Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до ПП «Виробничо-комерційна організація Еталон», треті особи [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної події, мотивуючи його тим, що 30 грудня 2016 року приблизно в 14 год. 38 хв. на території ПП «Еталон» в с.Скребиші Білоцерківського району Київської області водій [PERSON], який працює в ПП «Еталон» керуючи навантажувачем, перед початком виконання маневру повороту праворуч проявив неуважність та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який перебував під керуванням позивача та належить на праві власності третій особі [PERSON] Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 66 933,10 грн. матеріальної шкоди та 669,33 грн. судових витрат. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, приичини неявки суду не повідомили, ставлення до позову не висловили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, ставлення до позову не виисловив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. Судом встановлено, що 30 грудня 2016 року приблизно в 14 год. 38 хв. на території ПП «Еталон» в с.Скребиші Білоцерківського району Київської області водій [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з ПП «Еталон», керуючи навантажувачем, перед початком виконання маневру повороту праворуч проявив неуважність та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який перебував під керуванням позивача та належить на праві власності третій особі [PERSON]. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 грн., що підтверджується постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року у справі №357/87/17, 3/357/124/17. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час вииконання ними своїх трудових (службових) обов»язків. Відповідно до Висновку №2 від 06 січня 2017 року експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Opel Vectra д.н.з. [NUMBER], матеріальний збиток визначено на рівні 66 933,10 грн. Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Відповідно до п.4 постанови пленуму ВСУ N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). З матеріалів справи встановлено, що особа, яка винна в ДТП [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПП «Еталон», тому саме вказане підприємство повинно нести відповідальність за нанесені позивачу матеріальні збитки. З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача ПП «Еталон» на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 66 933,10 грн., на відшкодування заподіяної майнової шкоди. Відповідно до вимог ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 669,33 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved