Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому проситьвизнати за неюправо власності на нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 71, 3 кв.м. в тому числі житловою - 37, 9 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. В позовній заяві позивач вказала, що 12 липня 2001 року виконавчим комітетом Луганської міської ради на ім`я її чоловіка [PERSON] видано ордер на жиле приміщення № [NUMBER] на право зайняття жилого приміщення - квартири, загальною площею 65,3 кв.м, житлова площа - 37,7 кв.м., яка складається з трьох кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних технічного паспорта, виготовленого 04.06.2014 року загальна площа квартири складає 71,3 кв.м., житлова площа - 37,9 кв.м. Позивач з 12 липня 2001 року та по теперішній час зареєстрована та проживає у зазначеній вище квартирі. Разом з нею в квартирі у період з 12.07.2001 року по 22.03.2014 року був зареєстрований та мешкав її чоловік [PERSON] . Проживаючи в даній квартирі, вони з першого дня вселення до неїсплачують комунальні та всі інші витрати, пов`язані з її утриманням, зберігають в ній свої речі. Станом на сьогодні ніякої заборгованості з квартирних витрат не маємо. Вони постійно робимо поточні та капітальні ремонти за власні кошти та утримуємо її в порядку. Позивач володіє вказаною квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту вона не здійснює, усі сусіди з нею знайомі та підтвердять факт її проживання. Вважає, що вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того, вона не набула майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, що свідчить про добросовісність володіння квартирою.Таким чином, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж 10 років. Крім того, згідно довідки Державного ощадного банку України Філія - Херсонське обласне управління від 14.05.2014 року вона не використала житловий чек для приватизації державного жилого фонду. Відповідно до п. 13 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав ) відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Так, виконавчим комітетом Луганської міської ради 12 липня 2001 року видано ордер №0143 на жиле приміщення на право зайняття жилого приміщення - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим органом уповноваженим управляти вказаним майном за позовом є саме Луганська міська рада. Крім цього, другим відповідачем за вказаним позовом вона вказує Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської РДА, оскільки до повноважень суб`єктів державної реєстрації належить проведення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частинпи першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 28 травня 2018 року вона звернулася до Керівника органу приватизації Луганської міської ради з заявою про передачу в приватну власність вищезазначеної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Технічний паспорт на житло був виготовлений 04.06.2014 року, а свідоцтво на право власності отримати не вдалося в зв`язку з початком АТО. Так як, місто Луганськ знаходиться на непідконтрольній Україні території, у зоні проведення операції об`єднаних сил, звернутися до органів приватизації або органів місцевого самоврядування за місцем знаходження об`єкту для реалізації свого права на приватизацію стало неможливо. На її звернення до державного реєстратора про проведення державної реєстрації прав власності на зазначену квартиру, вона отримала відмову. У зв`язку з чим, звертається з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволені позову, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - Відділ адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг) Станично-Луганської державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що не має жодних заперечень проти позовної заяви в частині визнання судом за нею права власності за наявності достатніх доказів та підстав, які мають бути визначені судом, просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Луганської міської ради повторно не з`явився в судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомленіий належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки відомостей від нього не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред`являв. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, беручи до уваги заяви позивача та представника відповідача - Відділ адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг) Станично-Луганської державної адміністрації, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.10.1978 року, позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] з 14.10.1978 року. (а.с.28) Згідно копії ордеру на жиле приміщення від 12.07.2001, встановлено, що 12 липня 2001 року виконавчим комітетом Луганської міської ради на ім`я чоловіка позивача - [PERSON] видано ордер на жиле приміщення № [NUMBER] на право зайняття жилого приміщення - квартири, загальною площею 65,3 кв. м, житлова площа - 37,7 кв. м., яка складається з трьох кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї - дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.24) Відповідно даних технічного паспорта, виготовленого 04.06.2014 року загальна площа квартири складає 71,3 кв.м., житлова площа - 37,9 кв.м.(а.с.26) Позивач [PERSON] , з 12 липня 2001 року та по теперішній час зареєстрована та проживає у зазначеній вище квартирі. (а.с.22) Разом з нею в квартирі у період з 12.07.2001 року по 22.03.2014 року був зареєстрований та мешкав її чоловік [PERSON] .(а.с.25) Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки Форми 3 від 17.04.2014 р. власник особового рахунку є позивач [PERSON] ( а.с.27), довідки Державного ощадного банку України Філія - Херсонське обласне управління від 14.05.2014 року позивач [PERSON] не використала житловий чек для приватизації державного жилого фонду (а.с. 29) Також, позивач зверталася до Керівника органу приватизації Луганської міської ради з заявою про передачу в приватну власність вищезазначеної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».(а.с.30) 11.10.2018 року на позивача звернення до державного реєстратора про проведення державної реєстрації прав власності на зазначену квартиру, вона отримала відмову. (а.с.51, 52) Те що, позивач проживаючи в даній квартирі, сплачує комунальні та всі інші витрати, пов`язані з її утриманням, підтверджується також відповідними довідками, а саме державного унітарного підприємства «Луганськвода» №3/51, довідки КП «Центрожилком» № 11 від 02.04.2019, довідки № 129 від 04.04.2019 про спожиту та оплачену послугу з електропостачання за період з 01.01.2019 по 01.04.2019, акту Теплокомуненерго від 19.10.2018 , квитанцій про сплату послуг до ДКП «Центожилком». (а.с.31, 32, 34, 35, 36-50) Згідно оцінки майна від 06.06.2019 року, вартість квартири за адресою [ADDRESS] , становить 70 000 гривень. (а.с. 8-17). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того добросовісно ним заволодів, відповідачами по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона після більш 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 71, 3 кв.м. в тому числі житловою- 37, 9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved