Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.07.2000 року належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Зарічна,49 в с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку, крім нього та його рідних, зареєстровані також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які протягом тривалого часу, а саме з 2009 року, з дня реєстрації до даного будинку, в ньому не проживають. Він, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Суду пояснив, що він не є родичем із відповідачами, зареєстрував їх до свого будинку для того, щоб відповідач [PERSON], яка відкрила у їхньому селі сауну та бар, сплачувала податки в місцевий бюджет. Однак відповідачі жодного дня у його будинку не проживали і не проживають. На даний час його рідні, через реєстрацію відповідачів, не мають можливості оформити субсидію. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про те, що вони за зазначеною адресою, а саме в с.Задубрівка по вул.Зарічна,49 не проживать, хоча з відповідей на запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів № 7058/18-вх (а.с. 34), №7057/18 (а.с.35), №7056/18 (а.с.36) від 02.11.2018 року видно, що відповідачІ зареєстровані саме за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивача та представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Заставнівської РДА - [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Заставнівської РДА №01-39/21-2501 від 14.12.2018 року. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, представника позивача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON] суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.07.2000 року являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна,49 в с.Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. З довідки виконавчого комітету Задубрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №575 від 04.10.2018 року та акту обстеження умов проживання від 04.10.2018 року вбачається, що у житловому будинку №49 по вул. Зарічна в с.Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області зареєстровані рідні позивача, а також відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які в будинку належному позивачу ніколи не проживали і не проживають (а.с. 17,18). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у його домоволодінні, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вказали, що відповідачі, які зареєстровані в будинку позивача жодного дня в ньому не проживали і не проживають по даний час. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в будинку зареєстровані, неповнолітні діти відповідача [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких позивач також просить визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком. Частиною 2 та 3 ст.18\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Стаття 18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» забезпечує право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе. Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб'єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. В судовому засіданні було встановлено , що відповідач [PERSON]\~ за\~вказаною адресою\~ разом\~з дітьми\~ ніколи\~не проживала\~і не\~проживають,\~обовязки по\~сплаті комунальних\~послуг не\~виконують та\~мають інше\~місце проживання.\~Будь-яких\~речей відповідачів\~за данною\~адресою не\~має.\~Перешкоди у\~користуванні будинком\~їм ніхто\~не чинив.\~Вони добровільно\~визначили собі\~інше місце\~проживання і\~спірним жилим\~приміщенням не\~користуються,\~ в зв'язку із чим не доведено позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дітей, тобто зняття їх з реєстрації не буде суперечить їх інтересам. Висновок органу оіпки та піклування Заставнівської РДА не відповідає встановленим обставинам справи та порушує право власності позивача. За таких обставин суд вважає, що позов про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved