Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 15 січня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останнього часу склалися дуже напружені стосунки, виявилося, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сім'ї. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з цього приводу постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб існує лише формально його збереження протирічить інтересам кожного з них, а головніше не відповідає інтересам їх дитини. На примирення категорично не погоджується та вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позов визнав та просив слухати справу за його відсутності. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 січня 2011 року, зареєстрованому у виконкомі Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 3 (а.с. 19). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і, згідно зі ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved