Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 21 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати шлюб. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 листопада 2016 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] Позивач вказує на те, що сумісне життя не склалося, змінилось відношення один до одного, не знаходять взаєморозуміння, відсутня взаємоповага. Ніхто з сторін налагоджувати стосунки не бажає, у кожного своє життя. Позивач разом з позовною заявою надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву , в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує та просить задовольнити їх у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 01 листопада 2016 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 262. Сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити своє шлюбне прізвище - [PERSON] . Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved