Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

позивач [PERSON] 09 березня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради , [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 27 жовтня 2014 року померла її мати - [PERSON].\~ Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки сільскогосподарського призначення, кадастровий номер 1425584300:09:000:0011, яка розташована у Ясинуватському районі Донецької області на землях [PERSON] сільскої ради, загальною площею 6.6268 га. Вона є спадкоємицею [PERSON] відповідно заповіту від 26 липня 2006 року. Коли вона звернулась до нотаріуса отримати свідоцтво про право власності, то їй було відмовлено у видані свідоцтва про право власності на усю земельну ділянку, так як, нотаріус,вважає, що 1/2 частину спадщини прийняла [PERSON], яка постійно мешкала з померлою. Просить визнати за нею право власності на цілу земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач \~[PERSON] у судове засідання не \~\~з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовних вимогах. Відповідач \~[PERSON] у судове засідання не \~\~з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача \~[PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його \~було повідомлено належним чином, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. \~ Суд, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року померла мати позивачки - [PERSON], про що 28 жовтня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії І-НО № 791055 (а.с.13) . Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6630 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області і належала [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 024573 від 05 лютого 2002 р., виданого Ясинуватською районною радою народних депутатів Донецької області. (а.с.7). Зазначеній земельній ділянці відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ЯРВ ДРФ ДП "ЦДЗК", Гавва, визначено та присвоєно кадастровий номер 1425584300:09:000:0011 (а.с.-9). Згідно Відомостей з документації із землеустрою про вартість сільськогос-подарських угідь, наданих Комісією з реорганізації управління Держземагенства у Ясинуватському від 30 листопада 2015 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 6,63 гектар, кадастровий номер 1425584300:09:000:0011, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області і належала померлій [PERSON] становить 209130,77 грн. (а.с.8) Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Останнім місцем проживання [PERSON] був будинок № 17а по вулиці Центральна в с. Тоненьке Ясинуватського району Донецької області згідно до до-відки виконкому [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області № 23 від 02.12.2015року (а.с.11 спадкової справи). Згідно статті 1261 ЦК України позивачка [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]), [INFO], належить до спадкоємців першої черги, оскільки являється донькою померлої [PERSON] згідно до свідоцтва про народження серії ЮМ № 757745, виданого 13 січня 1954 р. (а.с.12). Згідно заповіту від 26 липня 2006 року [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с.15) \~\~Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У зазначеній частині статті закріплений принцип свободи заповіту, відповідно до якого особа має право на власний розсуд розпорядитися своїм майном на випадок смерті. Отже, [PERSON] скористалася своїм правом і згідно заповіту призначивла спадкоємцем свого майна позивача [PERSON] \~Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).\~ Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Такими ж підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Згідно п.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку пере-ходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового приз-начення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Для отримання спадщини у встановлений законом строк, а саме 17 березня 2014 року, позивачка звернулась до державного нотаріусу Першої Слов'янської державної нотаріальної контори [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17 березня 2015 року (а.спадкої справи 6) та письмовий запит приватного нотаріуса від 16 жовтня 2015 р. року № 2917/02-14 на адресу відділу Держкомзему у Ясинуватському районі Донецької області, в якому просить видати [PERSON] для спадкової справи: витяг з технічної документації про норма-тивну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з поземельної книги про земельну ділянку; довідку про кількісні характеристики земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] (а.спадкової справи 12,13). Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], спадщину прийняла, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Згідно до постанови державного нотаріуса Першої Слов'янської державноїнотаріальної контори [PERSON]ової М.А. від 16 лютого 2016 року №332/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку, оскільки є ще спадкоємець, який мешкав постійно з померлою [PERSON] (а.с.17-18). З матеріалів цивільної справи вбачається, що у позивачки є рідна сестра [PERSON], яка постійно мешкала разом з померлої [PERSON], але вона звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, тому в розумінні ч.1 ст. 1269 ЦК України вона вважається такою, що не бажає прийняти спадщину. Суд, зазначає, що оскільки не доведено, що позивач написала заяву, про відмову від спадкування, вона в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, на отримання спадщини у вигляді земельної ділянки, після смерті [PERSON], претендують один спадкоємець за заповітом. Розглядаючи цивільну справу в межах позовних вимог, суд зазначає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 27 жовтня 2014 року, на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Ясинуватського району Донецької області, площею 6.630 гектар, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1425584300:09:000:0011, підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), ст.328,1216,1225,1233,1269,1268 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року,суд

Outcome: approved