Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

ПАТ « Державний ощадний банк України» 26.05.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.08. 2014 р. було задоволено позов банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру № 196 загальною площею 34,5 кв.м, що знаходиться в буд. № 2 по вул. Академіка Кримського в м. Білій Церкві, цим судовим рішенням встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу АТ « Ощадбанк» як іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, мають бути задоволені вимоги банку в розмірі 281 510,39 грн, що виникли з договору про іпотечний кредит від 11.06.2008 р. № 2598. Оскільки всупереч умовам іпотечного договору боржник [PERSON] не зареєстрував у Білоцерківському МБТІ право власності на придбану за кредитні кошти квартиру, та вживає всіх можливих заходів щодо унеможливлення задоволення банком своїх законних прав та виконання рішення суду від 22.08.2014 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2008 року, але 03 березня 2015 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку позивач вважає незаконною і просить суд скасувати, а також зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] видати ПАТ « Державний ощадний банк України» дублікат договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 11 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1517, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] Справа розглядалася судами неодноразово. Так, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2015 року в задоволенні позову було відмовлено, рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28.08.2015 року. Але за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року касаційну скаргу представника ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково, вказані вище судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 10.03.2016 року справу передано для розгляду судді Дмитренко А.М., а згідно з ухвалою від 11.03.2016 року справу прийнято суддею Дмитренко А.М. до свого провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позов не визнала, пояснила, що згідно приписів Закону України «Про нотаріат» та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року нотаріус має право видати дублікат договору якщо такий документ власником втрачено або зіпсовано, за отриманням дублікату звернулась особа, за дорученням якої або щодо якої вчинялась нотаріальна дія, а тому в даному випадку підстави для видачі дубліката договору купівлі-продажу відсутні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.08. 2014 року , яке набрало законної сили 16.09.2014 року, було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2008 року, а саме: на однокімнатну квартиру № 196 загальною площею 34,5 кв.м, що знаходиться в буд. № 2 по вул. Академіка Кримського у м. Білій Церкві, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу; встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу ПАТ « Ощадбанк» як іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, мають бути задоволені вимоги банку в розмірі 281 510 грн. 39 коп., що виникли з договору про іпотечний кредит від 11.06.2008 року № 2598. ПАТ «Державний ощадний банк України» надано право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємств та в нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацій / їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми № 3 тощо/, необхідних для продажу предмета іпотеки - вищевказаної квартири, яка належить на праві власності [PERSON] Надано банку право на подання та отримання будь-яких документів та вчинення будь-яких дій, пов'язаних з реєстрацією права власності від імені та в інтересах [PERSON] на предмет іпотеки, у т. ч. подавати до реєстраційної служби заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримувати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно, а також право на вчинення всіх дій, пов'язаних з підготовкою предмета іпотеки до продажу, що стверджується копією цього рішення /а.с.11-17/. Відповідно до умов п.1.3 іпотечного договору від 11.06.2008 року , укладеного між ПАТ « Державний ощадний банк України» та [PERSON], останній зобов'язався зареєструвати перехід права власності на предмет іпотеки у Білоцерківському МБТІ протягом трьох робочих днів і надати протягом чотирнадцяти робочих днів іпотекодержателю витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Білоцерківським МБТІ, що слудує з копії іпотечного договору /а.с.18-23/. В судовому засіданні встановлено, що всупереч умов іпотечного договору іпотекодавець [PERSON] не лише не зареєстрував у Білоцерківському МБТІ право власності на придбану за кредитні кошти квартиру, а й вживає всіх можливих заходів щодо унеможливлення задоволення банком своїх законних прав та виконання рішення суду від 22.08.2014 року. На виконання вищезазначеного рішення суду для реалізації предмета іпотеки в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» банку необхідно отримати оригінал або дублікат правовстановлюючого документу на предмет іпотеки, а саме договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 11 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1517. В звязку з цим 02.03.2015 року. ПАТ « Державний ощадний банк України» звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2008 року /а.с.7-8/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2015 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2008 р. на підставі ст..ст. ст. 8,49,53 Закону України «Про нотаріат», оскільки така нотаріальна дія не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», нормами якого передбачено, що дублікат документу може бути видано лише особі за дорученням якої або щодо якої вчинялася нотаріальна дія, або його уповноваженому представнику, та за умови, що такий документ власником втрачено або зіпсовано, що вбачається з копії вказаної постанови нотаріуса /а.с.9-10/. При вирішенні спору суд виходив з наступного. Як вказано вище, рішенням суду було визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». За положеннями ст.38 цього Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Отже, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю продати такий предмет іпотеки, договір купівлі-продажу має відповідати всім вимогам законодавства. Як передбачено ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. А згідно зі ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно із п.2.7 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Мінюсті України 22.02.2012 року за № 282/20595, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. За п.1.2 глави 2 розділу II вказаного Порядку, право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу або його дублікатом. Отже, рішенням суду від 22.08.2014 року надано право іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві від свого імені, то під час укладення такого договору іпотекодержатель зобовязаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат. Відповідно до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. Згідно ч.7 ст.8 цього Закону довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка /редакція статті 8 доповнена новими частинами, внесеними Законом N 1702-VII від 14.10.2014 року "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", до вказаних змін ця норма містилася в частині ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Ч.1 ст.53 Закону визначено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Пунктом 1.1. глави 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Ст.49 Закону України «Про нотаріат» визначено вичерпний перелік підстав для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Саме з приписів вищенаведених правових норм виходила приватний нотаріус [PERSON], відмовляючи позивачу у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки. Діючим законодавством України не врегульовано порядок видачі дублікатів правовстановлюючих документів іншим особам, крім осіб на імя яких та/або щодо яких вони укладались, тоді як право укладати договір купівлі-продажу предмета іпотеки від свого імені надано іпотекодержателю у відповідності до положень Закону України «Про іпотеку». Переглядаючи судові рішення по даній справі та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав на те, що вирішуючи спір суди не перевірили, чи не призведе відмова у вчиненні нотаріальної дії до обмеження прав ПАТ «Державний ощадний банк України» на примусове виконання рішення суду. Як встановлено по справі і вказано вище, за позовом банку судом визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом продажу ПАТ « Ощадбанк» як іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві, банку надано право на отримання в т.ч. у нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацій / їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми № 3 тощо/, необхідних для продажу предмета іпотеки; банку надано також право на подання та отримання будь-яких документів та вчинення будь-яких дій, пов'язаних з реєстрацією права власності від імені та в інтересах [PERSON] на предмет іпотеки. Але, як пояснила представник позивача, оригінал договору купівлі-продажу іпотекодавець [PERSON] банку не надає, право власності на предмет іпотеки у встановленому законом порядку не зареєстрував, від сплати боргу за кредитним договором він ухиляється. А тому суд вважає, що дійсно відмова у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки, позбавляє позивача як іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений судом у рішенні, яке набрало законної сили, та одержати задоволення своїх вимог, що виникли з договору про іпотечний кредит від 11.06.2008 року № 2598. Судом враховуються і ті обставини, що за ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами /ст.14 ЦПК України/. Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: в т.ч. судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. А тому проаналізувавши все вищенаведене, враховуючи ті обставини, що право на одержання дублікату договору купівлі-продажу надано позивачу рішенням суду, яке набрало законної сили і є обовязковим до виконання, це необхідно для захисту прав банку як іпотекодержателя, суд вважає за можливе скасувати постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязати нотаріуса видати дублікат договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Outcome: approved