Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «ПриватБанк», [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування служби у справах дітей Корабельної районної у м.Херсоні ради, [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним в якому просила визнати недійсним договір іпотеки квартири, укладений 04.07.2007 року між [PERSON] і Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Зазначає, що позивач має двох дітей та разом з ними та батьками і братом проживають разом однією сім`єю з 2001 року в квартирі [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що її брат [PERSON] у 2007 році відповідно до кредитного договору від 04.07.2007 року взяв банківський кредит. У цей же день 04.07.2007 року батько позивача [PERSON] уклав з банком договір іпотеки квартири, яка належить йому на підставі договору міни від 20.03.2001 року. У 2016 році позивачу стало відомо, що квартира, в якій вони проживають належить банку. Зазначає, що на момент укладення кредитного договору її діти були неповнолітніми. Договір іпотеки був укладений без участі органу опіки та піклування. Після ознайомлення з договором іпотеки позивачу стало відомо що їй та всім членам сім`ї доведено до відома зміст та суть вказаного іпотечного договору і правові наслідки, але позивач зазначає. що фактично дізналася про вказаний договір в грудні 2016 року. На підставі викладеного змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 11.01.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 11.01.2017 року, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В., від 30.03.2017 року, справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання у справі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В., від 25.09.2017 року, витребувано належним чином завірену копію нотаріальної справи, щодо посвідчення договору іпотеки квартири [ADDRESS] , укладеного 04.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 4802. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області № 01-09/1258/18 від 24.09.2018 року суддя Гаврилов Д.В., не може продовжувати розгляд справи. 24.09.2018 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 25.09.2018 року, справу прийнято до провадження за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. 12.11.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 04.12.20185 року представником позивача подано відповідь на відзив. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М. від 13.12.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити., надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи надав пояснення, якими підтримав позовні вимоги. Свідки [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні надали пояснення, які зводяться до того, що у спірному житлі проживали всі члени сім`ї та неповнолітні діти. Про те, що [PERSON] уклав договір іпотеки стало відомо після укладення даного договору. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.06.2007 року [PERSON] уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №HEWWGA00001910, який було забезпечено договором іпотеки від 04.07.2007 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., 04 липня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за номером 4803. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] , на підставі договору міни від 20.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №654, в квартирі на час укладення спірного договору іпотеки були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивачка [PERSON] та її сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Довідкою №2499 виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Керуючою компанією «Шумен», тобто діти набули права користування житлом, - зазначеною квартирою, як члени сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігають це право протягом часу перебування квартири в іпотеці. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 16.01.1996 року, Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис 44, [PERSON] народився [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 18.01.2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського управління юстиції м.Херсона, актовий запис 10, [PERSON] , народився [INFO] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на момент укладення договору іпотеки були малолітніми. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] . Окрім того, [PERSON] , [INFO] на момент подачі позову до суду також був малолітнім. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що надані на підтвердження факту реєстрації та проживання у спірній квартирі копії свідоцтв про народження [PERSON] , та [PERSON] та довідка про склад сім`ї, є належними доказами в розумінні ст. 58 ЦПК України, оскільки підтверджують факт реєстрації та проживання [PERSON] , та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які на момент укладення договору іпотеки були неповнолітніми. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що при укладенні спірного договору іпотеки, у порушення вимог статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», статті 177 СК України та статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» попередній дозвіл органу опіки та піклування не брався. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтями 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до п. 44 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі статтею 32 Цивільного кодексу України, статтею 177 Сімейного кодексу України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Верховний Суд України висловив правову позицію, викладену у справі №6-396цс15, а саме, що відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності і яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування при укладанні спірного договору іпотеки, предметом якого була квартира [ADDRESS] , право користування якою мали малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є дітьми [PERSON] , суд вважає підставою для визнання цього договору іпотеки недійсним. Отже порушене цивільне право та інтереси [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підлягають захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved