Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Лікар-фтизіатр протитуберкульозного відділення поліклініки № 1 КУ «СМБЛ» [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з заявою про примусову госпіталізацію до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру хворого [PERSON]. 05.06.2015 року заявник надала до суду заяву про зміну вимог, в якій просила госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні та зобовязати Сєвєродонецький МВ ГУМВСУ України в Луганській області здійснити примусову доставку [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], хворіє на заразну форму туберкульозу. [PERSON] порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Після розгляду медичної документації на лікарській комісії від 19.05.2015 року було зроблено висновок про необхідність ізоляції та примусової госпіталізації хворого до протитуберкульозного закладу та звернення до суду з цього приводу. Також, хворий [PERSON] знаходився на обліку і лікуванні у нарколога. В судовому засіданні заявник [PERSON] змінені вимоги підтримала, просила суд прийняти рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні та про зобовязання Сєвєродонецького МВ ГУМВСУ України в Луганській області здійснити примусову доставку [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно висновку лікарської консультативної комісії консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» № 1176 від 19.05.2015 року, хворий [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], та перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра з серпня 2014 року. Діагноз станом на 01.05.2015 року: вперше діагностований туберкульоз (08.2014) верхньої частки правої легені (фіброзно-кавернозної) ф. обсеменення Дестр+ (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К0 Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) Категорія 2 Когорта 1 (2015 рік). За час спостереження у фтизіатра неодноразово направлявся на стаціонарне лікування в Лисичанський обласний протитуберкульозний диспансер: з 05.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 13.11.2014 року по 27.11.2014 року, з 22.01.2015 року по 31.03.2015 року. Лікування перервав з 26.03.2015 року, самовільно вийшов з протитуберкульозного відділення. Інформація про виписку хворого з стаціонару отримана поштою з Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру 13.05.2015 року. [PERSON] після самовільного уходу з протитуберкульозного відділення ухиляється від стаціонарного лікування та відвідування лікаря-фтизіатра по теперішній час. Неодноразово відвіданий на дому дільничною медсестрою протитуберкульозного відділення поліклініки № 1 КУ «СМБЛ» (13.05.2015 року, 15.05.2015 року, 18.05.2015 року), хворий двері не відчиняв, йому залишені записки із запрошенням на прийом до фтизіатра. Від явки до фтизіатра та госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару ухиляється. [PERSON] є бактеріовиділителем і представляє високу епідеміологічну небезпеку поширення туберкульозу серед населення. Комісія одноголосно постановила: відповідно до ст. 11 Закону України № 4565-VI від 22.03.2012 р. «Про внесення змін до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та других законодавчих актів України», наказу ДОЗ ЛОГА № 119 від 13.02.2013 р. «Про примусову госпіталізацію хворих на заразну форму туберкульозу» хворий [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Мінімальна тривалість стаціонарного лікування - три місяці (до негативації аналізу мокротиння). Рекомендовано підготувати та направити заяву до суду про примусову госпіталізацію хворого. Викладене вище також знайшло своє відображення у витягу з амбулаторної карти № 304617 від 19.05.2015 року хворого [PERSON]. З копії направлення від 19.01.2015 року, яке було додано заявником до заяви про зміну вимог, вбачається, що [PERSON] також наданий наступний діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу. Наказом Міністерства охорони здоровя України від 04.09.2014 року № 620 затверджено уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дорослим "Туберкульоз". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, який встановлено вищевказаним Наказом, а саме не дотримується етикету кашлю, не уникає місць скупчення людей, ухиляється від лікування, не носить хірургічну маску. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії № 1176 від 19.05.2015 року та витяг з амбулаторної карти № 304617 від 19.05.2015 року містять в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні [PERSON], який є хворим на туберкульоз та порушує протиепідемічний режим. Разом з тим, вимога заявника про зобовязання Сєвєродонецького МВ ГУМВСУ України в Луганській області здійснити примусову доставку [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Заявником не було надано жодних відомостей про те, що керівник протитуберкульозного закладу звертався до органів внутрішніх справ із заявою про допомогу у забезпеченні виконання рішення суду про примусову госпіталізацію [PERSON] і органами внутрішніх справ було відмовлено у наданні такої допомоги, або допущено незаконне зволікання із її наданням. Враховуючи викладене, суд вважає що вимога про зобовязання Сєвєродонецького МВ ГУМВСУ України в Луганській області здійснити примусову доставку [PERSON] до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні є передчасною і задоволенню не підлягає. Суд також вважає необхідним вказати, що навіть у разі, якщо органами внутрішніх справ було би відмовлено у наданні допомоги у забезпеченні виконання рішення суду про примусову госпіталізацію, вимога про зобовязання органів внутрішніх справ вчинити відповідні дії підлягатиме вирішенню в порядку адміністративного судочинства на підставі п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України. У звязку із викладеним, суд вважає необхідним заяву Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] задовольнити частково та примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], до протитуберкульозного відділення Сватівської обласної психіатричної лікарні строком на три місяці, тобто до 05 вересня 2015 року. У задоволенні іншої частини заявлених вимог суд вважає необхідним відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved