Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач 25.01.2021 звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.06.2015 у справі № 702/639/15-ц стягнуто аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 000 грн, починаючи з 18.05.2015 до досягнення дітьми повноліття. З часу прийняття рішення судом погіршилось її з дітьми матеріальне становище. З 2015 року значно зросли ціни на одяг, продукти харчування. В 2015 році розмір прожиткового мінімуму дитини віком від 6 до 18 років становив 1 286 грн, а в 2021 році зріс до 2 395 грн. На день подання даного позову розмір аліментів, визначений рішенням суду значно менший прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Коштів не вистачає на придбання одягу, ліків, продуктів харчування. Сплачуваних відповідачем аліментів недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач працює, але місце роботи їй невідомо. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.06.2015 у справі № 702/639/15-ц з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 000 грн та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видій його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 27.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання). 25.02.2021 подав на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити; у зв`язку з сімейними обставинами просить справу розглядати у його відсутність. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Суд заслухавши думку позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.06.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1000 гривень 00 коп. щомісяця, починаючи з 18.05.2015 і до досягнення дітьми повноліття. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] , виданим 16.01.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області та серії [NUMBER] , виданим 02.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, відповідно (а.с. 8 - 9). Як вбачається з довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 327 від 15.12.2020 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи від 11.12.2020 № 1558 [PERSON] працює у ВАТ «Монфарм» та за період з 01.12.2019 до 30.11.2020 отримала дохід у розмірі 123 523,53 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом прийнято до уваги, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. З заяви про зміну способу стягнення аліментів вбачається, що позивачем, з якою проживають діти, обрано спосіб стягнення аліментів саме у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів. Суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, який визначено позивачем до суду не подав, позов визнав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім. Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дітей. Отже, враховуючи вищевикладене та положення ст.192 СК України, суд дійшов до переконання про наявність достатніх підстав для зміни способу стягнення аліментів, встановлених рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.06.2015 у справі № 702/639/15-ц, провадження №2/702/199/15 в твердій грошовій сумі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання коштів від батька відповідно до положень Закону. З урахуванням висновку про наявність підстав для задоволення позову, суд вважає за необхідне відкликати виконавчий лист № 702/639/15-ц, виданий 17.06.2015 Монастирищенським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1000 гривень 00 коп щомісяця, починаючи з 18.05.2015 і до досягнення дітьми повноліття, з дня набрання рішенням законної сили та долучити його до матеріалів справи. Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved