Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Димитровської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок мати позивача придбала у [PERSON], 25 вересня 2002 року за договором купівлі-продажу, який було укладено на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток». Постановою нотаріуса від 17.02.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок через те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок не зареєстрований у відповідності до чинного законодавства. Для реєстрації даного договору позивач звернувся до Реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції, але йому було відмовлено у реєстрації. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, ним не пропущений строк звернення до нотаріуса для відкриття спадщини. Вказуючи на зазначену обставину як таку, що створює для нього перешкоди в реалізації спадкових прав, визначених законом, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку від 25 вересня 2002 року, укладений Регіональною товарною біржею «Юго-Восток», реєстраційний № 1017, дійсним та визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS]. Сторони до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Від відповідачів надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги позивача визнали у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що 25 вересня 2002 року регіональною товарною біржею «Юго-Восток» укладена угода купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно з якою [PERSON] продав, а [PERSON] купила зазначений будинок з відповідними надвірними спорудами та побудовами (а.с. 6). [INFO] мати позивача [PERSON] померла (а.с. 5). Своє право власності на будинок, [PERSON] за життя не встигла зареєструвати, що підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим 16.06.2014 року та листом БТІ м.Димитрова від 26.08.2014 року, згідно з яким, будинок за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.2013 року належить [PERSON] (а.с. 7). За даними приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу, наданими станом на 18 серпня 2014 року, крім позивача, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], ніхто не звертався, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 23, 24, 25). Постановою нотаріуса від 17.02.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу даного будинку не зареєстрований відповідно до чинного законодавства (а.с. 7). Згідно з інформацією, наданою начальником Реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції від 13.05.2014 року, позивачу відмовлено у державній реєстрації спірного будинку, оскільки власниця будинку [PERSON] померла, а зі смертю особи її правоздатність та дієздатність припиняються (а.с. 8). Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України Оскільки правовідносини щодо відчуження будинку виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони договору, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн договору повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi визнати цю угоду дiйсною. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр купівлi-продажу жилого будинку повинен бути нотарiально оформлений, якщо хоча б однiєю iз сторiн є громадянин. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що договiр купівлi-продажу будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 25 вересня 2002 року Регiональною товарною бiржею "Юго-Восток" міста Димитров мiж [PERSON] та [PERSON] можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірного будинку позивачеві та визнати за позивачем право власностi на даний будинок. На пiдставi ст.ст.47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України,

Outcome: approved