Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач 01.03.2015 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із відповідачем з 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON]. Стосунки із відповідача погіршилися і він став несумлінно виконувати свій обов"язок, щодо матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеральне становище. При цьому, відповідач має можливість виконувати свої обовязки щодо утримання неповнолітньої доньки, інших утриманців не має.. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін у яких: позивач підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити, а відповідач позов визнає у повному обсязі. Окрім того, сторони просять розглянути справу без їх участі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.11.1987 року відділом РАЦСу Жовтоводського міськвиконкому Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 552 (а.с.3). Із копії свідоцтва про народження судом також безспірно встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої рубан [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач, являючись батьком дитини, належної і достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є здоровою, працездатною особою. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обовязків (ч.2 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і\~ ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що [PERSON] є працездатною особою, забов"язаний надаватим матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, платником аліментів на користь інших осіб не являється, відсутність даних щодо незадовільного стану здоровя відповідача. Відтак, суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved