Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Заявник в. о. \~генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі\~ КНП ТОКПЛ ТОР) Шкробот В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що є достатні підстави для госпіталізації, передбачені законом. В судовому засіданні представник КНП ТОКПЛ ТОР Бойчак Н.І. заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] визнана недієздатною, є інвалідом 2 групи, страждає на важкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, останній раз лікувалась в умовах стаціонару в лютому 2018 року, на даний час стан погіршився, з`явились судоми, що завдають суттєву шкоду її здоров`ю, у зв`язку з чим необхідна госпіталізація. Прокурор заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в КНП ТОКПЛ ТОР підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Законний представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, неодноразово лікувалась в умовах стаціонару, на даний час необхідне стаціонарне лікування, оскільки її стан погіршився, а тому вважає за доцільне помістити її для обстеження і лікування у психіатричний заклад без її згоди. [PERSON] у судовому\~засіданні не заперечила\~щодо її\~госпіталізації у\~психіатричний заклад. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Громадянка [PERSON] , [INFO] була госпіталізована до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні 17 липня 2019 року о 14 год. 15 хв. з направленням лікаря амбулаторно-поліклінічного відділення у супроводі мами, яка є її опікуном. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 квітня 2014 року [PERSON] була визнана недієздатною у зв`язку із наявністю хронічного, стійкого психічного розладу та [PERSON] призначено її опікуном. Згідно до акта огляду МСЕК від 07.11.2013 р. [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства. [PERSON] була оглянута комісією лікарів та за наслідками огляду Комісія прийшла до висновку, що з 1995 року вона страждає на психічний розлад, є інвалідом 2 групи, неодноразово лікувалась в ТОККПНЛ, остання виписка в лютому 2018 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний дефект, госпіталізована у зв`язку з погіршенням стану. Комісія прийшла до висновку, що згідно ст.14 «Закону України про психіатричну допомогу», [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у пацієнтки тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-14, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Закон України «Про психіатричну допомогу»\~виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану з дотриманням наступних вимог, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Наданими суду\~пояснення лікаря-психіатра,\~опікуна,\~письмовими доказами\~суд вважає\~підтвердженими обставини,\~які свідчать\~про те,\~що [PERSON] ,\~хворіє важким\~психічним розладом,\~що обумовлює\~неспроможність самостійно\~задовольняти свої\~основні життєві\~потреби на\~рівні,\~який забезпечує\~її життєдіяльність і чинить суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід госпіталізувати [PERSON] без її згоди у примусовому порядку на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved