Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що 03.05.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» номерний знак 55820ВІ, під керуванням [PERSON]. Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON]. Гайворонським районним судом Кіровоградської області відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. На момент ДТП між потерпілим та позивачем - ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», був укладений договір добровільного страхування № 72121а5оа від 31.03.2015 р, за яким позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля потерпілого. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страховою відшкодування. На основі рахунка № 000000295-С від 22 травня 2015 року було складено розрахунок страхового відшкодування, страховий акт та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 5917 грн. 10 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 179289 від 11 червня 2015 року. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Тому просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, що складає: 5917 грн. 10 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просять суд відмовити в його задоволенні. Представник відповідача зокрема зазначив, що імя його довірителя є [PERSON], в той час як позов подано до [PERSON], клопотань від позивача про заміну на належного відповідача до суду не заявлено, а тому з цих підстав в позові слід відмовити. Крім того, сума відшкодування отримана Інтер-авто, а не потерпілим [PERSON], відсутній акт виконаних робіт по відновлювальному ремонту, Договір добровільного страхування наземного транспорту та калькуляція ніким не підписано, сума по платіжному дорученню менша, ніж у рахунку фактурі. Тому вказані документи не потрібно враховувати як докази. Також позивач, на думку відповідача, не має права регресного позову, відповідно до ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що був понятим при огляді дорожньо-транспортної події. Автомобілі зіткнулися лоб в лоб, які саме конкретно пошкодження вони мали, на даний час не памятає. Вислухавши відповідача його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» номерний знак 55820ВІ, під керуванням [PERSON]. Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON]. Гайворонським районним судом Кіровоградської області відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Чинність вказаної постанови суду сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП між [PERSON] та позивачем - ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», був укладений договір добровільного страхування № 72121а5оа від 31.03.2015 р, за яким позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля [PERSON] (а.с. 7-8). [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страховою відшкодування (а.с. 11-14). На основі рахунка-фактури № 000000295-С від 22 травня 2015 року (а.с. 21) було складено розрахунок страхового відшкодування (а.с. 20), страховий акт (а.с. 22-23) та сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 5917 грн. 10 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 179289 від 11 червня 2015 року (а.с. 24). Суд не погоджується з думкою представника відповідача та приймає вказані копії документів, як докази, оскільки вони між собою узгоджені та зібрані відповідно до вимог ст. 25 Закону України Про страхування. \~\~\~\~ На підставі ст.993, ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~після сплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні ДТП, що стало причиною заподіяння збитків, тобто до відповідача. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року\~(із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у повному обсязі. При цьому суд вважає, що позивач вірно керувався положеннями ст.993, ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», як правовою підставою своїх позовних вимог та не приймає до уваги з цього приводу заперечення відповідача, оскільки положення Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в цій ситуації не підлягають до застосування. Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо предявлення позову не до тієї особи, оскільки імя відповідача [PERSON], а позов поданий до [PERSON]. При цьому суд бере до уваги те, що відповідно до словника-довідника "[PERSON] імена людей", під редакцією [PERSON], [PERSON] імя [PERSON] та [PERSON] є тотожними. Згідно\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн. \~\~\~\~ На підставі вищевикладеного та ст.ст.\~1166,\~1187,\~1191 ЦК України,\~

Outcome: approved