Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з житлового будинку до відповідача ДП ДГ "Центральне" вказавши в ньому, що на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 294/10 від 20.10.1987 року на користь [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 11, що розташований за адресою: м. Чернівці, 1-й провулок Пісчаний. Зазначає, що [PERSON] є дідусем позивача та 15.02.2010 року дідусь склав заповіт, яким зробив розпорядження про те, що все його майно де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він матиме за законом право, заповідає своєму онуку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що 20.04.2012 року [PERSON] помер та 07.06.2012 року на підставі його заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, проведено реєстрацію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 52915754. Зазначає, що у процесі оформлення і збору документів необхідних для видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] державним нотаріусом було встановлено, що на спадкове нерухоме майно, тобто на житловий будинок № 11 за адресою: м.Чернівці 1-й провулок Піщаний, м.Чернівці накладено заборону, арешт, підставою обтяження зазначено повідомлення без номера датоване 15.07.1970 року надісланого Чернівецьким дослідним господарством. Вказує, що згідно листа від 10.01.2017 року № 02-08/03 ДП Дослідне господарство «Центральне» повідомило про те, що по бухгалтерських документах ДПДГ «Центральне» станом на 01.01.2017 року заборгованість [PERSON] перед ДПДГ «Центральне» інформація відсутня, підтвердити надсилання ДПДГ «Центральне» повідомлення б/н від 15.07.1970 року до компетентних органів про накладення арешту на будинок, що розташований у м.Чернівці, провулок Піщаний 1-й, будинок №11, неможливо у зв'язку із закінченням термінів зберігання журналу вихідної документації за 1970 рік. За таких обставин склалася ситуація при якій державний нотаріус Другої Чернівецької державної нотаріальної контори не має законних підстав для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину яка залишилася після смерті [PERSON], оскільки на спадкове нерухоме майно, тобто на житловий будинок № 11 за адресою: 1-й провулок Піщаний, м.Чернівці накладено заборону, арешт, який неможливо зняти окрім як на підставі рішення суду, що вступило в законну силу. На основі зазначеного, просить, суд, зняти заборону, арешт, з спадкового нерухомого майна, а саме: житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: м.Чернівці, 1-й провулок Піщаний, будинок № 11, що належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 02.12.1987 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради згідно рішення № 294/10 від 20.10.1987 року. Позивач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що містяться підтверджуючі дані в матеріалах справи, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та його адвоката, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.12.1987 року, вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 294/10 від 20.10.1987 року [PERSON] належав на праві власності житловий будинок № 11, що розташований за адресою: м. Чернівці, 1-й провулок Піщаний. Судом встановлено, що [PERSON] є дідусем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] Іларія Дмитровича, яке видано 27.06.1964 року, а також копією свідоцтва про народження [PERSON], від 13.04.1989 року. Судом встановлено, що 15.02.2010 року [PERSON] склав заповіт яким зробив розпорядження про те, що все його майно де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він матиме за законом право, заповідає своєму онуку - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 103830 від 20.04.2012 року, вбачається, що [PERSON] помер 20.04.2012 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.10.2012 року № 38384223, вбачається, що на житловий будинок № 11 за адресою: 1-й провулок Піщаний, м.Чернівці накладено заборону, арешт, підставою обтяження є повідомлення б/н від 15.07.1970 року надісланого Чернівецьким дослідним господарством. Судом встановлено, що відповідно до листа від 10.01.2017 року № 02-08/03 ДП «Дослідне господарство «Центральне», вбачається, що станом на 01.01.2017 року про заборгованість [PERSON] перед ДПДГ «Центральне» інформація відсутня. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що кожна сторона згідно вимог ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що майно, на яке накладено заборону, слід звільнити з-під арешту у зв'язку з тим, що наявність заборони створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобов'язань померлого [PERSON] перед конкретною фізичною чи юридичною особою, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved