overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач 17 лютого 2016 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 10 лютого 2002 року по 17 вересня 2013 року проживала разом з [PERSON] однією сімєю, без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання однією сімєю народився син [PERSON] 09.05.2009 року. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини, вихованні та розвитку участі не приймає. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомоги, аліменти нікому не сплачує. У звязку із чим звернулась до суду, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення у пресі газету "Урядовий кур'єр", про причини не явки суду не повідомив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.\~\~\~\~\~ Згідно свідоцтва про народження №IV-МЮ №718133 виданого 03.06.2009 року Рязанським відділом РАГС Управління РАГС Москви, 09.05.2009 року народився у м.Моска [PERSON] про що складений 03.06.2009 року запис акту про народження № 2128, батьком дитини зазначено [PERSON] (громадянин [PERSON] Молдова), мати [PERSON] (громадянка України). Відповідно свідоцтва серії І-МЮ №678415 про встановлення батьківства, виданого 03.06.2009 року Рязанським відділом ЗАГС управління ЗАГС Москви, [PERSON] Сатніслав (громадянин республіки Молдова), [INFO] визнаний батьком дитини [PERSON], який народився 09.05.2009 року у [PERSON], 01.04.1971 року. Відповідно довідки виданої 01.02.2016 Житлово-комунальним підприємством «Житло «Центр», [PERSON] [INFO] зареєстрована в [INFO], до складу сімї якої входить [PERSON], [INFO] Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач 18 грудня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та відповідачем 30.12.2011 року укладено кредитний договір № 002-14184-301211, згідно з яким відповідачу надано кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., а також відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку. Відповідач зобов'язався щомісячно у строки, встановлені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення заборгованості, а також відсотків і пені. Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, його заборгованість складає 4168,59 грн., як тіло кредиту, тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов'язального права. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 30.12.2011 року укладено кредитний договір № 002-14184-301211(а.с.3-4), згідно з яким банком надано відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3000 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Порядок розрахунків та відповідальність сторін передбачено частинами 3,5 зазначеного договору. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку (а.с.11), заборгованість відповідача за кредитним договором становить 4168,59 грн., що є тілом кредиту. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

\~\~\~\~\~ Позивач 18 листопада 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторонами укладено кредитний договір б/н \~від \~10 жовтня 2013 року, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка не виконала свої зобов"язання за кредитним договором, її заборгованість станом на 30.09.2015 року складає 24182,06 грн., з яких 16374,15 грн. заборгованість за кредитом, 5630,19 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штаф (фіксована частина), 1127,72 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. \~\~\~\~ У судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~\~ Відповідачка у судове засідання не зявилася, надав заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ \~ Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють правовідносини, пов"язані з укладенням та виконанням договорів позики, та наслідки їх невиконання. \~ \~\~\~\~ Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач 19.03.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 20.09.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. З літа 2013 року їх відносини почали псуватись, в сім'ї почались сварки, вони з відповідачем не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, мали абсолютно різні погляди на життя, різні характери, відсутнє взаєморозуміння. Внаслідок чого, їх сім'я фактично розпалась. Вважає, що подальше спільне життя та примирення між ними неможливе. Питання щодо місця проживання та подальшого виховання дитини ними вирішено добровільно. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Між нею та відповідачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]", стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.10). Вказала, що шлюбні відносини припинені влітку 2013 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.11). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені влітку 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.09.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини за посиланнями позивача припинені влітку 2013 року, за посиланнями відповідача - влітку 2014 року. Шлюбно-сімейні відносини були припинені через неможливість дійти спільної думки при вирішенні важливих питань, через різні характери та різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, часті сварки із-за цього. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. З заяв сторін вбачається, що на час розгляду справи майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений останньою при зверненні до суду (а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач 19.05.2016 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 у сумі 4967,54 гривень, судового збору. В судове засідання представник позивача надав заяву ро розгляд справи у його відсутність, наолягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим , на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]» , в будинку якиє є гуртожитком та отримує послуги з теплопостачання в кімнаті 16 , що підтверджено копією паспорта [PERSON], договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води , який укладений між сторонами 30 серпня 2012 року. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON], згідно відкритого на її ім»я особового рахунку № 600386705 , за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року має заборгованість в сумі 4967,54 гривень . 01 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості на користь позивача за надані послуги в сумі 4507,98 гривень , який було скасовано ухвалою суду від 21 квітня 2016 . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням вимог ст. 99 ЦПК України, та того факту, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, який було скасовано .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач 19.07.19 р. подав до суду вказаний вище позов, обґрунтований тим, що сторони уклали шлюб 25.04.04 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина дочка [PERSON] , 05 [INFO] . н.. Зазначає, що шлюб не склався через подружню зраду відповідача. Сторони проживають окремо. Шлюб існує формально. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з"явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала. \~ \~ \~ \~На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з"явились. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають одну спільну неповнолітню дитину, але категорично не бажають збереження цього шлюбу, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 25.04.04 р. відділом РАЦСу Ковельського МУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 25.04.04 р., актовий запис № 98. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не маєь, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~« [PERSON] ». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач 19.11.2013 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 14.10.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сварки, суперечки, конфлікти, внаслідок чого між ними було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з травня 2013 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить її інтересам, вносить побутову невлаштованість та нестабільність, створює нездорову атмосферу для нормального життя. Примирення між ними неможливе. Майнового спору на даний час немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.11). Вказала, що шлюбні відносини припинені з травня 2013 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.12). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з травня 2013 року. Майнового спору немає. Діти поки залишаться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 14.10.2000 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сварки, суперечки, конфлікти. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору немає. Примирення між ними неможливе. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 15 073,59 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року у відкритті провадження по справі за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, відзив на позов не надав, в зв'язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER], відповідно до якого йому Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на його ім»я особового рахунку за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2017 року має заборгованість в сумі 15 073,59 гривень. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач 19 березня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н від 01 грудня 2005 року, згідно з яким відповідач отримав кредит на суму 4000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконав свої зобов"язання за кредитним договором, його заборгованість складає 12382,22 грн., з яких 2742,48 грн. - заборгованість за кредитом, 8812,02 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 577,72 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У попереднє судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють правовідносини, пов"язані з укладенням та виконанням договорів позики, та наслідки їх невиконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved