSON] та членами його сім'ї. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, [PERSON] та членами його сім'ї належать та використовуються наступні приміщення житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], Тернопільського району Тернопільської області: підвал (кімнати №V площею 13,3 кв.м.), 1-ого поверху будівлі (кімнати №2-1 площею 5,3 кв.м.; 2-2 площею 8,4 кв.м.; 2-3 площею 21,5 кв.м.; 2-4 площею 26,3 кв.м.), а також 1/2 хліва під літ «Б» загальною площею 2,60 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорта і довідкою Домаморицької сільської ради від 31.10.2002р. №611. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що хоча [PERSON] не оформив правовстановлюючі документи, однак набув право власності на частину вказаного житлового будинку, що входить до складу спадщини. Спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка спадщину прийняла, а також діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що на даний час позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, що належав померлому [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved