Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду з відповідною заявою, зазначивши, що 01.09.2015 р. чоловік [PERSON] [PERSON], який тимчасово в гостьових цілях перебував в м. Севастополь Автономній Республіці Крим, що на даний час є тимчасово окупованою територією України, помер. У зв'язку з цим та відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку з цим, свідоцтво про смерть [PERSON] видане 03.09.2015 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Севастополя не прийнято приватним нотаріусом та стало підставою для відмови у відкритті спадкової справи на майно, що залишилось після смерті останнього. Враховуючи зазначене, заявник просить суд, заяву задовольнити, встановити факт смерті [PERSON], померлого 01.09.2015 р. на тимчасово окупованій частині України у м. Севастополі Автономної Республіки Крим. Сторони у судове засідання не зявилися, подали письмові заяви про розгляду справа за своєї відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, суд вважає за можливе, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], є чоловіком та дружиною, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб. 03.09.2015 р. Відділом реєстрації смерті м. Севастополь Департамента запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, РФ видано свідоцтво про смерть [PERSON], який помер 01.09.2015 р. у м. Севастополь. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи що [PERSON] позбавлена можливості звернутися до компетентних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та оформити спадковій права та зважаючи на те, що померлий чоловік [PERSON] [PERSON] був громадянином України та перебував на час смерті в м. Севастополь АРК України у звязку з гостьовою поїздкою, суд не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, оскільки пояснення заявника викладеного в заяві узгоджується з письмовими доказами, а тому враховуючи, що встановлення зазначеного факту зумовлено необхідністю прийняття спадщини суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved