Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були [PERSON] , [PERSON] та він. Відтак, кожному з них належить по 1/3 частці спірного житлового будинку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законом строк подала до нотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини. Він прийняв спадщину у встановленому законом порядку шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок по [ADDRESS] йому. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та за заповітом після смерті [PERSON] на належну їм частки спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо представник позивача - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити. Представник Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 1974 року, виданим Тернопільським районним відділом ЗАГС, актовий запис №33. Як вбачається з довідок за №49 від 15 січня 2021 року та за №472 від 16 березня 2021 року, виданих Настасівською сільською радою Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року членами двору були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1620 від 08 грудня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння за [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з інформаційних довідок за №1621 від 08 грудня 2020 року та за №1622 від 08 грудня 2020 року, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] не проведена. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/3 частки спірного житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 листопада 2014 року, виданим Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №34. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/3 частку спірного житлового будинку. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Як вбачається з довідки за №46 від 15 січня 2021 року, виданої Настасівською сільською радою Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] - невістка. 15 лютого 2015 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №95/2015 після смерті [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи за №95/2015, [PERSON] 15 лютого 2015 року подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім цього, [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Інші спадкоємці за законом із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №95/2015. Таким чином, [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкував належну йому 1/3 частку спірного будинковолодіння. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 березня 2020 року, виданим виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №1. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі за заповітом на належну їй 1/3 частку спірного житлового будинку. Як вбачається з довідки за №473 від 16 березня 2020 року, виданої Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - син та [PERSON] - невістка. Єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом першої черги є позивач [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 02 червня 2020 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №86/2020 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] . Крім цього, [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №86/2020. Таким чином, [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкував належну їй 1/3 частку спірного будинковолодіння. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 24 грудня 2020 року за №651/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння після смерті [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцям. З технічного паспорта на житловий будинок за [ADDRESS] від 02 грудня 2020 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 58,1 кв.м., житлова - 43,7 кв.м. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння згідно погосподарських книг числиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, кожному члену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/3 його частині. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/3 частку спірного житлового будинку. Спадщину прийняв позивач, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що подала до нотконтори відповідну заяву у встановлений законом строк. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не має, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну йому 1/3 частку спірного житлового будинку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належну їй 1/3 частку спірного житлового будинку. Спадщину прийняв позивач, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не має, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну йому 1/3 частку спірного житлового будинку. Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позові слід задовольнити, шляхом визнання за позивачем права власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved