Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, обґрунтовуючи свої вимоги (з урахуванням їх уточнення) тим, що [INFO] у місті Донецьк вона народила сина [PERSON], отримавши свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 29.03.2016. Отримати свідоцтво про народження сина українського зразка вона позбавлена можливості, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Звернувшись до Знам'янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою проведення державної реєстрації народження дитини їй було відмовлено у зв'язку з невідповідністю документів наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 №545. Неможливість отримання свідоцтва про народження дитини українського зразка унеможливлює її право на отримання державної допомоги на сина до досягнення ним 3 років, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. В судове засідання заявник не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м.Донецьку, яка є тимчасово окупованою територією України заявник народила сина [PERSON], про що комунальним закладом «Центральна міська лікарня №17 міста Донецька» видано дублікат медичного свідоцтва про народження №151 від 21.03.2016. Київським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька складено запис акту про народження дитини №129 та видано свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 29.03.2016. Батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі між собою не перебувають. Знам'янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 09.11.2018 заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої [INFO] у місті Донецьк на підставі дубліката медичного свідоцтва про народження №151 від 21.03.2016, виданого Центральною міською лікарнею №17 міста Донецька, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 №545. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Частинами другою і третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерелом права. Так, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав, як для заявника, так і для самої новонародженої дитини, суд вважає можливим, як виняток, прийняти до уваги медичний документ, виданий медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, який підтверджує факт народження заявником в місті Донецьку, яка є тимчасово окупованою територією України, дитини [PERSON] Оскільки факт народження у заявника дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а встановлення цього факту в судовому порядку заявнику необхідно для подальшої реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та оформлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved