Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд до [PERSON] з позовною заявою в якій просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] зі стягненням відповідної грошової компенсації з неї на користь відповідача. Визнати право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] . В обгрунтування позову покликається на те, що вона є співвласником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Їй належить 5/6 частки будинку на підставі: Договору дарування № 1-4428 від 1 липня 1980 року, яким їй подаровано 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] ; Свідоцтва про право на спадщину 1/6 будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво посвідчено 1-ю Львівською держнотконторою № [NUMBER] від 13 серпня 1994 року, Договору дарування 1/6 частки будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] , р.№ 745 від 11 листопада 2016 року , а 1/6 будинку належить її тітці - [PERSON] . Будинок в цілому складається з двох житлових кімнат та кухні, житлова площа становить 34,2 кв.м., загальна площа будинку - 55,5 кв.м. опис господарських будівель і споруд відповідно до технічного паспорту: сарай позначений літерою Б, сарай позначений літерою В, літня кухня позначена літерою Г, сарай позначений літерою Д, сарай позначений літерою Ж, погріб позначений - пг, вбиральня позначена літерою У, хвіртка позначена цифрою 1, ворота. Зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] у даному домоволодінні не проживає та в супереч вимогам ст. 322 ЦК України, відповідно якої «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом» своє майно не утримує: не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку, комунальні послуги не сплачує та взагалі належним їй майном не користується. Впродовж цілого свого життя, вона проживає у цьому будинку, останні 40 років здійснює оплату комунальних послуг, проводить поточні ремонти, здійснює благоустрій прибудинкової території. Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося. Позивач неодноразово пропонувала відповідачці виплатити грошима вартість її частки в будинку. При цьому вона виходила з чого, що спірний будинок є єдине її житлом і не може бути поділено, а частка її тітки в ній є незначною і не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідачка проживає разом з родиною в будинку по [ADDRESS] , і не має потреби в житлі. У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає за доцільне звернутись до суду з позовом про припинення права [PERSON] на частку у майні, яка складає 1/6. що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації на користь відповідача [PERSON] зважаючи на те, що частка [PERSON] є незначною і не може бути виділена в натурі, частина будинку є неподільною, спільне користування нею неможливе, до чого ж таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] та членам її сім`ї у зв`язку з тим, що вона до цього часу не користувалася і не користується своєю часткою у вказаному будинковолодінні. Ухвалою суду від 26.12.2017 заява прийнята і відкрито загальне позовне провадження. 15.01.2018 від відповідача [PERSON] до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазначила, що вважає позов [PERSON] надуманим та необгрунтованим. Зазначила, що вона сама зацікавлена в отриманні грошової компенсації за частку майна, а саме за 1/6 житлового будинку по [ADDRESS] , за умови, якщо така компенсація буде реально взятою з висновку експерта - оцінщика нерухомості, що дасть можливість врегулювати даний спір. Крім того заперечує, щодо призначення експертизи, оскільки вона не претендує на проживання в будинку і не буде ділити його в натурі. 24.03.2018 від представника відповідача до суду поступила відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу. 24.03.2018 від представника відповідача [PERSON] до суду поступили заперечення на зроблений звіт про незалежну оцінку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вважає оцінку про вартість майна ФОП [PERSON] не об`єктивною. 14.05.2018 представником відповідача [PERSON] подано заяву про відшкодування судових витрат за попереднім розрахунком. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2018 визначено суддю Чорну С.З. Ухвалою суду від 09.08.2018 прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. 07.12.2018 представником відповідача [PERSON] подано до суду правову позицію щодо позову. Ухвалою суду від 14.03.2019 витребувано з Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради ОБТІ та ЕО інвентаризаційну справу на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.08.2019 призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТзОВ «ГалСвіт». Ухвалою суду від 12.09.2019 витребувано з Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради ОБТІ та ЕО інвентаризаційну справу на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.12.2019 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 27.07.2020 направлено матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири судовому експерту ТзОВ "Гал Світ" Табунщик Т.Я. для продовження проведення будівельно-технічної експертизи відповідно до ухвали суду від 01.08.2019 за даними, які містяться в матеріалах справи. 14.09.2020 на адресу суду надійшов висновок судово будівельної-технічної експертизи з матеріалами справи. Ухвалою суду від 15.09.2020 поновлено провадження у справі. 12.11.2020 представником відповідача [PERSON] подано до суду правовий аналіз висновку експерта. В якому зазначила, що стороною позивача було надано до справи звіт про незалежну оцінку житлового будинку за вищевказаною адресою.Такий звіт не відповідає реальному стану речей, адже в ньому йшлося про будинок, хоча в дійсності за адресою: [ADDRESS] , а сума відшкодування вартості майна була явно заниженою. У зв`язку з цим, відповідачкою був замовлений альтернативний звіт про незалежну оцінку саме садиби (будинковолодіння) за адресою: [ADDRESS] , у суб`єкта оціночної діяльності СПД [PERSON] , а також рецензія на звіт суб`єкта оціночної діяльності від експерта - члена Українського товариства оцінювачів (УТО) про відповідність даного звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, достовірності, об`єктивності, професійної оцінки. В наданому відповідачкою звіті зазначено, що вартість 1/6 будинковолодіння за адресою [ADDRESS] становить 547 000,0 грн., і належним чином це обґрунтовується. А рецензія на сам звіт підтверджується Українським товариством оцінювачів. Оскільки позивачка в будь-який спосіб намагається уникнути надання реальної компенсації за 1/6 будинковолодіння, що знаходиться у спільній власності, вважає, що сторона відповідача готова розглянути питання отримання в натурі 1/6 частини будинковолодіння за рахунок виділення їй приміщення літньої кухні і сараю, який до неї примикає, з облаштуванням окремого входу зі сторони [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.12.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 15.06.2021 позивачем [PERSON] подано до суду квитанцію про внесення судового депозиту на загальну суму 197 364 грн. Позивач та її представни в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять такі задоволити, з підстав викладених в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, надали пояснення аналогічні поданому відзиву та правовому аналізу висновку експерта. Суд, заслухавши вступні слова учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності, належить будинок [ADDRESS] : - 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування №1-4428 від 01.07.1980. (Том 1 а.с. 75-76); - 1/6 частина житлового будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва пр право на спадщину [NUMBER] від 13.08.1994 (Том 1 а.с.12); - 1/6 частина житлового будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування 1/6 частки будинку № 745 від 11 листопада 2016 року (Том 12 а.с. 70); - 1/6 частина житлового будинку, який знаходиться, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.06.1985. (Том 1 а.с. 46); Отже, з вищенаведено вбачається, що позивач [PERSON] є в сукупності власником 5/6 частини будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є власником 1/6 його частин. Із довідки виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» наявної в інвентаризаційній справі вбачається, що загальна площа житлового будинку[ADDRESS] становить 55,5кв.м., житлова площа - 34,2 кв.м. З інвентаризаційної справи № 1135 вбачається, що до складу будинковолодіння відносяться наступні господарські будівлі і споруди: сарай, літня кухня, сарай. Погріб, вбиральня, хвіртка, ворота, огорожа, криниця, гараж. Згідно з частиною 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або у дрібному виразі. Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У частині 1 статті 346 Цивільного кодексу України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, цей перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено у статті 365 Цивільного кодексу України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У відповідності до висновку № 022-20 судової будівельно-технічної по цивільній справі №464/7779/17 від 31.08.2020, виділ майна в частці 1/6 будинковолодіння [ADDRESS] з урахуванням господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] з подальшим переобладнанням ізольовану квартиру, з облаштуванням окремого входу з дотриманням ЖКУ та ДБН не надається можливим. Виділ 1/6 будинковолодіння [ADDRESS] не можливий. Експертом варіанти порядку користування земельною ділянкою в частках 1/6 та 5/6 не надаються. Варіанти виділення 1/6 господарських будівель, зокрема приміщень літньої кухні (Г) та сараю (Д), а також інших господарських будівель в рахунок 1/6 майна, що є предметом позову, з можливістю облаштування окремого входу для власника 1/6 на вул.Зеленій експертом не надаються. Ринкова вартість об`єкту оцінки, домоволодіння по по [ADDRESS] на день проведення експертизи становить 1 694 186 грн. Розмір компенсації за 1/6 частки домоволодіння на день проведення експертизи відносно ринкової вартості нерухомості становить 282 364 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт ТзОВ «Гал Світ» [PERSON] висновок складений нею підтримала. Разом з цим, суд не приймає до уваги наданий відповідачем звіт складений СПД [PERSON] про оцінку майна 1/6 садиби за адресою: [ADDRESS] станом на 28.02.2018 оскільки, під час проведення оцінки майна експерт не був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Крім цього, після складення висновку № 022-20 судової будівельно-технічної по цивільній справі №464/7779/17 від 31.08.2020, стороною відповідача не було заявлено суду клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної експертизи, а тому суд приймає до уваги розмір ринкової вартості 1/6 домоволодіння [ADDRESS] в сумі 282 364грн. Крім цього, судом встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не перебуває в приватній власності в жодної з сторін, а така перебуває в комунальній власності, з врахуванням наведеного вищевказана земельна ділянка не бралась до уваги експертом при визначені ринкової вартості об`єкту оцінки, домоволодіння по [ADDRESS] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у цивільній справі№201/12922/15-ц висловив позицію, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. А також зазначив, що малозначність частки у спільному майні визначається неможливістю виділення її в натурі, невідповідністю нормативній площі. Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування положень ст.365 ЦК України. Враховуючи, що частка відповідача у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі та спільне володіння і користування будинком є неможливим і відповідач отримає компенсацію за свою частку, то припинення його права власності на 1/6 частки у домоволодінні не завдасть істотної шкоди його інтересам. Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки у разі ухвалення судового рішення. Адже, на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається права на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку - є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку - є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. Як вбачається із квитанцій №120 від 14.05.2018, №133 від 20.09.2018, №0.0.2161276046.1 від 15.06.2021, позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі компенсації за 1/6 частку спірного домоволодіння, що становить 282 364 грн. За таких обставин, суд вважає, що можливо припинити право власності на 1/6 частки спірної квартири, які належать відповідачу та визнати за позивачкою право власності на вказану частку. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 280 грн. На підставі ст.ст. 16, 355, 358, 365 ЦК України та

Outcome: approved