Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є матір'ю [PERSON] та [PERSON] Вказана сім'я перебуває в полі зору служби у справах дітей, молоді та спорту Золотоніської міської ради і сектору ювенальної превенції Золотоніського відділу поліції із середини 2016 року, що пов'язано з асоціальною поведінкою відповідача, аморальним способом життя, неналежним виконанням своїх батьківських обов'язків. Так малолітня [PERSON] фактично проживає в сім'ї інших осіб та перебуває на їх утриманні. Після народження [PERSON] відповідач проживає з чоловіком ромської національності, який з її слів є наркозалежним. При неодноразовому обстеженні умов проживання відповідача, позивачем були встановлені незадовільні умови проживання малолітньої [PERSON], антисанітарний стан в кімнаті дитини. Також при обстеженні умов проживання вказаної малолітньої дитини, біля дитячих речей останньої, були знайдені використані одноразові шприци. Відповідно до даних Золотоніського відділу поліції відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, вчинення насильства в сім'ї, сімейні сварки. Окрім того [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 та ст. 310 КК України. Працівниками служби у справах дітей та відділу поліції [PERSON] попереджалася про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, однак відповідач жодним чином своє життя та ставлення до своїх дочок не змінила. Враховуючи вказане вище, з метою захисту прав та інтересів дітей позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Радченко С.А. позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, в подальшому звернулась до суду із відповідною заявою, згідно з якою позовні вимоги підтримала та розгляд справи просила здійснювати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаних позовних вимог, наполягала на тому, що своє ставлення до дочок вона змінила та в подальшому належним чином буде виконувати свої батьківські обов'язки. Надалі [PERSON] в судові засідання не з'являлася, хоча була належним чином повідомлення про дату та час їх проведення. Жодних заяв про перенесення судового засідання чи про розгляд справи за її відсутності [PERSON] до суду не подавала. Суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, та не повідомила суд про причини своєї неявки, а тому, враховуючи неодноразові неявки відповідача до суду та з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - служби у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради Романова М.В., звернулася до суду із відповідною заявою, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона та її цивільний чоловік [PERSON] опікуються малолітньою [PERSON], яка перебуває на повному їх утриманні. Вони водять її в садочок, оплачують його за власний рахунок. [PERSON] життям своєї дитини не цікавилася, відвідувала її дуже рідко. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він та його цивільна дружина [PERSON] доглядали за [PERSON], купували ліки, одяг тощо, водили до садочка, оскільки [PERSON] життям своєї дитини не цікавилася, відвідувала її дуже рідко батьківської турботи взагалі ніяк не проявляла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є бабусею [PERSON] та проживає з нею в одному будинку. В будинку безлад, [PERSON] за своїми дітьми не доглядає, участі у їх вихованні не бере, матеріально їх не забезпечує. Кошти які отримує на дітей витрачає на свої потреби. Проживає з особою ромської національності [PERSON], який є наркозалежним. [PERSON] часто влаштовує сварки, неодноразово до них приїжджали працівники поліції. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є головою квартального комітету та знає відповідача зі слів її бабусі [PERSON], яка характеризує її як безвідповідальну часто агресивну, погано ставиться до своїх дітей та за ними не доглядає та не виховує їх. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, непередбачувана в своїх вчинках. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків у справі, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним. Як вбачається із ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.01.2013 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.2017 року [PERSON] народилася [INFO], а [PERSON] народилася [INFO]. Матір'ю вказаних дітей зазначена [PERSON]. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли мати не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], захищаючи права та інтереси малолітніх, орган опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 12.04.2017 року, 11.04.2017 року у сім'ї [PERSON] проводилося чергове обстеження умов проживання, під час якого в кімнаті, де перебувала мати з малолітньою [PERSON] було виявлено 13 мл коричневої рідини у одноразовому шприцу, на столі біля дитячих речей знаходяться використані одноразові шприци із залишками коричневої рідини, умови проживання незадовільні, антисанітарний стан житлового приміщення. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. За вказаних обставин комісія з питань захисту прав дитини вирішила негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] у зв'язку із безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дітей. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 12.04.2017 року №112, виконком міської ради вирішив відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON]. Неналежний стан будинку, в якому проживають малолітні стверджується численними актами обстеження матеріально-побутових умов, які досліджені судом в судовому засіданні. Суд також зважає, що згідно вказаних актів в ході проведення обстеження матеріально-побутових умов відповідачу неодноразово вказувалось на відповідні недоліки та зобов'язувалось створити належні санітарні умови для розвитку дитини, проте, як встановлено судом вказані зауваження [PERSON] до уваги не взяла та відповідні вимоги не виконала. Згідно з актом про невиконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON], складеного дошкільним навчальним закладом «Берізка», від 14.04.2017 за №20, мати [PERSON] [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, декілька раз приводила та забирала дитину із садочка. Дитину до дошкільного навчального закладу вчасно приводили та забирали [PERSON] та [PERSON]. Дні особи брали участь у вихованні дитини, [PERSON] вважає їх своїми батьками та називала «мамою» та «папою». Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивачем було доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення нею від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до своїх дочок. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дочок, не забезпечує необхідного навчання і медичного догляду за ними, ставить під безпосередню загрозу їх життя та здоров'я, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідача батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Також суд враховує, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога Золотоніської ЦРЛ, що стверджується відповідною довідкою, яка додана до матеріалів справи. Окрім того суд бере до уваги, що [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 310 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України, що стверджується відповідними копіями вироків Золотоніського міськрайонного суду від 05.11.2015 року та від 07.04.2017 року. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин суд вважає за доцільне позбавивши батьківських прав відповідача щодо її доньок, задовольнити позовні вимоги і в частині стягнення аліментів на їх користь. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній станом на дату подання позову) мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Враховуючи обставини справи та ставлення відповідача до своїх дочок, та виходячи з принципів розумності та справедливості суд стягує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн., так як вимоги носять майновий і немайновий характер (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»), від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved