Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 17.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з всього нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №632331, виданої 25.05.2010 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] , Номер запису про обтяження: 35219740 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 27.05.2010 14:21:45, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50846391 від 28.01.2020 13:00:02; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9868593, 27.05.2010 року 14:21:45, реєстратор: Одеська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; Опис предмета обтяження: все майно. Ухвалою суду від 20.09.2021 року провадження по справі відкрито. 24.09.2021 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій [PERSON] зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутність. 11.10.2021 року від Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист, в якому старший державний виконавець Савченко С. просить розглянути справу без участі представника Першого Суворовського відділу ДВС. 12.10.2021 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій представник підтримала позовні вимоги [PERSON] , просить позов задовольнити та слухати справу у її відсутність та відсутність позивача. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що [PERSON] є власником 1/6 квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та 2/5 частин вказаної квартири належить його дочці - третій особі [PERSON] . З метою відчуження своєї частки у листопаді 2020 ркоу позивач звернувся до нотаріуса та дізнався про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту, накладеного на все майно [PERSON] , на підставі постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.05.2010 року. Позивач [PERSON] посилається на те, що він ніколи не викликався до виконавчої служби в якості боржника за виконавчим провадженням та не має боргових зобов`язань перед будь-якими особами. У листопаді 2020 року позивач звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з майна, однак отримав відповідь, якою було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту. Перший Суворовський відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзив на позовну заяву не надав. З листа, направленого на адресу суду 11.10.2021 року вбачається, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу, боржником за яким виступав [PERSON] . Надати більш детальну інформацію за вказаним виконавчим провадженням не надається можливим, оскільки виконавче провадження знищено (згідно Наказу №1829/5 про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, термін зберігання архівних виконавчих проваджень становив 3 роки), у зв`язку з чим немає можливості надати їх завірені копії. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] є власником 1/6 частки квартири під [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 28.01.2020 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Сальніковою З.В. Згідно з інформаційною довідкою №248355112 від 16.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний арешт нерухомого майна [PERSON] . При цьому в графі, де зазначені відомості про особу, майно/права якої обтяжуються, такою особою вказано - [PERSON] , але відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків, дата народження. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 02.09.2021 року за параметрами запиту: фізична особа [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] , інформація відсутня. З відповіді Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 14.06.2021 №25708 на адвокатський запит вбачається, що арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№632331 від 25.05.2010 року, що належить боржнику [PERSON] . Більш детальна інформація у відділі державної виконавчої служби відсутня. Надати копії матеріалів виконавчого провадження немає можливості у зв`язку із знищенням виконавчого провадження. Одеський державний нотаріальний архів 20.07.2021 року надав відповідь №2523/01-20 на адвокатський запит, відповідно до якої згідно п. 10 Положення про нотаріальний архів, довідки про наявність у документах архіву відомостей, що стосуються предмета запиту, видаються із зазначенням пошукових даних документів, а саме у якій державній нотаріальній конторі, приватного нотаріуса, вчинялася нотаріальна дія, номер по реєстру, прізвище ім`я по батькові сторін правочину, у якій державній нотаріальній конторі, приватного нотаріуса реєструвалась заборона (арешт) та дата її реєстрації конторою. Враховуючи вищевикладене не уявляється можливим надати належним чином завірену копію Постанови АА №632331 від 25.05.2010 року. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що на все майно боржника, яким є [PERSON] , був накладений арешт на підставі постанови АА №632331 від 25.05.2010 року. При цьому в Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація щодо боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] . З урахуванням строків зберігання архівних виконавчих проваджень на теперішній час неможливо встановити, в ході примусового виконання якого рішення був накладений зазначений арешт, в зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження. Однак з урахуванням відсутності даних позивача [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не є боржником у виконавчому провадженні та наявність арешту порушує право власності [PERSON] на розпорядження належною йому 1/6 часткою квартири [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved