Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.02.2019 року звернувся до суду з позовом до Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Просив суд скасувати як незаконний наказ директора Фонду соціального захисту інвалідів № 07 від 21.01.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 14.02.2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 22.02.2019 року позивачем подано до суду позовну заяву в новій редакції. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що належно виконував покладені на нього обов`язки, виконав окреме доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 року № 1, а також на те, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Вказував, що в оскаржуваному наказі чітко не зазначено, за що саме накладено на нього дисциплінарне стягнення, у нього при притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідні пояснення не відбиралися, вважає, що останній винесений не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства. Зазначив, що про існування оскаржуваного наказу він дізнався лише 04.02.2019 року. Ухвалою суду 26.02.2019 року провадження у справі відкрито і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 12.04.2019 року. 20.03.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд в задоволенні позовної заяви відмовити повністю, посилаючись на неналежне виконання позивачем посадових обов`язків без поважних причин (бездіяльність), що виразилось у неефективному виконанні у 2018 році бюджетної програми 2507030 «Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів» по Одеській області, внаслідок чого було повернено до бюджету кошти та завдано шкоду інтересам щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю. Також зазначав, що Фонд був змушений давати завдання у письмовому вигляді та у телефонному режимі з метою виконання покладених на Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів завдань. Вказував, що позивач не виконав окремого доручення від 02.01.2019 року № 1. 06.04.2019 року адвокатом позивача подано до суду відповідь на відзив. Учасники справи у судове засідання призначене на 12.04.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача - адвоката Краснопивцева О.К. щодо розгляду справи за відсутністю його представника. Сторона відповідача причини неявки суду не повідомила, жодних клопотань до суду не заявляла. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою сторін та подання ними процесуальних заяв по суті справи, із урахуванням строків розгляду справи, прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 17.04.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до наказу директора Фонду соціального захисту інвалідів від 27.05.2011 року № 62-к [PERSON] призначено з 01.06.2011 року на посаду директора Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. 18.09.2017 року наказом Фонду соціального захисту інвалідів № 55 затверджено Положення про Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, згідно якого останнє є територіальним органом неприбуткової бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів. У 2018 році загальний обсяг фінансування за бюджетною програмою 2507030 «Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів» за напрямком «Забезпечення окремих категорій населення України технічними та іншими засобами реабілітації» по Одеській області становила 60 943 635,00 грн., з яких було використано бюджетних коштів на суму 60 912378,64 грн. За даними Державної казначейської служби України по Одеській області станом на 29.12.2018 року залишок коштів склав 31 256,00 грн. При цьому на рахунку Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на кінець 2018 року залишки бюджетних коштів відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2018 року Фонд соціального захисту інвалідів листом № 1/5-974/03-01 довів територіальним відділенням Фонду, відповідно до рішення головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України (лист від 22.12.2018 року № 25290/0/2-18/44), про необхідність здійснення територіальними відділеннями Фонду перерозподілу коштів по області та термінового про фінансування укладених договорів, в тому числі по попередній оплаті, без урахування напрямків використання коштів бюджетної програми за попереднім погодженням з органами соціального захисту населення з метою повного та ефективного використання коштів. 02.01.2019 року окремим дорученням директора Фонду соціального захисту інвалідів № 1 директорам територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів доручено надати письмове пояснення щодо причин залишків відкритих асигнувань за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації». 02.01.2019 року листом № 02-1/02 на виконання окремого доручення Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів надано повну інформацію про причини виникнення залишків коштів. 21.01.2019 року наказом директора Фонду соціального захисту інвалідів № 7 за порушення трудової дисципліни, а саме за неналежне виконання посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕКВ 2282 та за невиконання Окремого доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 №1, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани на [PERSON] , директора Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Згідно п. 5 Положення про Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017 № 55, вбачається що одним з основних завдань відділення Фонду є фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні. Згідно пп. 1) п. 6 Положення про відділення Фонду, відділення Фонду, відділення Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах компетенції внутрішній контроль за цільовим та ефективним використанням коштів розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, а також коштів, наданих підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, у вигляді фінансової допомоги, цільової позики та дотації на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до умов договору. Згідно пп. 11) п. 6 Положення про відділення Фонду, взаємодіє з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними установами та організаціями з питань щодо соціального захисту осіб з інвалідністю та надання їм соціальної допомоги, у тому числі під час розроблення відповідних програм. Згідно пп. 1) п. 7 Положення про відділення Фонду, відділення Фонду для виконання покладених на нього завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для виконання покладених завдань. Згідно п. 52 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, затвердженого Постановою КМУ від 05.04.2012 № 321, забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації і виплата компенсації здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Мінсоцполітики у державному бюджеті. Кошти на надання реабілітаційної послуги на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Мінсоцполітики, та на інших підприємствах, установах та організаціях, що мають належні умови для їх надання, спрямовуються Мінсоцполітики органам соціального захисту населення через територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів за місцем знаходження таких закладів, якщо зазначені заклади не утримуються за рахунок коштів державного бюджету. Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів з урахуванням поданих пропозицій Фонду соціального захисту інвалідів з метою перерахування їх органам соціального захисту населення для оплати підприємствам на основі даних банку даних вартості виданих виробів та наданих послуг згідно з укладеними договорами та актами приймання-передачі робіт (надання послуг) та фактично перерахованих коштів підприємствам з початку бюджетного року. Згідно п. 53 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, бюджетні кошти перераховуються підприємствам органом соціального захисту населення після забезпечення особи з інвалідністю відповідним технічним засобом на підставі акту приймання-передачі робіт (надання послуг) і рахунка відповідного підприємства. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. За змістом статті 147 КЗпП України, вина працівника в порушенні трудової дисципліни є обов`язковою ознакою, яка надає можливість притягнути його до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до частини 1 статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Суд виходить із того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення. У цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган. Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення себе достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення. Наказом, що оспорюється перераховані порушення позивача, а саме: 1) за порушення трудової дисципліни, а саме за неналежне виконання посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕКВ 2282; 2) за невиконання Окремого доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 № 1. Порушення норм законодавства України, посадових інструкції, положень та інших нормативних актів, оспорюваним наказом не відзначено. Крім того в наказі не наведено конкретно в чому саме полягає неналежне виконання обов`язків. Окреме доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 року № 1 було виконано позивачем шляхом направлення листа 02.01.2019 року № 02-1/02. Суд не погоджується з доводами відповідача, що вказаний лист носить характер «формального листа-відписки». Суд також критично оцінює доводи відповідача про те, що виконання бюджетної програми на 99,95 % свідчить про неефективність використання бюджетних коштів, оскільки в матеріалах справи надано: виписка ща 27.12.2018р. що на рахунку Одеського обласного відділення Фонду , код програми 2507030 станом на 22.12.2018р. залишок коштів становить 100 тис. грн. з таблиці розподілу асигнувань між рай (міськ) управліннями соціального захисту населення на технічні ат нші засоби реабілітації 1 квартала 2018 розподілено 5864721 грн., 2-1 к вартала-9 759 957 грн, за 3-1 квартал-13553360 грн. на 3-й транш 13 553 360 грн. на 4-й транш , - 10 174 846 грн., на 5- транш- 4 436 999 грн. на 7-й транш- 4 615 454 грн., на 10-й транш в грудні 2018- 553 622 грн., а також вносились міни в розподіл асигнувань, тобто розподіл асигнувань здійснювався директором Департаменту, в тому числі і щодо Департаменту Одеської міської ради . При цьому [PERSON] було направлено листа 21.12.2018р. №02-1/271 на адресу директора Фонду соціального захисту населення [PERSON]. з додатком (інформація) щодо зменшення кошторису призначень на суму 713 473 грн. як надлишкові, оскільки управління не в змозі освоїти до кінця року. Крім того листом від 19.12.2018р. №02-1/266 [PERSON] також пояснив, що інформував вже директора Фонду щодо відсутності потреби міськ (рай) управлінням соціального захисту населення в Одеській області за напрямком «засоби реабілітації», яка також була надана і Департаментом соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації. Крім того повідомлено про проведення з усіма управляннями роботи щодо потреби в засобах реабілітації. Усі міськ (рай) управління в Одеській області в письмову вигляді підтвердили відсутність потреби в коштах за цим напрямком. Тому просить відізвати засоби реабілітації на суму 553 622,00 грн. щоб не допустити утворення залишків на кінець року. Як вбачається з Положення про Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, воно є територіальним органом неприбуткової бюджетної установи. Згідно п.6 Положення здійснює в межах компетенції внутрішній контроль за цільовим т ефективним використанням коштів розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, а також коштів, наданих підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, у вигляді фінансової допомоги, цільової позики та дотації на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до умов договору. Таким чином [PERSON] як директор Одеського обласного відділення Фонду не є розпорядником бюджетних та одержувачем коштів, у зв`язку з має повноважень щодо їх використання. Відповідач не спростував доводи позивача, що в сферу його повноважень входить саме контроль за ефективним використанням бюджетних коштів, а власне забезпечення ефективного використання бюджетних коштів входить до компетенції інших органів соціального захисту. Крім того, листами Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та місцевих управлінь соціального захисту спростовуються посилання відповідача на бездіяльність [PERSON] при виконанні покладених на нього посадових обов`язків. Крім того позивач надав пояснення на окреме доручення. Виходячи з наведено суд вважає що наказ директора Фонду соціального захисту інвалідів № 07 від 21.01.2019 року протирічить законодавству щодо цих правовідносин, а тому є незаконним. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved