Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Заявниця 01 листопада 2016 року звернулася до суду з заявою в якій вказала, що її мати [PERSON] померла 05 червня 2016 року в м. Макіївка, Донецької області. Заявниця звернулася до Ленінського районного у місті Дніпропетровськ відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON], однак у проведенні державної реєстрації було відмовлено, оскільки на підтвердження факту смерті документи видані незаконно утвореними установами, що розташовані на окупованій території. Таким чином, у заявниці є труднощі щодо отримання свідоцтва про смерть. Заявниця просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка настала 05 червня 2016 року у м. Макіївка, Донецької області. Заявниця письмово просила слухати справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст.257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з абз.2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8,21). На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала свідоцтво про смерть, видане установою, що розташована на окупованій території, згідно з яким [PERSON] померла 05.06.2016\~року (а.с.5). Оцінюючи свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». З наданої заявнику відмови начальника Ленінського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області№ 3250/16-29 від 25.10.2016 року вбачається, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, їй відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с.7). Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254 - VIII («Відомості Верховної Ради»(ВВР), 2015, № 17, ст.128), визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно ізст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та п.1 постанови Верховної Ради України № 252-VIII від 17 березня 2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, яка визначена додатком до цієї постанови. Місто Макіївка Донецької області знаходиться в географічних координатах місцевості - населених пунктів, де тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а відтак, і до тих населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» від 07 листопада 2014 року № 1085(з наступними змінами, внесеними розпорядженням КМ України від 05 травня 2015 року № 482-р), місто Макіївка, Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території м. Макіївка, Донецької області, де нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що факт смерті [PERSON] встановлено. Зазначений факт встановлено з метою отримання заявником свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved