Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 15.09.2006року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та сім`ю. Через постійні конфлікти подружні відносини були припинені, сторони окремо проживають. Шлюбні відносини, на думку заявників, не можуть бути поновлені, оскільки спроби примирення не дали бажаного результату. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки, [PERSON] , її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. 25.10.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду відкрито провадження у справі. Заявники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві. про що складено актовий запис №1512. У заявників є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з положеннями ст.109 СК України подружжя, яке маєдітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те з ким із них будть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх нього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірванов судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу, що відповідає їх інтересам. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітньої дитини, участі батьків у її вихованні, про що вони уклали письмовий договір. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників.

Outcome: approved