Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23\~060,96 грн, 3 % річних в розмірі 243,00 грн, інфляційних збитків в розмірі 792,38 грн, пені в розмірі 1\~099,35 грн та моральної шкоди в розмірі 1\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 листопада 2020 року з вини водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги\~ПДР, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивача «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] . Учасниками пригоди було погоджено обставини дорожньо-транспортної пригоди та складено європротокол. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на що страховою компанією прийнято рішення виплатити страхове відшкодування в узгодженому розмірі 24\~060,96 грн за вирахуванням франшизи, яка складає 1\~000 грн. Вказана сума була узгоджена позивачем, однак, так і не була виплачена. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» страхове відшкодування в розмірі 23\~060,96 грн, 3 % річних в розмірі 243,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 792,38 грн, пеню в розмірі 1\~099,35 грн та моральну шкоду в розмірі 1\~000 грн. У судове засідання позивач не з`явився, однак просив розглядати дану справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року в м. Тернополі по просп. Злуки відбулася дорожньо-транспортна пригода, між транспортним засобом «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. \~ Винуватцем ДТП, яка мала місце 30 листопада 2020 року в м. Тернополі по просп. Злуки між транспортним засобом марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , являється [PERSON] .\~Подія оформлено\~по «європротоколу». Учасники ДТП скористалися правом на складення спільного повідомлення про ДТП - «Європротокол». Як вбачається із додатку до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка оформлена Європротоколом, складеного [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] визнав вину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між винними діями [PERSON] під час керування транспортним засобом «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , та отриманням транспортним засобом «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві власності позивачу, механічних пошкоджень, наявний причинний зв`язок. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 201990257, чинного на момент ДТП. Страховиком є ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». Таким чином, цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до\~Закону України\~«Про\~обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» у\~відповідача ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». Позивач звернувся\~до ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування, на що страховою компанією прийнято рішення виплатити страхове відшкодування в узгодженому розмірі 24\~060,96 грн за вирахуванням франшизи, яка складає 1\~000 грн., а тому, сума була узгоджена з позивачем в розмірі 23\~060,96 грн, однак, так і не була виплачена відповідачем. Статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. \~ Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. \~ Статтею 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до\~пункту 33.2\~статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.\~У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У пункті 1\~розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698\~затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до\~статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення\~правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. \~ \~ \~ \~Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Статтею 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В силу вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідач\~не відшкодував\~завдану позивачу\~шкоду спричинену пошкодження його транспортного засобу, яка становить 23\~060,96 грн. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із\~статями 80\~і 81\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, які мали підтвердити той факт, що страховик\~\~не мав можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди щодо страхового випадку, який мав місце 30.11.2020за\~участю транспортного\~засобу «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Рено Лагуна», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 23\~060,96 грн. Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з п. 36.2.\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру\~\~страхового\~\~відшкодування\~\~з\~\~особою, яка має право на отримання відшкодування, з наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення\~про дорожньо-транспортну пригоду,\~але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у\~\~разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення\~\~про\~\~здійснення\~\~страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника\~\~або з підстав, визначених\~\~статтями\~\~32\~\~та/або\~\~37\~\~цього\~\~Закону, -прийняти вмотивоване рішення про\~\~відмову\~\~у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Виходячи з положень п.36.5\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з\~\~вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України,\~\~яка діє протягом\~\~періоду, за який нараховується пеня. Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства,\~\~суд приходить до висновку,\~що позивач\~правомірно пред`являє\~вимоги до\~відповідача про\~стягнення пені\~в розмірі\~1\~099,35\~грн.,\~яка розрахована\~позивачем за\~період з\~01 лютого 2021 року по 09 червня 2021,\~оскільки в\~межах даного\~спору доведено той факт, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, що дає підстави суду застосувати до відповідача штрафні санкції у вигляді пені, що безпосередньо передбачено п. 36.2.\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи\~ст. 625 ЦК України\~про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 ЦПК України. Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта цивільних відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання. У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт цивільних відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст.599 ЦК України). В той же час, вимога про сплату трьох відсотків річних та інфляційних втрат, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань. Зважаючи на вищезазначений принцип, який застосовується для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд вважає правомірним вимоги позивача про застосування до відповідача санкцій цивільно-правової відповідальності, передбачених\~ст.625 ЦК України, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних за період з 01.02.2021 по 09.06.2021 128 днів в сумі 243,00 грн та інфляційні збитки в сумі 792,38 грн (індекс інфляції лютий 2021 - 101,00, березень 2021 - 101,70, квітень 2021 року - 100,70) 23 061,00 х 1.03436019 - 23 061,00), які нараховані за період з 01.02.2021 по 01.05.2021. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому, вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 23\~060,96 грн, 3 % річних в розмірі 243,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 792,38 грн та пеню в розмірі 1\~099,35 грн. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування \~моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що стверджується вищезазначеними матеріалами справи. Неправомірні дії відповідача привели до спричинення позивачу моральної шкоди, оскільки позивач змушений був докладати додаткових зусиль та часу для відновлення порушеного права, звертатися за правовою допомогою, що пригнічувало його настрій, відшкодовувати кошти на ремонт. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди.\~Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, \~на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 1\~000,00 грн. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі\~статтею 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню з відповідачанакористь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved