Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] в жовтні 2017 року звернулася в суд із заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що її син [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, страждає на хронічне психічне захворювання і йому встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, внаслідок перенесеної родової травми. Крім того, він перебуває на обліку у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері і потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. В силу свого захворювання він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах гр.[PERSON] у червні 2018р. подав до суду подання, в якому просить у разі визнання недієздатним [PERSON], [INFO], встановити над таким опіку та призначити [PERSON] його опікуном. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої і доповнила, що психічне здоров'я сина заявниці не покращується, він не може правильно орієнтуватися, оцінювати прості життєві ситуації та потребує постійної сторонньої допомоги. Просять визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити [PERSON] опікуном над ним. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засіідання не з"явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення. Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно ч.3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Аналізуючи зміст наведеної норми, суд вважає, що [PERSON], як мати [PERSON], є належним заявником у даній справі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з дитинства страждає на хронічне психічне захворювання та що він проживає у квартирі [ADDRESS] разом з матір"ю [PERSON], яка здійснює за ним постійний догляд і надає необхідну допомогу, так як він не вміє правильно орієнтуватися в просторі і оцінювати прості життєві ситуації. Згідно довідки МСЕК від 15.04.1993р. /а.с.10/, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з дитинства по зору безтерміново, потребує лікування в окуліста. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №582 від 04.12.2017р., [PERSON] в даний час страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі органічного розладу особи та поведінки внаслідок раннього органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом та рідкими епілептичними нападами (3-4 на місяць) і за своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. У відповідності до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно ч. 5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. 24.05.2018 року до Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради звернулася гр.[PERSON] із заявою про призначення її опікуном над сином [PERSON], [INFO]. У відповідності до витягу з протоколу № 3 від 07.06.2018 р. на засіданні опікунської ради Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, враховуючи інтереси недієздатного, вирішено підготувати до суду подання про можливість призначення гр.[PERSON] опікуном над її сином [PERSON], у разі визнання його недієздатним. Передбачених ст.64 ЦК України умов, за яких призначення [PERSON] опікуном фізичної особи неможливе, судом не встановлено. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], недієздатним, встановити над ним опіку та призначити [PERSON] його опікуном, бо це породжує для них певні правові наслідки, зокрема для забезпечення реалізації прав та законних інтересів недієздатного. На підставі наведеного та

Outcome: approved