Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 2 863 832,96 грн. та судових витрат. Вимоги мотивує тим, що 19.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», найменування якого змінено на ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800004371, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти у сумі 87 800 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку. [PERSON] порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.02.2015 року становить у розмірі 2 863 832,96 грн., що включає: заборгованість за кредитом - 75 946,11 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 2 077 733,07 грн.; заборгованість за відсотками - 10 687,29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 292 382,79 грн., та пеню - 18 046,54 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 493 717,10 грн. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір поруки № 800004371-П за яким поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка виконана не була. Представником відповідача [PERSON] був поданий зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим (а.с. 11-15, т. 2). Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що банком у односторонньому порядку застосована відсоткова ставка на рівні 18 % річних з 19.09.2008 року, проте на час підписання договору поруки розмір процентної ставки складав 16, 3 %. Разом з тим [PERSON], як поручитель, згоди на такі зміни не давав, у зв'язку з цим відповідно до вимог закону порука припиняється після зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Також порука припинена через непред'явлення вимоги до поручителя у строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 19, 20, т.2). В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому представником ПАТ «Альфа-Банк» суду подавалася заява з проханням розглянути справу без участі представника банку. Представником [PERSON] [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON], суду подана заява про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, 19 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800004371, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у сумі 87 800 дол. США строком повернення до 19.06.2023 року зі сплатою 16,3 % річних за користування кредитом (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 5-11, т. 1). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір поруки № 800004371-П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника [PERSON] (а.с. 15, 15 зв.). Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушує, у зв'язку з чим ПАТ «Альфа-Банк» станом на 19.02.2015 року нарахована заборгованість у розмірі 2 863 832,96 грн., що включає: заборгованість за кредитом - 75 946,11 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 2 077 733,07 грн.; заборгованість за відсотками - 10 687,29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 292 382,79 грн., та пеню - 18 046,54 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає суму 493 717,10 грн. За зустрічним позовом [PERSON] просить визнати припиненим договір поруки, посилаючись на те, що ПАТ «Альфа-Банк» з 19.09.2008 року застосовується підвищена процентна ставка за кредитним договором у розмірі 18,00 % річних, хоча договором визначена у розмірі 16,30 % річних, на що він згоди не надавав та щодо цього будь-яких угод не підписував. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшуються обсяг його відповідальності. Згідно пункту 3.1 договору поруки [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед ЗАТ «Альфа-Банк» у тому ж обсязі, що і [PERSON] за кредитним договором. Як зазначено вище, умовами кредитного договору процентна ставка визначена у розмірі 16,30 % річних (а.с. 5). Пунктом 6.4 договору поруки обумовлено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення (а.с. 15 зв). За повідомленням [PERSON] він не надавав згоди на підвищення відсоткової ставки за кредитним договором та з приводу цього ніяких угод не укладав. Проте, як убачається із розрахунку заборгованості, ПАТ «Альфа-Банк» з 19.06.2008 року за користування кредитом нараховував відсотки за ставкою 16,30 % річних та з 19.09.2008 року застосовував підвищену відсоткову ставку у розмірі 18,00 % річних (а.с. 21, т. 1, а.с. 5, т. 2). Відповідно до статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визнані законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір поруки має похідний характер від забезпечуваного ним зобов'язання і покликаний забезпечувати належне виконання боржником основного зобов'язання. Для договорів поруки істотними умовами є конкретизація зобов'язання, виконання якого забезпечується, а саме: повернення основної суми кредиту та розмір процентів, строки їх повернення, розмір збитків, неустойки. Відтак, у даному випадку саме договір поруки є підставою виникнення забезпечувального зобов'язання в силу норм ст. ст. 11, 509 ЦК України, тому зміна вказаних вище елементів змісту забезпечувального зобов'язання може відбуватися виключно у формі зміни умов договору поруки. За нормою статті 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Згідно статті 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, згода позивача за зустрічним позовом на подальшу зміну умов основного зобов'язання, внаслідок якої збільшиться обсяг його відповідальності, як поручителя, набуває чинності тільки після відповідного волевиявлення позивача, здійсненого у письмовій формі, зокрема, шляхом погодження тексту додаткових угод до кредитного договору власним підписом, надання погоджувального листа, підписанням додаткової угоди до договору поруки, тощо. Відповідна зміна умов договору поруки здійснюється лише за умови волевиявлення усіх сторін договору поруки на таку зміну у письмовій формі. ПАТ «Альфа-Банк» суду не доведено надання згоди поручителя [PERSON] на збільшення процентної ставки за кредитним договором, укладеним між відповідачем за зустрічним позовом та третьою особою [PERSON] Отже, у зв'язку із збільшенням розміру відповідальності боржника [PERSON], права позивача за зустрічним позовом, як поручителя, було порушено і такі зміни у основному зобов'язанні тягнуть для нього, як поручителя, несприятливі наслідки, що є беззаперечною підставою для припинення поруки. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5 роз'яснено про те, що якщо в договорі поруки умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. За викладених обставин зустрічний позов підлягає задоволенню, так як у зазначеній частині вимог знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з припиненням поруки у задоволенні первісного позову слід відмовити. Разом з тим є безпідставні посилання позивача за зуcтрічним позовом на ч. 4 ст. 559 ЦК України, як на підставу припинення поруки у зв'язку з не пред'явленням у визначений законом строк вимоги до нього, як поручителя, оскільки такі доводи не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються наступним. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як зазначено вище, кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 19.06.2023 року. Частиною першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як убачається із матеріалів справи, ПАТ «Альфа-Банк» на адресу [PERSON] та [PERSON] надсилав вимогу від 12.03.2015 року про дострокове повернення кредиту, чим змінив строки виконання зобов'язання (а.с. 23, 24, т.1). При цьому первісний позов ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості поданий до суду 30.03.2015 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто у межах визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку вимоги до поручителя (а.с. 31). Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 10а, т. 2).

Outcome: approved