Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.06.2017 року о 16-00 год. в м. Києві по провулку Рильському в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], під його позивача та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок аварії належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Викликавши патрульну поліцію, в присутності останніх та у зв»язку з тим, що відповідачем було визнано свою провину, сторонами було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Однак, звернувшись до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, позивачу було відмовлено у її здійсненні, оскільки були відсутні підстави для визнання ДТП страховим випадком. Позивачем було проведено оцінку, відповідно до якої вартість матеріального збитку становить суму в розмірі 57969,74 грн., а також проведено дослідження, відповідно до якого позивач у настанні аварії не винен та уникнути зіткнення не міг. Враховуючи те, що відповідач є винуватцем в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, а страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 57969,74 грн., та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від позивача будь-яких клопотань до суду не надходило. Відповідач до суду надіслав письмовий відзив, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Від третьої особи будь-які клопотання на адресу суду не надходили. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі, доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.06.2017 року о 16-10 год. в м. Києві по провулку Рильському в м. Києві відбулась дорожньо-транспортної пригода за участі автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок аварії автомобілі отримали механічні пошкодження. 22.06.2017 року водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON] та водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON] було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол), відповідно до якого сторонами зазначені обставини ДТП, пошкодження, яких зазнали транспортні засоби, а також водієм [PERSON] зазначено про те, що він свою провину визнає (а.с.43). Суд вважає за необхідне зазначити про те, що з вересня 2011 року в Україні вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Цим Законом було запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП з незначними наслідками шляхом складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) та інші новації, спрямовані на приведення обовязкового страхування цивільної відповідальності автовласників, у відповідність до міжнародних стандартів страхування та врегулювання збитків. Так, на виконання даного закону Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 р. №274/2011, було визначено порядок заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). Згідно із пунктом 5 вказаної Інструкції, у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання. Стороною відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження неправомірності складення європротоколу, відповідно до якого відповідач визнав свою провину, як і не надано доказів на підтвердження зазначення в ньому невірних даних щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, а відтак суд вважає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), складений сторонами 22.06.2017 року, - належним доказом, який підтверджує факт, обставини ДТП та винність відповідача у його вчиненні. Також, 23.06.2017 року позивачем було повідомлено страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.49). Відповідно до листа АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» від 30.08.2017 року, повідомила позивача про те, що страхова компанія не несе відповідальність щодо заявленого позивачем випадку та відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування (а.с.50). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. В обґрунтування позову позивачем надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] складає суму в розмірі 57969,74 грн. Вартість дослідження складає 2000 грн. (а.с.9-49, 68). Відповідно до висновку експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів «Лексус» та «Хюндай» № 0264 від 27.11.2017 року, встановлено, що в дорожній ситуації, яка склалась, водій автомобіля «Хюндай» у момент виникнення небезпеки ( в момент зіткнення з відкритими правими задніми дверима автомобіля «Лексус») не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України». В дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Хюндай» [PERSON] не вбачаються невідповідності вимогам п. 13.3 та 12.3 ПДР України, та з технічної точки зору його дії не знаходились в причинно-наслідковому зв»язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вартість дослідження складає 3370,00 грн. (а.с.61-68, 69). Стороною відповідача розмір завданого матеріального збитку та доказів на підтвердження своєї невинуватості, окрім зазначення про це у відзиві, в ході розгляд справи суду не надано. Крім того, суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині не доведеності його вини у вчиненому ДТП, оскільки, сторонами складено повідомлення про ДТП (європротокол), відповідно до якого учасники ДТП дійшли згоди щодо обставин скоєння пригоди, вини відповідача, про що свідчать відповідні пояснення та підписи сторін. Суд вважає, що стороною позивача доведено в ході розгляду справи причинно-наслідковий зв»язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, а також підтверджено допустимими доказами розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушене, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди із винуватця ДТП є обґрунтованими, доведеними належними доказами, та відповідачем, в свою чергу, не спростовані, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати, пов»язані з розглядом справи, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved