Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , відділу реєстрації Виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] . У будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є донькою позивача та з 20 червня 2017 року не проживає за вказаною адресою. Оскільки, відповідач не проживає з ним у його будинку з 2017 року, з реєстраційного обліку не знялася, спільний побут не веде, її реєстрація перешкоджає йому у користуванні та розпорядженні будинком в повній мірі, тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком та зняти з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла її заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач - представник Старобільської міської ради Луганської області в особі голови не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії рішення Старобільського районного суду від 18 січня 2017 року , технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , власником його є в позивач, Ѕ частка та відповідач [PERSON] Ѕ частка. Згідно довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області від 02.09.2019 року за № 66 у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ,1966 р.н., [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 1999 р.н. (яка в будинку не мешкає з 20.07.2017). Факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою управління ДМС України в Луганській області. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись з будинку відповідач перешкоджає позивачеві володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому будинком, порушує вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки реєстрація (прописка) відповідача у належному позивачеві будинку позбавляє його права користуватися ним, а також змушує нести зайві затрати по сплаті платежів по утриманню будинку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, тому, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради, відповідач [PERSON] не проживає у вказаному у позові будинку з 20.06.2017., крім того, у наданій на адресу суду письмовій заяві не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , відділу реєстрації Виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved