Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Львівське комунальне підприємство «Снопківське» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] за період з квітня 2008 року по березень 2016 року не сплачувала витрат на утримання будинку та прибудинкової території внаслідок чого станом на березень 2016 р. виникла заборгованість у розмірі 6420,35 грн., та в період з липня 2008 року до листопада 2014 р. не сплачувала витрат за постачання та водовідведення холодної води, внаслідок чого станом на 01 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 6468,22 грн. Таким чином, у [PERSON] утворилася заборгованість перед ЛКП «Снопківське» у розмірі 12888,57 грн. Ухвалою суду від 06.02.2017 р. у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. (суддя Котельва К.О.) /а.с.8/. На підставі розпорядження керівника апарату Галицького районного суду м.Львова від 28.02.2018 р. у справі призначено повторний авторозподіл судової справи. /а.с.70/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючого у справи визначено суддю Радченка В.Є. /а.с.71/. Ухвалою суду від 02.03.2018 р. у справи призначено підготовче судове засідання. /а.с.72-73/. Ухвалою суду від 08.05.2018 р. у справі закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання. /а.с.93-94/. У судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові та письмових поясненнях. Просила суд позовні вимоги задоволити. Крім цього, представником позивача [PERSON] 25.05.2018 р. було подано заяву про збільшення позовних вимог. /а.с.100/. Однак, така судом до уваги не приймається, оскільки заява про збільшення розміру позовних вимог подана після закінчення підготовчого судового засідання. Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд даної справи призначено в загальному позовному провадженні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Надала письмові заперечення, згідно яких просила суд відмовити у задоволенні позову. Оскільки вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості є безпідставними, незаконними, необгрунтованими, не підтверджуються обставинами справи та належними доказами. /а.с.13-36, 62-69, 79-82, 96-99, 110-114/. Крім цього, просила суд застосувати строк позовної давності. Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 р. «Про визначення виконавця житлово - комунальних послуг у м.Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово - комунальних послуг у м.Львові» Будинок [ADDRESS], перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Снопківське», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будинків. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ЛКП «Снопківське» №462 від 26.01.2017 р., вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (відповідно до свідоцтва власності [NUMBER] від 12.08.1996 р.), а також зареєстрована за вказаною адресою. /а.с.5/ Відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири №3 у вищевказаному будинку відкрито особовий рахунок. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у [PERSON] виникла заборгованість за період з квітня 2008 року по березень 2016 року у розмірі 6420,35 грн./а.с.42-43/. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за постачання холодної води та водовідведення у [PERSON] виникла заборгованість за період з липня 2008 року по листопад 2014 року у розмірі 6468,22 грн. /а.с.44-45/. Таким чином, у [PERSON] виникла заборгованість перед ЛКП «Снопківське» у сумі 12888,57 грн. У зв'язку із цим, 13.04.2016 р. суддею Галицького районного суду м.Львова Стрельбицьким В.В. винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 12888,57 грн. боргу та 689,00 грн. судового збору. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27.04.2016 р. судовий наказ виданий Галицьким районним судом м.Львова від 13.04.2016 р. скасовано. /а.с.4/. У судовому засіданні відповідач посилалася на відсутність укладеного між нею та ЛКП «Снопківське» договору, що свідчить про відсутність зобов'язань щодо сплати комунальних послуг. Однак, суд із таким твердженням відповідача не погоджується, з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006р. № 45), власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 та п. 4 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Контроль за додержанням розцінок і тарифів здійснюють фінансові органи. Статтею 68 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Обов'язок споживача житлово- комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг. Така правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ від 08.04.2009 р. у справі за позовом Житлово-експлуатаційного ремонтно-будівельного управління ТОВ «Рівненський МЖК» до Особи №1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, чинним законодавством України встановлений обов'язок власника квартири нести витрати на утримання житлового будинку. Встановлено, що [PERSON] користувалася житлово-комунальними послугами, які надавав Позивач, тому відповідач зобов'язаний оплачувати за надані житлово-комунальні послуги згідно встановлених тарифів. Однак, в порушення вимог чинного законодавства [PERSON] належним чином не оплачувала кошти за фактично надані Позивачем житлово-комунальні послуги, чим допустила заборгованість за надані послуги перед Позивачем. Крім цього, [PERSON] у своїх запереченнях зазначає, що виключно власники квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку мають право колективно вирішувати всі питання, пов'язані зі своєю спільним майном. У тому числі, визначати виконавця послуг з управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, надання комунальних послуг, визначати порядок використання та розпорядження спільним неподільним майном. В той же час, згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова. У ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами створюється об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Всупереч наведеному, Відповідач не скористалася правом здійснювати забезпечення утримання спільного майна через створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Відтак, позивач належним чином та у повному обсязі надавав Відповідачу послуги з утримання будинку № 6 на вул. Тютюнників у м. Львові та його прибудинкової території (типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям, розроблений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України та затверджений рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради №1431 від 26.12.2008р., №1651 від 26.11.2010р., №561 від 31.05.2011р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» та визначено для кожного будинку окремо), що підтверджується укладеними договорами із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами, та актами виконаних робіт, тощо. Таким чином, Відповідач не проводить погашення заборгованості та при цьому не сплачує у повному розмірі поточні платежі за утримування будинку та прибудинкової території. Окрім цього, суд не приймає до уваги покликання відповідача викладених у запереченнях, про те, що остання принципово не сплачувала ані повністю, ані частково будь - які грошові суми у рахунок боргу», з огляду на наступне. Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» від 11 грудня 2013 р. N 970, у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 2. Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов'язаних з наданням послуг, у зв'язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією. У судовому засіданні встановлено, що жодних актів-претензій від Відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території - не надходило, що також є одним з доказів належного виконанням своїх обов'язків ЛКП «Снопківське». Також, суд не приймає до уваги покликання відповідача про те, що треті особи втручалися в розподільний щит. Оскільки, як вбачається із акту обстеження електроустановок споживача від 31.07.2017 р. в наслідок проведеної перевірки за адресою м.Львів, вул. Тютюнників, 6, сторонніх пристроїв не виявлено. /а.с.69/. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведений вище висновок суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі 6-2951цс15. Суд зазначає, що відсутність укладеного договору між споживачем та надавачем послуг не звільняє споживача від оплати наданих йому фактично послуг. Більш того, Верховним судом України зроблений обов'язковий до застосування правовий висновок від 10.10.2012 року у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, який полягає в наступному: Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Судом встановлено, що позивачем фактично надавалися відповідачу послуги з постачання та водовідведення холодної воли та утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачем дані послуги були отримані, але оплати їх останнім не була проведена. У зв'язку із цим у відповідача виникла заборгованість у сумі 12888,57 грн. Однак, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, в частині суми боргу, з наступних підстав. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦПК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у [PERSON] виникла заборгованість за період з квітня 2008 року по березень 2016 року у розмірі 6420,35 грн./а.с.42-43/ та за постачання холодної води та водовідведення за період з липня 2008 року по листопад 2014 року у розмірі 6468,22 грн. /а.с.44-45/. Тобто заборгованість у відповідача виникла з квітня 2008 р. ЛКП «Снопківське» 11.04.2016 р. звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу по стягнення суми заборгованості, а з позовною заявою 03.02.2017 р.. Таким чином, з врахуванням наведеного, а також те, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне врахувати строк позовної давності, в межах якого слід проводити стягнення, а саме з 11.04.2013 року. Заборгованість станом на 11.04.2013 р. за утримання будинку та прибудинкової території складає 5138,54 грн., а за постачання холодної води та водовідведення 4322,32 грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території у сумі 6420,35 - 5138,54 = 1281,81 грн. та з постачання та відведення холодної води в сумі 6468,22 - 4322,32 = 2145,90 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved