Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2008 року по даний час. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя сімейні стосунки у них не склалися, вони не розуміли один одного, а тому між часто виникали непорозуміння, сварки.. Від 29 листопада 2013 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, їхня сім'я існує формально, а тому позивач просить розірвати шлюб, прізвище міняти на дошлюбне не бажає. В судове засідання сторони не з"явилися, подали заяви в яких просять справу вирішувати у їх відсутності . Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати, на примирення не згідна так як переконана що сім"я їх розпалася остаточно і не може бути збережена.. Відповідач [PERSON] також просить шлюб розірвати. Враховуючи подані позивачкою і відповідачем заяви, в яких обоє просять справу вирішувати у їх відсутності, шлюб розірвати, дослідивши та оцінивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області України 22 травня 2008 року, вбачається, що цього числа зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 жовтня 2008 року Копачівською сільською радою Волочиського району Хмельницької області; та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 24 травня 2011 року виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися , подружніх відносин не підтримують. І позивачка і відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved