Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про усунення перешкод у здійсненні користування власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням із зняттям із реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 24.06.2015 йому належить на праві приватної власності, будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . В належному йому будинку формально зареєстрований відповідач [PERSON] , 1960 р.н., але відповідач фактично там не проживає з червня 2018 року. Місце проживання [PERSON] йому невідомо. Зазначає, що реєстрація відповідача у належному йому на прав приватної власності житловому будинку позбавляє його права вільно розпорядитися ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права. Крім того, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, тому, він змушений звернутися за захистом до суду. Просить суд усунути йому перешкоди у праві користування та розпорядження власністю, а саме, житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , шляхом позбавлення права користування громадянина Республіки Вірменія [PERSON] , [INFO] , житловим будинком за адресою: [ADDRESS] із зняттям [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] надав в судове засідання заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзив на позов. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд вивчивши заяву позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі Договору дарування житлового будинку посвідченого 24.06.2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною В.М. та зареєстрованому в реєстрі за № 904, - [PERSON] , є власником житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS] . Місце проживання\~відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією Посвідки на постійне проживання [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акту №349 від 11.09.2019 року складеного комісією в складі голови Комітету самоорганізації населення «Соборний» Ніконенка В.В., секретаря даного комітету Макаєвої Б.В. та члена комітету [PERSON] , - громадянин Вірменії [PERSON] (1960 р.н.) з червня місяця 2018 року фактично не проживає у будинку [ADDRESS] , хоча, є зареєстрованим за вказаною адресою. В будинку відсутні його особисті речі. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За таких обставин суд, оцінивши надані позивачем докази приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS] , вже понад рік, не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію ним пільг по сплаті витрат, пов`язаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником житлового будинку та відповідачем [PERSON] відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєсим, що втратив право на користування житлом за адресою [ADDRESS] . Оскільки позивач, як інвалід 2 групи, звільнений від сплати судового збору, за правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за вимоги немайнового характеру необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391 ЦК України,

Outcome: approved