Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (далі позивач) 03 грудня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, та просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і повноліття дитини до [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання належної і достатньої допомоги на утримання дитини, хоча в змозі сплачувати аліменти, тому що неофіційно працює водієм таксі та аліменти іншим особам не сплачує. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст.128 Цивільного-процесуального кодексу України), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2014 року по 10 червня 2020 року, який розрвано за рішенням суду, що підтверджується копією рішення Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.2). Дитина проживає разом з матір`ю. Виходячи з пояснень позивача, викладених в позовній заяві, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини відповідачем не спростовані. Сторони в судове засідання доказів про свій матеріальний стан не надали. V. Оцінка Суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача Суд відповідно до статті 182 СК, враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, доказів про наявність у нього непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; - доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, тощо; - інші обставини, що мають істотне значення. Суд звертає увагу, що стаття 182 СК закріплює положення про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved