Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] мотивуючи це тим, що він з 1980 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом "Розумова відсталість" і в даний час є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих, що являють собою безпосередню небезпеку для них. У разі ненадання йому психіатричної допомоги може завдати значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням стану. У 2012 році вчинив кримінальний злочин позбавивши волі людину, чим грубо порушив гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені Конституцією України. 20.03.2014р. хворий був оглянутий лікарем - психіатром Марківського РТМО, яка прийшла до висновку, що у хворого [PERSON] є тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки представляє небезпеку для оточуючих та себе. В зв'язку з цим ставить питання про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] В судовому засіданні лікар психіатр Марківського РТМО [PERSON] заяву про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо [PERSON] підтримала, прохала суд її задовольнити. В судовому засіданні законний представник хворого вказав, що [PERSON] є його сином, який страждає на психічну хворобу. Щодо надання сину психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує, прохає задовольнити заяву. Хворий [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в котрій прохав розглянути справу в його відсутність. Щодо надання їй амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, вважає, що є передбачені законом підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Суд, вислухавши лікаря психіатра, законного представника хворого, дослідивши письмові докази, заслухавши думку прокурора, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.12 Закону України Про психіатричну допомогу психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Необхідність надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, підтверджується висновком лікаря-психіатра та висновком комісії лікарів-психіатрів, які містять обґрунтування про необхідність надання такої допомоги. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. В судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом, встановлений діагноз (російською мовою): «Умеренно-выраженная умственная отсталость» З 1980 року знаходиться на обліку у лікаря - психіатра. Вказані обставини та діагноз його захворювання повністю підтверджуються Висновком лікаря - психіатра від 20.03.2014р. (а.с.2), Епікризом №363 (а.с.3). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved