Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 48 392,96 грн., судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн., витрат на оплату професійної правничої допомоги відповідно до наданих суду доказів надання такої допомоги, витрати на складання звіту про оцінку матеріального збитку в розмірі 2\~700,00 грн. Позов\~обґрунтований тим,\~що \~21\~травня 2020\~року о\~21.30\~год.\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~OPEL\~KADETT\~р/н\~ [NUMBER] ,\~рухаючись на\~регульованому перехресті\~доріг вулиць\~Донецьке Шосе\~та вул.\~Дементьева,\~в м.\~Дніпро,\~порушив вимоги\~п.\~8.7.3\~(з)\~ПДР України\~та допустив\~зіткнення із\~мотоциклом «SUZUKI»\~р/н\~ [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого останньому був спричинений матеріальний збиток. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020 р. (справа №199/3734/20) водій [PERSON] , цивільно - правова відповідальність якого застрахована страховим товариством «ПЗУ Україна» на підставі страхового полісу №124964626, визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди. Заявою про виплату страхового відшкодування від 02 липня 2020 р. до вказаної компанії були надані документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для формування страхової справи. Вказана заява та документи отримані страховиком 06.07.2020 р. Згідно ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Як свідчить Звіт про оцінку майна № 21-07.20 від 15.10.2020 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла «SUZUKI»\~д/н\~ [NUMBER] становить 290 310,14 гривень, вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані 143 931,19 гривень, вартість належного позивачу ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 48 621,05 грн. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень вказаної норми Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Частиною другої ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначений порядок виплати страхового відшкодування у разі знищення транспортного засобу, а саме його власнику (позивачу) має бути виплачена різниця між вартістю ТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди. На переконання представника позивача, враховуючи те, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №21-07.20 вартість, витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу (290 310,14 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (143 931,19 гри.), то вказаний транспортний засіб позивача вважається фізично знищений, а отже розмір страхового відшкодування має складати: 143 931,19 - 48 621,05 = 95 310,14 грн. Незважаючи на\~наведений вище\~розрахунок,\~лише після\~скарги адвоката\~до НБУ,\~страхова компанія\~нарешті 09.10.2020\~р.\~здійснила \~виплату,\~але лише\~в розмірі\~46\~917,18\~грн. Без будь-яких вмотивованих підстав відповідач недоплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі: 95 310,14-46 917,18 = 48 392,96 грн. Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує\~ у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач позов не визнав. Відповідно до відзиву відповідача на позов (а.с. 29-33) страховик визначив розмір шкоди, завданої власнику транспортного засобу «SUZUKI» р/н [NUMBER] , у розмірі 46 917,18 грн. (145 903,00 грн. - 96 385,82 грн. - 2 600,00 грн.), де: 145 903,00 грн. - ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди; 96 385,82 грн. грн. - ринкова вартість транспортного засобу після дорожньо- транспортної пригоди; 2 600,00 грн. - розмір франшизи згідно із Полісом ЕР. 124964626. На переконання відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було правомірно розраховано і виплачено суму страхового відшкодування потерпілому. Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди у розмірі 48 392,96 грн. на підставі Звіту №21-07.20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який був виготовлений на замовлення [PERSON] , то відповідач зазначив, що положеннями п. 34.4. ст. 34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. У строк, передбачений законом, було проведено огляд пошкодженого майна і складено Акт огляду транспортного засобу від 10.07.2020 року. Положеннями п. 34.3 статті 34 Закону також передбачено право потерпілого самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, а лише у випадку, якщо представник страховика у визначений Законом строк, не з`явився для проведення огляду пошкодженого майна. Таким чином, на переконання відповідача направлення страховиком у строк, передбачений законом, незалежного оцінювача для визначення розміру шкоди виключає: -самостійне обрання власником пошкодженого транспортного засобу, як потерпілим, оцінювача для визначення розміру шкоди; -визначення розміру збитків оцінювачем, обраним власником пошкодженого транспортного засобу, як потерпілим; - оплату витрат на проведення експертизи. Тобто, відповідно до ст. 29, п. 33.3. ст. 33, п. 34.2 ст. 34 Закону саме на страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку. Страховик на виконання вимог ст. 34 Закону у десятиденний строк оглянув пошкоджений автомобіль, тим самим виконав обов`язки, передбачені законом, а отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на проведення експертизи є безпідставними. У відповіді на відзив (а.с. 53-55) позивач зазначив про те, що оскільки в даному випадку ТЗ позивача визнано фізично знищеним (вартість його відновлювального ремонту перевищує вартість мотоциклу до ДТП у непошкодженому стані), і це визнається та не заперечується сторонами, то за приписами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власнику (позивачу) має бути виплачена різниця між вартістю ТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди. Отже вирішальним для розрахунку розміру страхового відшкодування є саме правильний розрахунок двох вартостей пошкодженого транспортного засобу, до та після пригоди. Як за Звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-200708201363, який проведений на замовлення страховика, так і за Звітом № 21-07.20 , який складений на замовлення позивача, вартість ТЗ позивача до ДТП майже не відрізняється (145 903,00 грн. та 143 931,19 грн. відповідно). Разом із цим, вартість пошкодженого після ДТП транспортного засобу позивача за розрахунками оцінювача [PERSON] відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження № 934E_SOS_-200708- 201363, який складався на замовлення страховика, становить 96 385,82 гривень, а за Звітом № 21-07.20, який складений за замовленням позивача, 48 621,05 грн. Оскільки за приписами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, позивач вважає неналежним та недопустимим доказом по справі вказане автотоварознавче дослідження №934E_SOS_-200708-201363, на підставі якого страховиком була розрахована вартість пошкодженого після ДТП транспортного засобу позивача в розмірі 96 385,82 гривень, що стало приводом для штучного зменшення розміру страхового відшкодування з наступних підстав. За приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як свідчить абзац 4 вступної частини вказаного висновку, дослідження виконується без огляду автомобіля, у пункті 4 розділу «використана для складання дослідження довідкова та нормативна література» свідчить, що оцінювачем використовувались для розрахунку нормативи трудомісткості на технічне обслуговування і ремонт автомобілів, а на аркуші шостому цього дослідження взагалі мова йде вже про визначення долі вартості основних частин ТЗ в вартості причепа. Крім цього, в якості вихідних даних використовуються надані замовником матеріали, а саме: цифрові фотографії пошкодженого автомобіля, свідоцтво про реєстрацію КТЗ, протокол огляду складений представником замовника тощо. Разом із цим, відповідно п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092, Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Оскільки оцінювач [PERSON] не є судовим експертом, про що свідчить доданий до відповіді на відзив витяг із відповідного реєстру атестованих судових експертів, позивач направив до Фонду державного майна відповідний інформаційний запит, щодо можливості оцінювачам проводити дослідження об`єкта оцінки майна без його особистого огляду. Листом від 04.11.2020 р. позивач отримав відповідь з ФДМ, з якої однозначно вбачається,що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), крім цього зазначено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Разом із цим, за приписами п. 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає\~звіт про\~оцінку КТЗ. У разі виконання судовим\~експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством. Отже, оцінювач [PERSON] , який не є судовим експертом, окрім того, що не мав права без особистого огляду об`єкту дослідження визначати його вартість, взагалі не мав права складати такий документ, як висновок експертного автотоварознавчого дослідження, оскільки таке дослідження мають складати лише судові експерти. Ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Належним чином страховиком норми вказаного закону не виконані, оцінка пошкодженого майна виконана із порушенням встановленого порядку. Згідно ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик (відповідач) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, а вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження виконаний із очевидними і грубими порушеннями, та не належним суб`єктом, позивач вважає, що наявні підстави для визнання його не допустимим доказом по справі. Посилання відповідача на те, що позивач не має права самостійно залучати оцінювача для визначення розміру збитку, оскільки страховик у 10-ти денний термін після отримання повідомлення направив свого оцінювача для огляду пошкодженого майна, не свідчить про те, що потерпілий не має право самостійно обрати експерта (оцінювача) для визначення розміру збитку, а лише регламентує порядок взаємодії страховика, та потерпілого при визначенні розміру страхового відшкодування, і вказує на\~обов`язок страховика\~компенсувати вартість\~проведення такої\~експертизи (оцінки)\~потерпілому у\~разі не\~направлення свого\~представника у\~10-ти\~денний термін\~для огляду\~пошкодженого майна (п. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Крім цього, Закон не містить положень, що розрахований страховиком на підставі такого огляду розмір збитку, має бути беззаперечно прийнятий потерпілим без можливості вмотивовано його оскаржити та спростувати висновком (Звітом) іншого спеціаліста або відповідною експертизою. Як встановлено\~судом на\~ підставі\~ доказів,\~наданих у\~порядку ст.ст.\~76-\~80\~ЦПК України,\~ \~21\~травня 2020\~року о\~21\~год.\~30\~хв.\~ [PERSON] \~на регульованому\~перехресті вул.\~Донецьке шосе\~та вул.\~Дементьєва в\~м.\~Дніпрі,\~керував транспортним\~засобом «OPEL\~KADETT»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~та порушивши\~вимоги п.\~8.7.3\~(з)\~Правил дорожнього\~руху України,\~виїхав на\~перехрестя та\~здійснив маневр\~повороту праворуч\~на вимкнений\~сигнал додаткової\~секції світлофору\~у вказаному\~напрямку,\~внаслідок чого\~допустив зіткнення\~з мотоциклом\~«SUZUKI»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження.\~ [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., що підтверджується постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 11). Цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі страхового полісу №124964626. Заявою про виплату страхового відшкодування від 02 липня 2020 р., яка була надіслана позивачем 03.07.2020 р., позивач просив виплатити страхове відшкодування та на підтвердження страхового випадку надав документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 5). Страхове відшкодування на користь позивача було виплачено відповідачем в розмірі 46\~917,18 грн. (а.с. 7). Відповідно до звіту про оцінку майна №21-07.20 від 15.10.2020 р. (а.с. 15-17), який виконаний на замовлення позивача оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла «SUZUKI»\~д/н\~ [NUMBER] становить 290 310,14 гривень, вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані - 143 931,19 гривень, вартість належного позивачу ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 48 621,05 грн. Позивач сплатив 2\~700,00 грн. на користь оцінювача [PERSON] за оцінку майнових збитків, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с. 20 звор.). Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 934E_SOS_-200708- 201363, який складався на замовлення страховика (а.с. 35-37) спеціалістом - автотоварознавцем [PERSON] , ринкова вартість мотоцикла «SUZUKI» д/н [NUMBER] після ДТП становить 96 385,82 грн. Відповідно до звіту SOS_-200708- 201363 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який складався на замовлення страховика (а.с. 38-43) оцінювачем [PERSON] , розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «SUZUKI» р/н [NUMBER] станом на дату оцінки (13.07.2020 р.) становить 145 903,00 грн. Страховик визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 46 917,18 грн. (145 903,00 грн. - 96 385,82 грн. - 2 600,00 грн.), де: 145 903,00 грн. - ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди; 96 385,82 грн. грн. - ринкова вартість транспортного засобу після дорожньо - транспортної пригоди; 2 600,00 грн. - розмір франшизи згідно із Полісом ЕР. 124964626. Спірні правовідносини виникли із зобов`язань, що виникають із договору страхування обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, в частині невиконання обов`язку страховиком відшкодувати у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Положеннями ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. За змістом ст.ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. У справах даної категорії однією з необхідних і обов`язкових умов для задоволення позову є доведення позивачем розміру завданої йому внаслідок ДТП шкоди, що, в свою чергу, буде впливати на розмір страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заявлений розмір завданої в ДТП шкоди, а отже і розмір пред`явлених до відповідача вимог майнового характеру, позивач надав суду Звіт про\~оцінку майна\~№ 21-07.20\~від 15.10.2020\~р.,\~який був\~виконаний за\~замовленням позивача\~та згідно\~з яким\~вартість відновлювального\~ремонту пошкодженого\~мотоцикла «SUZUKI» д/н [NUMBER] становить 290 310,14 гривень, вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані 143 931,19 гривень, вартість належного позивачу ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 48 621,05 грн. Відповідач не погодився із розміром відшкодування та надав суду висновок автотоварознавчого дослідження №934E_SOS_-200708-201363, який виконаний спеціалістом автотоварознавцем [PERSON] , на підставі якого страховиком була розрахована вартість пошкодженого після ДТП транспортного засобу позивача в розмірі 96 385,82 грн., а також звіт SOS_-200708- 201363 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який складався на замовлення страховика (а.с. 38-43) оцінювачем [PERSON] , згідно з яким розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «SUZUKI» р/н [NUMBER] станом на дату оцінки (13.07.2020 р.) становить 145 903,00 грн. Так, за змістом ст.ст. 7, 10 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють також судові експерти, які не є працівниками державних, комунальних спеціалізованих установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань, за умови, що вони окрім іншого пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Згідно п. 4 Розділу І Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3505/5 (далі\~ Інструкція №3505/5) судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення. Пунктом 1 Розділу ІІІ Інструкції №3505/5 передбачено, що обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз. Згідно ст. 13 Закону України «Про судову експертизу», п.1 Розділу ІІ Інструкції №3505/5 судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Положеннями п.1.8 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (далі Інструкція №53/5), визначено, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Результати проведення експертизи викладаються у письмовому документі висновку експерта. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертних досліджень викладаються у письмовому документі висновку експертного дослідження. Пунктом 14 Розділу ІІІ Інструкція №3505/5 встановлено, що залежно від характеру звернення за результатами його виконання відповідно до вимог процесуального законодавства України та Інструкції №53/5 складаються такі підсумкові документи: «Висновок експерта», «Висновок експертного дослідження», «Повідомлення про неможливість надання висновку». Таким чином, із системного аналізу наведених вище положень нормативно-правових актів, які регулюють питання набуття та підтвердження повноважень суб`єкта здійснення експертної діяльності, суд приходить до висновку, що основною обов`язковою умовою для можливості проведення судовим експертом відповідної судової експертизи та/або експертного дослідження є наявність у такого судового експерта свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта з певного виду експертної спеціальності. При цьому, очевидним є те, що вказане свідоцтво має бути дійсним на момент проведення експертизи/експертного дослідження. Разом з тим, судом в ході розгляду справи було встановлено, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №934E_SOS_-200708-201363 був виконаний спеціалістом автотоварознавцем [PERSON] , який не є судовим експертом, відтак, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що наданий відповідачем письмовий доказ (а.с. 35-37) є недопустимим. Враховуючи, що означений експертний висновок, який покладений в основу розрахунку відповідача розміру страхового відшкодування та покладений в основу заперечень відповідача, якими він доводить необґрунтованість позовних вимог, є єдиним доказом, то суд вважає такий експертний висновок недопустимим доказом та не приймає його до уваги, оскільки він складений неуповноважений суб`єктом експертної діяльності. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що належним чином страховиком норми вказаного закону не виконані, а оцінка страховиком пошкодженого майна виконана із порушенням встановленого порядку, та є обов`язком страховика компенсувати вартість проведення такої експертизи (оцінки) потерпілому у разі ненаправлення свого представника у 10-ти денний термін для огляду пошкодженого майна (п. З ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved