Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

озов мотивований тим, що [PERSON] і [PERSON] є колишнім подружжям. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2014 року, яке набрало чинності, між ними поділено їх спільне сумісне майно, зокрема, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідач не є членом родини позивачки, у спірній квартирі не проживає з 2003 року, однак, залишається зареєстрованим у належній їй квартирі, що перешкоджає їй, як власниці, володіти, розпоряджатись та користуватись належною їй квартирою. Просила усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву із проханням розглянути справу без її участі та без участі позивачки. Позов підтримала і просила його задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Представник відповідача [PERSON] подав заяву про визнання позову [PERSON], просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 23.04.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2014 року №127/2890/13-ц поділено майно подружжя, зокрема, за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 3-5). З довідки, виданої ТОВ «ЖЕО» 10.07.2014 року №3061 (а.с. 6) вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] З акту опиту сусідів від 29.05.2011 року, завіреного паспортистом ПП «Мешканець» Кирилюк Н.В. та затвердженого директором ПП «Мешканець» Табачишиним Ю.Г. (а.с. 7) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2003 року. 25.10.2012 року складений акт ПП «Мешканець», відповідно до якого в квартирі [ADDRESS] [PERSON] з травня 2012 року не проживає (а.с. 8). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих суду доказів суд прийшов до висновку, що відповідач є колишнім членом сім`ї власника житла, проте не проживає в квартирі без поважних понад 1 рік, тому позов [PERSON] є обґрунтованим. Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. 22.08.2014 року представником відповідача [PERSON] подано заяву про визнання позову. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, дане право надано представнику [PERSON], про що зазначено в довіреності від 03.06.2013 року. Судові витрати, що понесені позивачкою, слід стягнути на її користь з відповідача. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved