Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.06.2020 року звернулася до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на житло. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що їй на праві власності після смерті її чоловіка [PERSON] належить будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2016 року серії НВХ №926732, зареєстровано в реєстрі за №1005. Зазначає, що відповідачі її рідні онуки. 24.10.2009 року вони за згодою чоловіка були зареєстровані у її будинку, а вона як дружина не заперечувала. У 2016 році її чоловік помер і згідно свідоцтва на право спадщини за законом вона є власником будинку. Відповідачі, її онуки, фактично в її будинку не проживали, а постійно проживали у м. Донецьку, територія якого з 2014 року є непідконтрольною державній владі України. У зв`язку із тим, що онуки зареєстровані у її будинку, вона не може оформити субсидію. Утримувати будинок не має ні фізичних сил, ні фінансових - джерело доходу пенсія, мешкає одна. Вирішити дане питання у позасудовому порядку не має можливості, тому звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідачів такими, що втратили право на житло. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області судової влади України, заяву про причину неявки суду не надали, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відзив відповідачів на позовну заяву до суду не надходив. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НВХ № 926732 від 19.08.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Гончаровим М.Л., позивач [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] вбачається з копії домової книги для прописки громадян (а.с. 7-8). Із наявної у матеріалах справи довідки виданої [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані її онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але вони фактично проживають у м. Донецьк (а.с. 9). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області 10.12.2011 року на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10, 11). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області 27.11.2015 року на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12, 12зв.). Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, відповідач втратила право користування житлом в зазначеному будинку, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Реєстрація відповідача в будинку та її фактичне не проживання позбавляє позивача можливості оформити субсидію. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved