Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання її брата [PERSON] померлим, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 25.12.2015 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. [PERSON] зник у квітні 2013 року і будь-яких відомостей з часу його зникнення по даний час немає. Управлінням поліції в Деснянському районі ГУНП в м.Києві триває кримінальне провадження та заведено ОРС «Розшук». Як зазначає заявник, маючи доступ до квартири брата, вона періодично здійснює догляд за його житлом. Згідно з заповітом від 14.11.1994 року, [PERSON] заповів належну йому квартиру [ADDRESS], речі домашнього вжитку та обстановки своїй матері [PERSON], а в разі її смерті - заявнику. Посилаючись на викладені обставини, з метою вступу у спадщину та здійснення повноцінного контролю і збереження майна відсутнього [PERSON], заявник просить задовольнити її вимоги та оголосити [PERSON], [INFO], померлим. В судовому засіданні заявник та представник заявника [PERSON] заяву підтримали повністю, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, в своїй письмових поясненнях просить проводити розгляд справи без його участі (а.с.35). Вислухавши пояснення заявника та представника заявника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним братом заявника [PERSON], [INFO] (а.с.8-10, 13, 14). Як вбачається з повідомлення Управління поліції в Деснянському районі ГУНП в м.Києві, [PERSON], 1958 р.н., перебуває в розшуку як безвісно зниклий і його місцезнаходження невідомо з 01.04.2013 року по теперішній час (а.с.11). Той факт, що [PERSON] зник у квітні 2013 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був підтверджений також належними письмовими доказами. Так, рішенням суду Деснянського району м. Києва від 25.12.2015 року визнано [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім (а.с.8-10). Згідно повідомлення ЖБК «Арсеналець-25» від 06.12.2016 року № 110, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На даний час [PERSON] за даною адресою не проживає. [PERSON] не звертався з будь-якими заявами, зокрема, щодо проживання за вказаною адресою, у період з 01.04.2013 року по теперішній час (а.с.32). Як вбачається з відповіді ТМО «Психіатрія» у м.Києві від 12.12.2016 року № 1-01/2664, [PERSON] за медичною допомогою до лікувальних закладів об»єднання не звертався (а.с.33). Листом Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м.Києва від 23.12.2016 року № 1958 повідомлено, що [PERSON] в період з 01.04.2013 року по 22.12.2016 року за медичною допомогою до закладу не звертався (а.с.37). Згідно із ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Частиною 1 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. З урахуванням вимог діючого законодавства, дослідженим судом доказів, суд приходить до висновку, наявними у матеріалах справи доказами об'єктивно та достовірно встановлено, що [PERSON] зник у травні 2013 року та до теперішнього часу проведеними розшуковими заходами встановити місцезнаходження останнього не виявилося можливим, за місцем постійного проживання та реєстрації зниклий відсутній більше трьох років, відомості про місце його перебування на час розгляду справи не встановлені. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та оголосити [PERSON] померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved