Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з означеним вище позовом до ПАТ «[PERSON] [PERSON]», вказуючи на те, що 28.12.2006 року працівник банку [PERSON] прийняла від неї300 грн., для внесення згідно договору № 26359366073 на вклад «Вільні кошти» від 13.02.2006 року на рахунок № 26359366073, про прийняття яких зробила відмітку у вищевказаному договорі, однак ввірене їй чуже майно - грошові кошти в сумі 300 грн. [PERSON], [PERSON] на її рахунок згідно вище зазначеного договору не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши в приміщенні Новотроїцького відділення ХОД ВАТ [PERSON] [PERSON] у вищевказану дату, невстановленим слідством клієнтам банку в якості належних їм виплат відсотків по вкладу, спричинивши в такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 300 грн. 28.12.2006року [PERSON] прийняла від позивача2000 доларів США (що по курсу НБУ складало 10 100 грн.), для внесення згідно договору № 146 на вклад «Аваль-депозит»(довгостроковий без пролонгації) від 28.12.2006 року на рахунок № 26356596, однак, ввірене їй чуже майно - грошові кошти в сумі 2000 доларів США(що по курсу НБУ складало 10 100 грн.) [PERSON], [PERSON] на її рахунок згідно вищевказаного договору не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши в приміщенні Новотроїцького відділення ХОД ВАТ [PERSON] [PERSON] у вищевказану дату, невстановленим слідством клієнтам банку в якості належних їм виплат відсотків по вкладу, спричинивши в такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 2000 доларів США(що по курсу НБУ складало 10 100 грн.). Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. Було визнано що дані особи вчинили розкрадання коштів позивача при виконанні своїх службових (трудових) обовязків під час перебування на посадах відповідача. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 3 серпня 2015 року позивачу було присуджено сума в 42\~000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, яка була виплачена банком у жовтні місяці 2015 року. Зазначає, що окрім матеріальної їй була завдана також і моральна шкода. Просить стягнути з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» суму коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 40\~000 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відхилити позовні вимоги як незаконні, необґрунтовані та безпідставні. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача, представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами ст. ст. 23, 1167, 1192 ЦК України та предметом спору є кошти за завдану моральну шкоду. Із аналізу ч. 1 ст. 1172 ЦК України вбачається, що покладення обовязку відшкодування шкоди на юридичну чи фізичну особу пояснюється тим, що працівник юридично втілює волю такої особи. Тобто юридична або фізична особа реалізує свою цивільну праводієздатність, зокрема деліктоздатність, через дії працівників. Отже дії працівників юридично сприймаються як дії самої юридичної особи. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 р. було встановлено та визнано, що [PERSON] та [PERSON] є винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обовязків, які в тому числі належали і відповідачу [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У п.3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлені підстави відповідальності юридичної особи незалежно від вини останньої за завдану моральну шкоду, заподіяну її працівниками, що передбачено ст. 1172 цього кодексу. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень позивача, моральну шкоду остання обґрунтовує тим, що у звязку з протиправними діями працівників відповідача вона була позбавлена можливості користуватися належними їй коштами та у звязку з цим перенесла сильні душевні страждання. При цьому поросить суд також врахувати її похилий вік та стан здоровя. Як роз'яснено у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 113-цс14 від 1 жовтня 2014 року відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди є грошовим зобовязанням. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка має бути компенсована позивачці відповідачем, суд враховує глибину, характер, тривалість та обсяг заподіяних [PERSON] моральних страждань, істотних вимушених змін у її житті, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості. Окрім того, при вирішенні позову суд приймає до уваги ту обставину, що з моменту викрадення грошей [PERSON] і до їх відшкодування відповідачем, минуло 9 років. З відповідача по справі підлягають стягненню на користь держави витрати, понесені судом, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач по вказаному закону був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі зазначеного, ст. ст. 22, 23, 1167, 1172 ЦК України, п. 9 Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" і

Outcome: approved