Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся\~в\~суд\~із позовною заявою\~ до [PERSON] та [PERSON], третя особа: приватний нотаріус ЛМНО [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В ході\~ розгляду \~справи \~відповідач [PERSON] подав зустрічний\~ позов\~про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування первинного позову, Позивач [PERSON] покликається на те, що 08 лютого 2016 року помер його батько [PERSON]. Після\~його\~смерті\~відкрилася\~спадщина\~на\~належну\~йому квартиру [ADDRESS]. Після закінчення шестимісячного строку йому стало відомо, що 10 листопада 2010 року його батько [PERSON] склав заповіт, за яким заповів свою квартиру відповідачу у справі [PERSON]. З часу смерті спадкодавця пройшло понад шість місяців, але Позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину за законом, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Дані документи знаходяться у відповідача 1, який відмовляється їх надати. Не визнавши позовних вимог, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині та визнання права власності в порядку спадкування. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник в судове засідання повторно не зявились, проте про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Відповідно п. 3 ч. І ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки крім випадку якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи. Ухвалою від 19.12.2018 року позовну заяву за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині та визнання права власності в порядку спадкування залишено без розгляду. У судову засідання позивач та його представник не зявились, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Просять позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечують та просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідач за первинним позовом [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, проте про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, а тому суд приходить до висновку що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08 лютого 2016 року, помер батько позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно\~квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтво про право власності на житло від 06.05.1996 року, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 22003770 від 26.02.2009 року та свідоцтва про право на спадщину за законом . Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. ст.1216,1217,1218\~ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідност.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.ч.1,2ст.\~1236\~ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1ст. 1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, визначений ст. 1241 ЦК є вичерпним і не підлягає розширювальному тлумаченню. Відповідно до\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (постанова від 30.08.2016 року № 269/02-31) вбачається, що нотаріусом позивачу було розяснено, що йому слід звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування. Згідно з\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст.ст.316,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положенням п.23.\~Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування"\~передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири квартиру [ADDRESS], оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позов підставний, слід його задовольнити.

Outcome: approved