Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання права власності на гараж. В позові вказала, що у 1997 році на приватизованій для цієї мети земельній ділянці, кадастровий номер якої 5310700000:06:008:0117, площею 0,0028 га, вона побудувала гараж, розміром 20,3 кв.м., з погребом, по [ADDRESS] , на який виготовлено технічний паспорт. Згідно звіту щодо проведення технічного обстеження від 27.10.2020 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вищевказаного гаражу і він не порушує права інших осіб. При зверненні ним до відповідача щодо прийняття в експлуатацію побудованого гаража, йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Позивач [PERSON] прохає суд визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на збудований гараж літ.А-1, площею 20,3 кв.м. з погребом 1/3 частки під літ. А-1, що розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0028 га з кадастровим номером 5310700000:05:053:0031 за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Орленко Р.Е. не з`явились, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача - Лубенської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі, щодо позовних вимог покладається на рішення суду. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ПЛ №58 (а.с.8), рішенням виконкому Лубенської міської ради за №105 від 24.05.1995 року (а.с.15), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0028 га по [ADDRESS] для гаражного будівництва. Згідно рішення виконкому Лубенської міської ради за №106 від 24.05.1995 року (а.с.14), [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу за вищевказаною адресою, розміром 3,6х6,0 м для автомобіля. Відносно наданої земельної ділянки виготовлено технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування (а.с.9-19), згідно висновку якого площа земельної ділянки розташована у межах виділеного розміру. На цій земельній ділянці позивач у 1997 році побудувала гараж, площею 20,3 кв.м. Будівництво гаража завершено, однак, через відсутність відповідних дозвільних документів він не зданий в експлуатацію та не зареєстрований у встановленому законом порядку. При зверненні позивачем до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Лубенської міської ради щодо прийняття в експлуатацію вищевказаного гаража, 19.10.2020 року за вих. №11-22/45 отримала відмову (а.с.69-70). На побудований позивачем гараж виготовлено технічний паспорт 24.08.2020 року (а.с.65-68), згідно висновку експерта (а.с.50-62), ринкова вартість побудованого гаража становить 23400 гривень. Відповідно до звіту №7077 про проведення технічного обстеження, затвердженого 27.10.2020 року директором ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» [PERSON] , (а.с.49), встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаража по [ADDRESS] . У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Загальний порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачений нормами ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, за якими прийняття в експлуатацію здійснюється на підставі будівельного паспорта, шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. В свою чергу наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Однак, цим Порядком передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Таким чином, нормами діючого законодавства не передбачено прийняття в експлуатацію гаража, побудованого без відповідних дозвільних документів. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Таким чином, оскільки позивач збудувала майно на власній земельній ділянці, жодні права будь-кого із інших осіб не порушуються, спірна будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, ним вичерпана можливість прийняття в експлуатацію цього гаража, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оплату судових витрат взяла на себе позивач і не просила стягувати з відповідача.

Outcome: approved