Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

На розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» предявлено вказану позовну заяву, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.16143, укладеним 05.07.2012 року з [PERSON] звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 5 липня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.16143, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 65808,73 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 13,99 % на рік, з кінцевим терміном погашення 5 липня 2015 року. В забезпечення виконання зобовязань сторонами обумовлено укладання 13 серпня 2013 року договору застави транспортного засобу № 910.16143, а саме автомобілю [NUMBER], на купівлю якого й надано кредитні кошти. Від виконання взятих зобовязань по сплаті кредитних платежів [PERSON] злісно ухиляється. Станом на 17 листопада 2015 року заборгованість відповідача перед публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» становить 18406,04 гривень. Відповідачу неодноразово направлялись повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, але належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ПАНТ «Ідея Банк» в судовому порядку захищати свої інтереси. Представник ПАТ «Ідея Банк» [PERSON] (діюча на підставі довіреності) у судове засідання не зявилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог представник позивача не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє, заперечень проти проведення заочного розгляду справи не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, інформація про час і місце судових засідань розміщувалася на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, оскільки адресою її проживання в позовній заяві зазначено м. Донецьк, однак функціонування відділення поштового звязку УДППЗ «Укрпошта» в цьому населеному пункті України не можливе з причини проведення антитерористичної операції. За наданою Міністерством соціальної політики України, на запит суду, інформацією [PERSON] не поставлена на облік в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідачем заяв про розгляд справи у її відсутність суду не подано, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 5 липня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.16143, відповідно до якого відповідачем отримано кредит в сумі 65808,73 гривень на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Відповідно до п. 1 § 1 кредитного договору грошові кошти надано для фінансування купівлі відповідачем транспортного засобу автомобілю [NUMBER] та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника. Відповідач прийняв на себе зобовязання повернути кредит в строк до 5 липня 2015 року зі сплатою процентної ставки в розмірі 13,99 % річних. Відповідно до п. 3 § 5 договору позичальник доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з будь-яких його рахунків у банку в розмірі існуючої заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками, неустойками тощо. В подальшому ПАТ «Ідея Банк», на підстав п. 1 § 6 договору № 910.16143 від 05.07.2012 року, збільшено ставку за користування кредитними коштами до 17,94 %, про що повідомлено [PERSON] листом № 16.1-05/55377 від 07.05.2014 року. Відповідно до графіку сплати ануїтетних платежів від 06.06.2014 року, який є Додатком до кредитного договору, - повернення кредитних коштів та сплати процентів здійснюється відповідачем на рахунок позивача щомісячно з 05.07.2014 року до 05.06.2015 року в сумі 2148,91 гривень, в останній місяць до 05.07.2015 року 2181,86 гривень. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.\~В порушення вимог закону, відповідач [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобовязань, у встановленні строки заборговані суми не сплатила, чим спричинила публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» збитки.\~ На вимоги про виконання зобовязань відповідач не реагує, кредитні кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Відповідач неналежним чином виконував свої обовязки, внаслідок чого виросла заборгованість станом на 17 листопада 2015 року в розмірі 18406,04 гривень, що складається з наступного: простроченого боргу 15724,01 гривень, прострочених процентів 2589,29 гривень, строкових процентів 92,74 гривень. Вказані суми підтверджені розрахунками, доданими до матеріалів справи. З зазначеного вбачається, що відповідачем порушено положення статті 1054 ЦК України, і як результат наступає судовий захист прав та інтересів фінансової установи (кредитодавця). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких є примусове виконання обовязку в натурі Цей спосіб захисту застосовується в зобовязальних правовідносинах у випадках, коли особа зобовязана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обовязку чи уникає його. Так, судом встановлено, що з метою підвищення захисту майнових прав кредитора, попередження можливих негативних наслідків порушення зобовязань боржником, - 13 серпня 2012 року публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» з [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 910.16143. Відповідно до умов цього договору відповідач передає в заставу ПАТ «Ідея Банк» в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором транспортний засіб автомобіль [NUMBER], належний відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Договір застави, за дотриманням ст. 577 ЦК України, нотаріально посвідчено, відомості про заставу транспортного засобу внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ст. 19, ст. 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечуваного обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або у позасудовому порядку згідно із цім Законом. Статтею 25, 26 цього ж Закону регламентовано порядок звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та способи його реалізації. Зокрема, одним з таких способів є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що через невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором № 910.16143 від 05.07.2012 року, публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» набуло право звернення стягнення на предмет застави, тому наявні підстави для визнання за позивачем права реалізації предмета застави шляхом його продажу. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначається, що заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Крім вказаного, продаж транспортних засобів передбачає зняття цього засобу з реєстраційного обліку в органах ДАІ України. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, зняття з обліку транспортних засобів проводиться, зокрема, на підставі рішення суду. Тому вимоги позивача щодо надання усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно, проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо), - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволені повністю, тому сплачений позивачем при предявленні позовної заяви судовий збір у розмірі 1218 гривень (відповідає ставці визначеній пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved