Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та своє утримання. Позов обґрунтовує тим, що 24.01.2017 р. у виконавчому комітеті Лищенської сільської ради Луцького району вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між ними фактично припинились, вони проживають окремо. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на утримання не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягувати з [PERSON] на її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1\~500,00грн. Крім того, просить стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1\~000,00грн. щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною 3-х річного віку. Разом із тим просить дитину залишити проживати з неюта після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 22 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас у заяві від 10.06.2019р. просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, у клопотанні від 12.04.2019 року просив розглядати справу без його участі. У відзиві від 12.04.2019р. позовні вимоги визнав частково, при цьому зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказав, що згідний сплачувати на її утримання 1\~000,00грн., мотивуючи тим, що не має постійного заробітку, на його утриманні непрацездатні батьки, яких він доглядає, допомагає їм по господарству. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечив повністю. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 лютого 2017 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 1 (а.с.20). У сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~не підтримують\~подружніх стосунків,\~не ведуть\~спільного господарства,\~вони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дитини не досягнуто. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я дітини, сторін, а також їх матеріальне становище. З наданих відповідачем в судове засідання документів видно, що він є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Крім\~того,\~на утриманні\~у відповідача\~є батько,\~пенсіонер,що стверджується копією посвідчення № [NUMBER] (а.с. 34). При цьому, твердження відповідача про те, що він матеріально допомагає своїй матері, яка хворіє суд відхиляє, оскільки така обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. Враховуючи вищенаведене суд, зауважує, що\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно від дня\~пред`явлення\~позову тадо досягнення дитиною повноліття. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд керується таким. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи інші обставини, що мають істотне значення,\~\~суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення - у розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною 3-х річного віку. В судове засідання відповідач не надав доказів, що він не може утримувати матір дитини до досягнення донькою троьх років, а доводи про те, що на його утриманні знаходиться батько пенсіонер не є безумовною підставою для встановлення неможливості виконання такого обовязку.

Outcome: approved