Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що між ними виникають непорозуміння, припинилися шлюбні стосунки, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому, вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Позивач в судове засідання з»явилася, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти примирення категорично заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02 вересня 2010 р., про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 070204, видане 02 вересня 2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1325. Від даного шлюбу у них народився двоє дітей Донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД № 142111, видане 09 серпня 2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1823. Донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД № 178776, видане 04 липня 2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1453. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сімї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому, шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved