Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 26,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 419-0061014/ФКВ-08 від 05.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», відповідачу банк надав кредит у розмірі 22950,00 дол. США, з розрахунку 11,2 % річних за користування кредитом на строк з 05.09.2008 року по 02.09.2033 року. В частині надання кредитних коштів ТОВ «Укрпромбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків кредитора. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 419-0061014/Zфквіп-08 від 05.09.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 26,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Красноградською державною нотаріальною конторою Харківської області 05.09.2008 року № 1-5811, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером [NUMBER], згідно Витягу з Державного реєстру правочинів [NUMBER] від 05.09.2008 року. Відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 року № 71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.05.2015 року становить: - тіло кредиту 370091,61 грн.; - відсотки 49194,93 грн; - пеня 15006,87 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 303,99 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 757,64 грн. Тобто, загальна сума грошових зобов'язань за кредитним договором станом на 22.05.2015 року загалом складає 442007,26 грн. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору 419-0061014/ФКВ-08 від 05.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», відповідачу банк надав кредит у розмірі 22950,00 дол. США, з розрахунку 11,2 % річних за користування кредитом на строк з 05.09.2008 року по 02.09.2033 року (а.с. 8-16). 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 26-31). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 419-0061014/Zфквіп-08 від 05.09.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 26,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-19). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 419-0061014/ФКВ-08 від 05.09.2008 року, загальна сума грошових зобов'язань [PERSON], що підлягає сплаті за кредитним договором становить 442007,26 грн. (а.с. 23). В АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно. Згідно до ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. У відповідності до ст. 35 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Оскільки боржником кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою виконано не було, повідомлення про наявність прострочення та можливість у подальшому здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачу надсилалося (а.с. 24), з врахуванням положень п.4.4, 4.4.1. іпотечного договору, суд прийшов до висновку про те, що право позивача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості в сумі 442007,26 грн. за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 43,0 кв.м., житловою 26,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та передати її у власність ПАТ «Дельта Банк». Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати в дохід держави. На підставі ст.ст. 514, 526, 527, 530, 611, 623 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 та

Outcome: approved