Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого завданого злочином. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав наступне, 05.12.2017 р., близько 20 год. 10 хв. [PERSON] знаходився за місцем свого проживання, що за адресою: [ADDRESS] та спілкувався по мобільному телефону з [PERSON] . Під час телефонної розмови між ними виникла словесна перепалка, ініціатором якої виступив [PERSON] Після даного конфлікту [PERSON] , використовуючи автомобіль марки ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого являється його цивільна дружина, прибув до домоволодіння [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з салону даного автомобіля, [PERSON] взяв у праву руку дерев`яну биту, після цього [PERSON] , стоячи поблизу металевої брами покликав [PERSON] . Під час спілкування, [PERSON] продовжив висловлювати словесні образи з використанням брутальної лайки та образливі чіпляння. У цей час та місці у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , [PERSON] , тримаючи в правій руці дерев`яну биту, наніс один удар по лівій нозі [PERSON] в області стегна. Внаслідок отриманого удару [PERSON] нахилився та лівою рукою взявся за місце удару. У цей час [PERSON] , тримаючи у правій руці дерев`яну биту, наніс удар по лівій частині голови [PERSON] , від отриманого удару потерпілий [PERSON] впав на спину, на ґрунтове покриття. В наслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синців на обличчі, рани в лобно-тімяній ділянці волосяної частини голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, геморагічного забою головного мозку, які відносять до тяжких тілесних ушкоджень по критерію, небезпеки для життя в момент спричинення. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.04.2018 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 р. позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк. Відповідно до довідки головного лікаря Коростишівської ЦРЛ, витрати, понесені на лікування потерпілого [PERSON] під час лікування в травматологічному відділенні ЦРЛ з 06.12.2017р. по 17.12.2017р. складають 7232,06 грн. Прокурор просить суд стягнути вказану суму з [PERSON] на користь управління фінансів Коростишівської РДА. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.05.2019р. відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, зокрема, у частині стягнення витрат на лікування гр. [PERSON] у розмірі, заявленому в позові, оскільки ним надавалися кошти на лікування потерпілого в розмірі 4000 грн., а також на підставі відсутності доказів щодо повноважень представництва прокуратурою інтересів держави. Вважає доводи позовної заяви необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом, згідно вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.04.2018р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5р. позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк. Потерпілим в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнано [PERSON] . У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Коростишівської ЦРЛ в період з 06.12.2017р. по 17.12.2017 року і на його лікування було витрачено 7232,06 грн., що підтверджується довідкою Коростишівської ЦРЛ № 130 від 26.01.2018р. та розрахунком вартості лікування (а.с.10). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦПК шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п.3, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Отже, кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON] заподіяно збитки бюджету Коростишівського району у виді витрат, понесених ЦРЛ на лікування потерпілого [PERSON] Коростишівська ЦРЛ з моменту встановлення факту завдання шкоди не вживала заходів представницького характеру, що свідчить про те, що орган, до компетенції якого віднесенні представницькі повноваження у даній сфері їх не здійснює, що в свою чергу порушує економічні інтереси держави. Таким чином, вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем заподіяння шкоди. На підставі ст. 45 КК України, визначено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров`я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача Коростишівська районна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь районного бюджету, розпорядником коштів якого є управління фінансів Коростишівської ЦРЛ витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 7232,06 грн. Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. За п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved