Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, починаючи з 27.03.2019 року до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 11 липня 2014 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося, подружні відносини фактично припинено в березні 2019 року. Сумісне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя сторони на час розгляду справи не мають. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін, оскільки у них відсутнє обоюдне бажання зберегти сім`ю. Заходи спрямовані для збереження сім`ї, зокрема строк на примирення сторонам по справі не потрібен, оскільки не дасть позитивного результату. Малолітня дитина проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач не працює, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною, отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в тому числі одноразову допомогу, в зв`язку з чим відчуває матеріальні труднощі. Враховуючи вказане, [PERSON] в судовому порядку просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , та стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в порядку ч. 2 ст. 84 СК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про визнання обставин позовної заяви, відсутності заперечень проти розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 11 липня 2014 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ). В шлюбі 14 жовтня 2016 народжена донька [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Спільне життя позивача з відповідачем припинено. Адресою реєстрації та фактичного проживання позивача [PERSON] згідно паспортних даних є - [ADDRESS] (а.с. 5). Адресою реєстрації та фактичного проживання відповідача [PERSON] згідно паспортних даних є - [ADDRESS] (а.с. 16, 17). Розглядаючи позовну заяву [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу, - суд зазначає наступне. Відповідно до змісту позовної заяви основна причина розпаду подружжя це - несумісність характерів, неприязні відносини один до одного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. [PERSON] скористалася даним правом та звернулася до суду з таким позовом, відповідач [PERSON] надав згоду на розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та посилаючись на ст. 112 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розглядаючи позовну заяву [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів, - суд зазначає наступне. Згідно ст. 75 СК України подружжя зобов`язані матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина четверта зазначенної статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, право на аліменти у дружини матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. У судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] , 2016 року народження, батьківство якої відповідачем [PERSON] не оспорюється, мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] На теперішній час позивач не працює, оскільки перебуває в відпустці по догляду за дитиною, в зв`язку з чим дійсно потребує підтримки зі сторони свого чоловіка. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вказаного, суд надає оцінку матеріальному становищу відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований, перебуває в трудових відносинах з ВП «Шахта «Родинська» ДП «Мирноградвугілля». Вказане свідчить, що відповідач отримує регулярну стабільну заробітну плату, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дружині, в зв`язку з її перебуванням в відпустці по догляду за малолітньої дитиною. Згідно вимог позовної заяви [PERSON] просить присудити до стягнення аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 5 червня 2019 року відповідачем адресовано суду заяву про повне визнання пред`явлених до нього вимог. Доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, - суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, - суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , 2016 року народження трирічного віку аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, що відповідає ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, ст. 206 ЦПК України, та найкращим чином захистить інтереси тимчасово непрацездатної позивачки в потребі в матеріальних коштах в зв`язку з вихованням малолітньої дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину, дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Згідно п. п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу встановлено ставку - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Так, [PERSON] за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в сумі 768,40 гривень. Суд звертає увагу, що відповідачем [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 206 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні подано заяву про визнання позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд в рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решту судових витрат у справі (50 % від суми судового збору) суд присуджує до стягнення з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Крім того, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита за подання заяви про стягнення аліментів, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 84, 104, 105, 112, 115, 191 СК України,

Outcome: approved