Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKP0GL0000000001 від 20.08.2008р. (далі Догові) в сумі 9481,93 доларів США, що за курсом 15,41 складає 146116,56 грн., вказуючи, що 20.08.2008 року між банком та відповідачем укладено вказаний Договір, відповідно до якого банк надав їй кредитні кошти на строк до 20.08.2023р. у розмірі 10215,67 доларів США. За користування кредитом відповідач зобов'язалась щомісяця в період з 20 по 25 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки у розмірі 1,46% на місяць на суму залишку заборгованості. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов'язання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 05.12.2014р. сума заборгованості за кредитом складає 9481,93 доларів США що за курсом 15.41 дорівнює 146 116грн. 56коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача Кулик В.В. надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 14.04.2015р. визнав позов частково, вказуючи, що банк не дотримався правил досудового вирішення спорів, оскільки банк до звернення до суду з позовом не направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту. Крім того, банк не ставить питання щодо розірвання кредитного договору. В судове засідання 23.04.2015р. представник відповідача надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2008р. між Банком та відповідачем укладено кредитний договір №NKP0GL0000000001, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10215,67 доларів США на споживчі цілі строком до 20.08.2023р. зі сплатою відсотків в розмірі 1,46% на місяць на суму залишку заборгованості. За умовами Дорогу відповідач зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання здійснюючи платежі відповідно до графіку в період з 20 по 25 число кожного місяця (п.8.1). Відповідно до п.5.3 Договору при порушені позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн. + 5% від суми позову. Крім того, п. 8.4 Договору визначено, що при порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочи, але не менше 1 грн. В порушення умов Договору відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів, так останнє погашення по кредиту відповідачем було здійснено 20.05.2014р. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 05.12.2014р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 9481,93 доларів США, що за курсом 15,41грн. до 1 долара США складає 146116,56 грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 8042,24 долара США, за процентами - 855,97 доларів США, пеня - 116,75 доларів США, штрафи - 16,22 долара США (250грн.) + 450,75 долара США. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. На підставі вище викладеного, враховуючи, що визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Посилання представника відповідача на те, що Банк під час звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором не заявив позовну вимогу про розірвання Договору та не направив відповідачу досудової вимог про дострокове повернення заборгованості за Договором не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до п.2.3.3. Договору Банк на власний розсуд має право змінити умови договору, зажадавши від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за Договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення або розірвати договір у судовому порядку. Рішенням Конституційного суду України від9 липня 2002 року (Справа N 1-2/2002 N 15-рп/2002) визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Таким чином, Банк обрав спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про дострокове повернення заборгованості за Договором, що не суперечить чинному законодавству та умовам Договору. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1461,17 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved