Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2010. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 19.11.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її забезпеченні. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та спільні погляди на життя. Позивач зазначає, що за час спільного проживання з відповідачем у них виникали конфлікти та сварки, в тому числі в присутності сторонніх людей та в присутності дітей, що негативно випливатиме на їх розвиток. Відповідач ображав позивача, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 року дану позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків. 18.01.2021 року позивачем на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 року подано уточнену позовну заяву. 26.01.2021 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 19.11.2011року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2010. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 585), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 890). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнала до початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved