Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 20.04.2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON], укладено кредитний договір №МL-200/427/2006, відповідно до умов якого останній отримав від позивальника грошові кошти в сумі 56 000, 00 дол. США шляхом безготівкового переказу на його поточний рахунок. Відповідно до умов вказаного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення кредиту є 20.04.2026 року. Протягом дії Кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів. Так, відповідно до Додаткової угоди №2 від 20.05.2011 року, на період з 20.05.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 6,5%; на період з 20.09.2011 року до 20,03,2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 12,95%; на період з 20,03,2012 року до повного виконання боргових зобов'язань встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 6,95 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»); Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 405 001,34 грн. В якості забезпечення наданого кредиту 20 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №CGML-200/427/2006 від 20.04.2006 року згідно з яким він зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п.1.2 вказаного договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Крім того аналогічний договір поруки №CGML-200/427/2006, в якості забезпечення наданого кредиту, 20 квітня 2006 року було укладено між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON]. Однак свої зобов'язання за вищевказаними договорами відповідачі не виконують, заборгованість не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить суд стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001, 34 грн., а також понесені судові витрати. Не погоджуючись з доводами вказаної заяви відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», про визнання поруки припиненою. В свої заяві, посилаючись на ч. 1 ст. 599 ЦК України вважають, що вимоги відповідача за зустрічним позовом про стягнення грошових коштів з поручителів не можуть бути задоволені, з таких підстав. 19.03.2009 року між банком та боржником було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору №МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року. Відповідно до положень п. 2.1 Додаткового договору № 1 сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору. Зокрема в п.п. 2.1.8, 2.1.9, 3.6 додаткового договору сторони встановили додаткові зобов'язання для позичальника (боржника). Крім того в п. 2.1.4. Додаткового договору № 1 відповідач та боржник встановити нову, не передбачену кредитним договором відповідальність відповідача та визначили, що «у випадку порушення позичальником будь-яких зобов'язань, встановлених п.п. 2.1.8., 2.1.9., 3.6 цього Додаткового Договору, Фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним Договором (Плаваюча чи фіксована процентна ставка)) підвищується на 4 % річних в порядку передбачених цим Договором». Оскільки відповідно до п. 1.1. та п. 3.2. Договорів поруки поручителі прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань, та здійснювати виконання боргових зобов'язань в обсязі заявленому кредитором, то це означає, що укладенням Додаткового Договору № 1 відповідач та боржник збільшили обсяг відповідальності поручителів. Але таку чи будь-яку іншу згоду вони як поручителі на збільшення обсягів своєї відповідальності не надавали. Зміни до договорів поруки в зв'язку зі змінами та доповненнями в кредитний договір не вносились. На підставі вищевикладеного позивачі за зустрічним позовом вважають, що є наявними сукупність обох фактів, що припиняють поруку за договорами поруки з моменту внесення непогоджених змін та доповнень до кредитного договору, якими збільшено обсяг їх відповідальності як поручителів за кредитним договором, тому просять визнати припиненими з 19.03.2009 р. поруки за вищезазначеними договорами поруки від 20.04.2006 року. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом), підтримав первісний позов в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в ньому та просив його задовольнити в повному обсязі. З позовними вимогами викладеними в зустрічній позовній заяві не погодився, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому зазначив що обсяг відповідальності поручителів умовами додаткового договору між банком та боржником не збільшувався. У судовому засіданні представник відповідачів за первісним позовом/позивачів за зустрічним позовом просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, проти заборгованості основного боржника за первісний позов не заперечував, оскільки угоду між банком та боржником ним не оспорюється. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-200/427/2006. Позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 56 000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.1 частини №2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що встановлена у розмірі 6.5 % річних плюс FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення Кредиту є 20 квітня 2026 року. Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Протягом дії Кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 20.05.2011 року, на період з 20.05.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 6,5%; на період з 20.09.2011 року до 20,03,2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 12,95%; на період з 20,03,2012 року до повного виконання боргових зобов'язань встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 6,95 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»); Однак, в супереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання Позичальник не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року має заборгованість за кредитним договором, відповідно до наданого розрахунку: 43 321,81 Доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, що за курсом НБУ станом на 13,02,2014 року становить 370 431,80 гривень; 4 028,76 Доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 20,08,2013 року по 12,02,2014 року, що за курсом НБУ станом на 13,02,2014 року становить 34 448,72 гривень; 120,82 гривен - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов'язань відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за період з 06,09,2013 по 30,10,2013 року, а всього 405 001,34 (чотириста п'ять тисяч одна гривень 34 копійок) гривен. В зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 Кредитного договору Банком було здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі. Так, на адресу позичальника направлено досудову вимогу №200-12-4-7/202 від 17.02.2014 року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення Банком відповідної Вимоги. Вимогу боржником отримано особисто. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та відповідачем за первісним позовом [PERSON] було укладено договір поруки №CGML-200/427/2006 від 20.04.2006 року та між банком та відповідачкою за первісним позовом [PERSON] також було укладено договір поруки № CGML-200/427/2006 від 20.04.2006 року, відповідно до яких вони зобов'язалися відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п.1.2 вказаних Договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу вищезазначених поручителів направлялись досудові вимоги №200-12-4-7/205 від 17.02.2014 року та №200-12-4-7/204 від 17.02.2014 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення. Позовні вимоги викладені у зустрічній позовній заяві суд вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню на підставі наступного. Так, статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. 20.04.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», наразі АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-200/427/2006, за яким останній отримав кредит у розмірі 56 000.00 доларів США. Відповідно до п. 3 частини 1 Кредитного договору: Базові умови кредитування. Визначення термінів, сторони наступним домовились, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процента ставка: фіксований відсоток (у розмірі 6,5 (шість цілих п'ять десятих відсотків річних) + FIDR. 20.04.2006 р. між [PERSON] та банком був укладений Договір поруки № CGML-200/427/2006, за яким він зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № ML-200/427/2006 в повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки на дату укладання цього договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 56 000.00 (п'ятдесят шість тисяч) доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1. цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки - порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його Боргових Зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, підписанням Договору поруки (зокрема пунктів 2.1. та 2.2.) поручитель надав згоду на подальше можливе змінення розміру боргових зобов'язань, забезпечених порукою, навіть у разі зміни сум, які встановлені відповідно до п. 2.1. Договору Поруки. Тобто поручитель (Позивач) при укладені Договору поруки був повідомлений щодо можливої зміни відсоткової ставки на майбутнє. Крім того, 20.05.2011 року з [PERSON] укладено додатковий договір до Договору поруки, відповідно до якого поручителя повідомлено про всі суттєві умови Кредитного договору за який він поручився, зокрема пунктом 2.2.1 додаткового договору передбачено: « 2.2.1 в разі зміни, в тому числі збільшення розміру Боргових Зобов'язань та/чи інших зобов'язань Боржника за Кредитним договором після укладення цього Договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання Поручителем цього Договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного договору». Такої ж позиції суд дотримується і щодо договору поруки №CGML-200/427/2006 від 20.04.2006 року укладеного з [PERSON] Крім того, під час укладення кредитного договору встановлено використовувати саме плаваючу процентну ставку, яка на відміну від фіксованої процентної ставки, також передбачає можливість її зміни (п. 1.4.1.1.3): «Плаваюча процента ставка по Кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладання цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором». Таким чином, фінансовому поручителю під час укладання договору поруки було відомо про можливість в майбутньому зміни відсоткової ставки. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved