Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив та в останній його редакції від 21.04.2016 року, просить суд визнати квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м. спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати частки [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності рівними по ? частці кожному; поділити між [PERSON] та [PERSON] майно набуте за час шлюбу, визнавши за позивачем, [PERSON], право власності на ? частку квартири №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м, залишивши у власності [PERSON] іншу ? частку квартири №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період шлюбу з відповідачкою, який був зареєстрований 08 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста [PERSON], актовий запис №182, та який був розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року, сторони придбали квартиру №37, що розташована на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку №33-А по пр. Миру у м. Кривому Розі, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11 жовтня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-2803 та відповідно зареєстрованим в КП ДОР «КБТІ». Вказана квартира була придбана позивачем разом з відповідачем за спільні кошти, однак була зареєстрована на ім'я відповідача. Враховуючи вимоги норм закону, які діяли на час придбання квартири, позивач вважає, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки нажита подружжям за час шлюбу, а отже йому належить на праві власності належить ? частка [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м. Оскільки відповідач відмовляється розділити спірну квартиру, що порушує його особисті майнові права, він вимушений звернутися до суду з вказаними вище позовними вимогами. Відповідач [PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та поділ спільного майна подружжя, який в подальшому уточнила та в останній редакції від 26.04.2016 року просить у задоволенні [PERSON] про поділ майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності відмовити; визнати за [PERSON]., [INFO], право приватної власності на квартиру №37, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., що розташована на першому поверсі 9-ти поверхового будинку№33а по пр. Мира в м. Кривому Розі, вартістю 177\~480,50 грн.. Крім того просить суд стягнути з [PERSON] на її користь стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування свої вимог зазначила, що вонаперебувала в шлюбу з позивачем за первісним позовом, який був зареєстрований 08 червня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста [PERSON], актовий запис №182, та який був розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року. На підставі свідоцтва про право власності на житло№Дз828, виданого Виконкомом міської \~Ради народних депутатів від 12.05.1994 року, їй та її дочці, [PERSON], на праві приватної спільної власності належала квартира , розташована за адресою: [ADDRESS], та після реєстрації шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом, вона вирішили покращити житлові умови та придбати трикімнатну квартиру. Враховуючи, що у вказаній квартирі була зареєстрована її неповнолітня дочка, вона не мала змоги швидко зняти з реєстрації останню та продати вказану квартиру без рішення виконкому, вона з [PERSON] вирішили взяти кошти на купівлю квартири у борг, та розрахуватись після продажу належної їй квартири. 11.10.1996 р., на підставі договору купівлі-продажу вона придбала трьох кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 20.08.1997 року Рада опіки і піклування виконкому Дзержинської районного ради народних депутатів надала дозвіл на продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у звязку з придбанням квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Отже, позивач за первісним позовом вважає, що спірна квартира була придбана цілком за її за рахунок майна, яке належало їй на праві власності. Окрім придбаної за її власні кошти квартири, за час перебування у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом, ними був придбаний автомобіль марки [PERSON], 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі КL1LA69ZE6B192582, обєм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], та гараж в кооперативі «Гаражний кооператив «95 квартал». За час розгляду справи їй стало відомо, що [PERSON], ще у 2012 році продав автомобіль без її відома, без її нотаріально посвідченого дозволу, тобто незаконно. Таким чином, вона вважає, що оскільки [PERSON] вже отримав свою частину від продажу сумісно набутого майна, а за придбану у шлюбі квартиру розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Миру[ADDRESS], вона розрахувалась коштами від продажу належної їй на праві особистої власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], вона, враховуючи вимоги норм закону, які діяли на час придбання спірної квартири, вона має право на визнання за нею права власності на спірну квартиру, у звязку з цим звернулась до суду з зустрічними позовом. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Також заперечував проти задоволення зустрічного позову та просив відмовити у його задоволенні, оскільки обставини, які зазначені в обґрунтування вказаних вимог не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого представника та просив задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Крім того пояснив, що дійсно він з відповідачкою за час шлюбу купили автомобіль [PERSON], 2006 року випуску,, який в жовтні 2012 року продали [PERSON] в м. Кривому Розі. Всі кошти від продажу вказаного автомобіля отримала відповідачка за первісним позовом. Також, коли у нього з відповідачем був автомобіль, він був членом гаражного кооперативу «Гаражний кооператив «95 квартал» та мав там гараж, де зберігав зазначений автомобіль, однак після продажу останнього, він здав гараж до кооперативу, оскільки гараж не належав йому на праві приватної власності. В свою чергу пояснив, що кошти витрачені на придбання спірної квартири в 1996 році не могли бути коштами відповідача за первісним позовом, так як квартира [PERSON], яка була розташована за адресою: [ADDRESS], була продана лише в 1997 році. Спірну квартиру він купив за свої кошти, за 5\~000 доларів США, на той час він мав свій бізнес, грошей у нього вистачало. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] заперечувала проти первісних позовних вимог та просили у задоволенні уточненого позову відмовити. Уточнений зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. Крім того пояснила, що її довіритель[PERSON] ніякої згоди на продаж автомобіля не давала, оскільки на той час мешкала в Києві. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він наприкінці жовтня 2012 року, точної дати не памятає, в м. Кривому Розі купив автомобіль [PERSON] у [PERSON] Кошти за вказаний автомобіль, в день його продажу приблизно о 9-00 год. ранку, у розмірі 50\~000 грн. він передав [PERSON], після того, як перевірив паспорт останньої, яка зразу поїхала, залишивши його та [PERSON] перереєстровувати вказаний автомобіль. При укладанні договору купівлі-продажу, у [PERSON] питання з приводу посвідченої нотаріально довіреності на дозвіл [PERSON] продати зазначений автомобіль не виникало. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона перебувала в дружніх відносинах з [PERSON] з 1993 року, однак на даний час вони не спілкуються. Вона бачила позивача за первісним позовом декілька разів. [PERSON] в 1996 році хотіла поліпшити свої житлові умови, однак у останньої не вистачало коштів на придбання квартири, яку [PERSON] хотіла придбати на пр. Миру в м. Кривому Розі. [PERSON] у [PERSON] не було, а тому вона у вересні 1996 року дала останній у борг під розписку, в присутності сусідів, 2 000 доларів США, які [PERSON] повинна була повернути через один рік. [PERSON] повернула раніше, на при кінці серпня, початку вересня 1997 року, після чого вона написала в розписці, що претензій до [PERSON] не має та віддала їй розписку. Вислухавши позивача за первісним позовом та його представника, представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні уточненого зустрічного позову належить відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх оспорюванних прав, а суд здійснює правосуддя захищаючи порушенні права осіб у спосіб, визначений законом України. Відповідно до змісту ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України,\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 08 червня 1996 року позивачем і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №182 (а.с.10), який розірваний заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2013 року, яке набрало законної сили 21.05.2013 року (а.с. 11). Також судом встановлено, що 11.10.1996 року, відповідно до змісту договору купівлі-продажу від 11.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №1-2803, [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] та зареєстрована за останню (а.с.12-13). Крім того, в 2006 році [PERSON] та [PERSON] був придбаний автомобіль марки [PERSON], 2006 року випуску, колір сріблястий металик, шасі КL1LA69ZE6B192582, обєм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №474143 від 15.07.2006 року був зареєстрований на [PERSON] (а.с 115). Разом з тим встановлено, що відповідно до довідки-рахунку, серії ДПІ №621370 від 24 жовтня 2012 року, вказаний автомобіль [PERSON], шасі КL1LA69ZE6B192582, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №474143, був придбаний за 54 701 грн. 01 коп. [PERSON] (а.с 116). Відповідно до вимог ст. 22 КпШС України, в редакції від 01.04.1996 року, яка діяла на час правовідносин, які виникли між сторонами з приводу набуття спільної сумісної власності подружжя, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Вимогами ч. 2 ст.\~370 ЦК України\~передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно\~ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК\~\~України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо Дружина та чоловік не домовилися про порядок\~\~поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23\~постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11\~\~\~\~Пленум Верховного Суду України визначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Отже, суд приходить до висновку, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні сумісні кошти придбали наступне майно:\~ -\~11.10.1196 року квартиру [ADDRESS], житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 62,2 кв.м., в якій сторони проживали однією сімєю; - у 2006 році автомобіль марки [PERSON], 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер [NUMBER]. Також встановлено, що автомобіль марки [PERSON], 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер [NUMBER], під час перебування сторін у шлюбі був проданий 24 жовтня 2012 року [PERSON], що підтверджується довідкою-рахунком, серії ДПІ №621370 від 24 жовтня 2012 року (а.с. 116), а також показами останнього наданими в судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи час та мету придбання майна, суд вважає, що на час припинення шлюбу між сторонами 21.05.2013 року, у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] знаходилась квартира [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,4 кв.м., а отже частка кожного із зазначених власників складала по ? частці цієї квартири. Враховуючи вимоги зазначених норм Закону, встановлені обставини справи, інтереси відповідача та позивача, суд приходить до висновку, що спільне сумісне майно подружжя набуте за час шлюбу, а саме [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м., належить розподілити, визнавши за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а відповідачу [PERSON] залишити у власності 1/2 частину цієї квартири,а отже суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом і в цій частині підлягають задоволенню. Приймаючи вказане вище рішення, суд не приймає доводи представника відповідача за первісним позовом про те, що спірна квартира [ADDRESS], була придбана за особисті кошти [PERSON] отримані від продажу квартири [ADDRESS], що на думку представника відповідача за первісним позовом підтверджується рішенням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів №227/9 від 20.08.1997 року, яким надано згоду нотаріальній конторі на продаж останньої вказаної вище квартири [PERSON] від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 73-74), оскільки квартира [ADDRESS], була придбана [PERSON] 11.10.1996 року, відповідно до змісту договору купівлі-продажу від 11.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №1-2803, (а.с.12-13), тобто майже за рік до отримання дозволу на продаж квартири№59 у буд. 50 по пр. Мира в м. Кривому Розі, яка належала на праві власності [PERSON] (а.с. 74, 75, 76). Суд не приймає доводи представника відповідача за первісним позовом з приводу продажу автомобіля марки [PERSON], 2006 року випуску, шасі КL1LA69ZE6B192582, реєстраційний номер [NUMBER], під час шлюбу без згоди позивача за зустрічним позовом [PERSON], оскільки дані обставини спростовуються показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який пояснив, що кошти в сумі 50\~000 грн., за проданий ним у [PERSON] зазначений автомобіль, він передав саме відповідачу за первісним позовом [PERSON], тобто за таких обставин, суд приходить до висновку, що продаж автомобіля був здійснений за згодою останньої. Приходячи до такого висновку, судом також не приймаються до уваги надані представником позивача за зустрічним позовом довідка та табель обліку робочого часу [PERSON] (а.с. 131-132), оскільки вони не відображають час початку та закінчення роботи позивача за зустрічним позовом кожного дня у вказаній організації. Разом з тим, докази у виді показань свідка [PERSON], з приводу надання позивачу за зустрічним позовом [PERSON] у вересні 1996 рокув борг під розписку, в присутності сусідів, 2 000 доларів США, для придбання квартири [ADDRESS], які на думку представника останньої підтверджують факт, що спірна квартира не належить до спільної сумісної власності сторін, суд вважає недостатніми для підтвердження цих обставин, виходячи з нижче зазначеного. Відповідно до вимог ст. 375 ЦК України, яка діяла на час правовідносин які виникли між сторонами, договір позики на суму понад п'ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі. А отже, враховуючи зазначені вимоги норм Закону, суд приходить до висновку, що основним доказом, що підтверджує укладення договору позики між[PERSON] та [PERSON] у вересні 1996 року, має бути договір укладений у письмовій формі, який позивачем за зустрічним позовом суду не наданий, враховуючи покази свідка [PERSON], яка пояснила, що розписка про позику була повернута [PERSON] після повернення останньою коштів. Враховуючи вище викладене, в свою чергу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved