Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що вона [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , 2009 року народження, як свідчить запис у Свідоцтві про народження [PERSON] . З батьком доньки [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За їхньою спільною заявою наданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 СК України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у Свідоцтві про народження. Як зазначає в позовній заяві позивачка, що донька проживає разом з нею про що свідчить довідка видана Ананьївською Другою сільською радою №860 від 31.10.2019 року, та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини їй не надає та не приймає участі в утриманні дитини. Тому, вона самостійно, власними силами, матеріально забезпечує, доглядає та виховує неповнолітню доньку, а також виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом для належного утримання їхньої дитини. На думку позивачки, що всупереч вимогам закону відповідач, який проживає окремо від їхньої неповнолітньої доньки ухиляється від виконання свого обов`язку щодо її утримання, оскільки матеріально не утримує доньку, не приймає участі у її вихованні та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом, як на батька дитини. За таких умов позивачка не має можливості належним чином, самостійно, без участі батька утримувати спільну дитину. В позовній заяві зазначено, що на момент звернення до суду з позовом, між сторонами не досягнуто згоди зприводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню доньку. Крім того, позивачка вказує, що їй відомо, що відповідач отримує регулярний офіційний дохід. З урахуванням вище наведених обставин позивачка звернулася до суду з відповідною позовною заявою та просить в прохальній частині: - Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою від 08 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.12). В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний, що передбачено вимогами ст.178, ст.193 ЦПК України. 08 листопада 2019 року на зареєстроване місце проживання позивачки було направлено рекомендованим відправленням за вихідним №491/1058/19/9399/2019 копію ухвали про відкриття провадження у справі, вказане відправлення позивачка отримала 14 листопада 2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.16). Відповідно до наявного в матеріалах справи супровідного листа 08 листопада 2019 року на зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] було направлено рекомендованим листом за вихідним №491/1058/19/9401/2019 копію ухвали про відкриття провадження справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами (а.с.14). Згідно із «Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» відповідач отримав 15 листопада 2019 року рекомендоване відправлення за вихідним №491/1058/19/9401/2019 (а.с.17). З наведеного вбачається, що відповідач ознайомившись зі змістом ухвали про відкриття провадження у справі не скористався своїми процесуальними правами та не подав в установлені строки відзив на позовну заяву та не пред`явив до суду зустрічний позов. В подальшому, після проведення всіх завдань підготовчого провадження визначених в статті 189 ЦПК України ухвалою від 09 червня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 06 серпня 2020 року (а.с.34-35). З матеріалів справи вбачається, що відповідачеві було відомо про те, що справу призначено справу до розгляду по суті та відомо про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується його підписом в розписці про отримання 09 червня 2020 року судової повістки про виклик до суду (а.с.37). У судове засідання 02 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання позивачки від 10 березня 2020 року (а.с.28), в якому вона просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явився. Проте, до суду повернувся поштовий конверт з довідкою ф.20 АТ «УКРПОШТА» «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74). Будь-які заяви та клопотання від відповідача матеріали справи не містять. Проте, слід зауважити те, що відповідачеві достеменно відомо про те, що на розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває зазначена цивільна справі, а також відомо про його процесуальні права, якими він в установлені судом строки не скористався, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками про отримання ним особисто судових повісток про виклик до суду (а.с.27, 32, 37), та отриманням ним поштових конвертів, які надходили йому з суду, що підтверджується «Рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.17, 24). Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи. При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Ананьїв Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4), та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб виданою 31 жовтня 2019 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.6). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Ананьїв, Друга дільниця, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 30 липня 2004 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується довідкою Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області від 06 листопада 2019 року за №5123-433/5123.1-19 (а.с.11), та довідкою Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 14 листопада 2019 року за №459 (а.с.18). З позовної заяви вбачається, що позивачка та відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, проте мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 лютого 2009 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.5). Крім того, позивачка в позовній заяві також зазначила, що за їхньою спільною заявою наданою до органу реєстрації відповідач [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . Пунктом 1 частини 125 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. В вищевказаній копії свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] . Відповідно до довідки №860 виданої 31 жовтня 2019 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає біля матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за доцільне призначити до стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 05 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Згідно зі статтею 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до статті 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Outcome: approved