Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 6,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області (кадастровий номер № [NUMBER] ). Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його друг [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 19 червня 2008 року №175/А-2008 на земельну ділянку площею 6,83 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області (кадастровий № [NUMBER] ). Підставою для отримання вказаної земельної ділянки спадкодавцем стало отримання свого часу сертифікату у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах розташованої на території Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. За життя спадкодавцем [PERSON] 4 квітня 2005 року було складено заповіт, посвідчений Бєлобровим П.П., приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області, за яким зазначену вище земельну ділянку він заповідав позивачу. З метою отримання спадщини позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустова Н.С. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та рекомендовано позивачу звернутись до суду. Підставою для відмови нотаріуса стали розбіжності у площі та правовстановлюючих документах. Позивач зазначив, що [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області Бєлобровим П.П. від 04.04.2005 року, яким заповідав [PERSON] земельну ділянку у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах. За життя спадкодавець виділив належну йому земельну ділянку в натурі, у зв`язку з чим 28 травня 2009 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 19 червня 2008 року №175/А-2008 на земельну ділянку площею 6,83 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області (кадастровий № [NUMBER] ). Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області - сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без участі представника Красенської сільської ради. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2009 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 19 червня 2008 року №175/А-2008 належала земельна ділянка площею 6,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.12). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області Бєлобровим П.П. від 04.04.2005 року, на випадок своєї смерті зробив розпорядження за яким належну йому, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), № [NUMBER] , виданого Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області 09 жовтня 1998 року № 53, на підставі її ж рішення від 05 жовтня 1998 року №304/98, земельну частку (пай) розміром 4,52 (чотири цілих п`ятдесят дві сотих) в умовних кадастрових гектарах, які розташовані в Одеській області, Тарутинському районі, на території Красненської сільської Ради заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно листа приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області від 29.01.2019 року за № 47/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та рекомендовано позивачу звернутись до суду,оскількиу наданих документах мають місце розбіжності в площі земельної ділянки (а.с.10). За правилами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved