Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що її дідусь [PERSON], [INFO], помер 24 січня 2016 року в с.Комунарівка Старобішівського району Донецької області. Їй було видано медичне свідоцтво про смерть № 8 від 26.01.2016 р. недержавного зразка. Вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть належної форми. Встановлення факту смерті потрібно їй для державної реєстрації смерті. Просить встановити факт смерті в певний час особи чоловічої статі [PERSON], [INFO], громадянина України, місто смерті: Старобешівський район Донецької області, село Комунарівка, вул..Степна, буд. № 20. Дата смерті 24 січня 2016 року. Заявниця в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заінтересована особа - представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до\~ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'ясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Заявниця підтверджує факт смерті [PERSON] лікарським свідоцтвом про смерть № 8 від 26 січня 2016 р., фотографіями з місця поховання, показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила факт смерті [PERSON], який помер в Старобешівському районі Донецької області, с. Комунарівка, вул..Степна, буд. № 20 - 24 січня 2016 року. Заявниця зверталась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області з проханням зареєструвати смерть [PERSON] та видати їй свідоцтво про смерть. Однак, у зв'язку з невідповідністю наявного лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті виданим на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, їй було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Приписами п.8 ч. 1ст. 256\~ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі\~ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Суд сприймає надане заявницею лікарське свідоцтво про смерть № 8 від 26 січня 2016 р., як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], але при цьому не може визнати вказане медичне свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки воно не державного зразку та не має юридичної сили. Однак, суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов»язки заявниці. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об»єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Луб»яницької Ю.В., оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявницею свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до\~ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.\~\~

Outcome: approved