Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить скасувати арешт, накладений на будинок по [ADDRESS] на підставі постанови старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Павлюченко М.А. № 5593935 від 22 березня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 25400272 від 23 березня 2018 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 25400272 від 23 березня 2018 року про арешт вищезазначеного будинку. Посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з накладенням арешту на спадкове майно. Арешт на майно спадкодавця був накладений постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 16912 грн 56 коп., яке було закінчене на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із смертю боржника. Відділ ДВС повідомив позивача про неможливість зняття арешту з майна спадкодавця в зв`язку з наявністю на виконанні у відділі виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральної та матеріальної шкоди. Виконавчий документ за даним провадженням був повернутий стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майно, на яке може бути звернено стягнення. Станом на 21 жовтня 2020 року виконавче провадження було знищене. Позивачу рекомендовано звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна [PERSON] . Ухвалою від 26 серпня 2021 року відкрито провадження в даній справі (а.с.47). Ухвалою від 07 жовтня 2021 року (а.с.104) було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , третьої особи - Переяславський відділ Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Ухвалою від 24 листопада 2021 року (а.с.136) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, зазначив, що позивач [PERSON] сплатив заборгованість спадкодавця за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не направив. Представник третьої особи - Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, пояснень з приводу позовних вимог не подав. Судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2015 року, [INFO] в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області померла [PERSON] (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2015 року, позивач є сином [PERSON] . Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54232811 від 26 листопада 2018 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] була зведена спадкова справа (а.с.12). Нотаріус листом № 186/01-16 від 28 лютого 2019 року (а.с.11) відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] в зв`язку із накладенням арешту на належне їй майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 249454142 від 23 березня 2021 року (а.с.13) на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , був накладений арешт постановою старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області № 55913935 від 22 березня 2018 року, про що внесений запис № 25400272 від 23 березня 2018 року. Із відповіді Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 25978 від 09 березня 2021 року вбачається, що в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 14416 від 06 грудня 2017 року про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 16912 грн 56 коп. був накладений арешт на майно боржника. Дане виконавче провадження було завершене 27 квітня 2018 року на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із смертю боржника. Арешт майна не міг був знятий в зв`язку із перебуванням на виконанні у відділі ще одного виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральної та матеріальної шкоди, яке було завершене 04 жовтня 2012 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», поверненням виконавчого документу стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Виконавче провадження було знищене в зв`язку із закінченням строку його зберігання згідно Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби. Позивачу рекомендовано звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна. Крім того, представником відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження заперечення проти задоволення позовних вимог подано докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору між померлою [PERSON] та банком. Суд не вважає доцільним досліджувати дані докази, поскільки, як вбачається із зави представника відповідача, позивачем, як спадкоємцем [PERSON] , була сплачена заборгованість за даним кредитним договором в повному обсязі. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Статтею 41 Конституції України встановлено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема й діти спадкодавця. На сьогоднішній день позивач має право оформити право власності на спадкове майно як спадкоємець за законом після смерті боржника у виконавчому провадженні, проте через наявність арешту перешкоджає можливості це зробити. Таким чином, арешт, накладений на майно спадкодавця [PERSON] , порушує право позивача на оформлення спадкового майна. Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено. Статтями 68 та 69 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса. Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщини інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а у разі наявності заборони на відчуження нерухомого майна нотаріус повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а крім того право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, зважаючи на те, що вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення спадкового майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, бо позивачем сплачено борги за кредитним договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, 317, 319, 321, 391, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.50, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження» ,

Outcome: approved