Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, який мотивовано тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 2013 року, у цьому шлюбі в них народилося двоє дітей син- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час, майже з квітня 2021 сторони разом, як подружжя, та як чоловік і жінка, не проживають. З серпня 2021 року позивачка разом з неповнолітніми дітьми проживає у своїх батьків, відповідач проявляє повну байдужість до сімейних відносин. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/5 частин, як єдиної частки, від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця з дня звернення до суду і до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття на користь матері неповнолітніх дітей [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивач - адвокат Цуркан В.І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вимоги позову підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явились, надали до суду письмову заяву від 01.10.2021, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.50). Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач і відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей: сина- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13-14). Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач по справі, є працездатною особою, інші особи на його утриманні не перебувають, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але ухиляється від участі в матеріальному утриманні дітей, чим порушує права дітей на достатній рівень життя та благополуччя. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як зазначено в ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам ст.183 СК України. За таких обставин, виходячи з принципу справедливості й розумності, та з можливостей відповідача, який визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 2/5 частин, як єдиної частки, від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця з дня звернення до суду, тобто з 08.09.2021 року з позовом і до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір по справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved