Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В позовній заяві вказує, що позивач на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2009 є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані - позивач, її син [PERSON] та донька [PERSON] , однак останні, в данній квартирі не мешкають. [PERSON] ще в 2007 році зібрала всі свої речі та виїхала з вищезгаданої квартири, та до теперішнього часу не змінила місця своєї реєстрації, місце мешкання її не відомо, добровільно припинити реєстрацію відповідач відмовляється. Крім того, відповідач [PERSON] ще в 2017 році зібрав всі свої речі та виїхав з вищезгаданої квартири, та до теперішнього часу не змінив місця своєї реєстрації, місце мешкання його позивачу не відомо, добровільно припинити реєстрацію відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позивачем [PERSON] у судове засідання 27.01.2021 надано заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення на адресу реєстрації судових повісток, що повернулись до суду з відміткою установи пошти «адресат відсутній». За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З метою недопущення порушення прав відповідачів на подання відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, тощо, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд даної цивільної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Відповідачі відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачів не надходили. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2009 є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані - позивач, її син [PERSON] та донька [PERSON] , однак останні, в данній квартирі не мешкають. Відповідач [PERSON] в 2007 році зібрала всі свої речі та виїхала з вищезгаданої квартири, та до теперішнього часу не змінила місця своєї реєстрації, місце мешкання її не відомо, добровільно припинити реєстрацію відповідач відмовляється. Крім того, відповідач [PERSON] ще в 2017 році зібрав всі свої речі та виїхав з вищезгаданої квартири, та до теперішнього часу не змінив місця своєї реєстрації, місце мешкання його позивачу не відомо, добровільно припинити реєстрацію відповідач відмовляється. Згідно копії рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2009 визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до копій Витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно та технічного паспорту, які наявні в матеріалах цивільної справи, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . Згідно довідки від 10.07.2020, яка видана головою ЖБК «Кристал-12», відповідач по справі [PERSON] з 2007 не мешкає за адресою [ADDRESS] , та відповідач [PERSON] з 2017 не мешкає за вищезазначеною адресою. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстровані, але не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] За адресою реєстрації [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] з 2007 року [PERSON] з 2017 не проживають, особисті речі відповідачів у спірній квартирі відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідачі не несуть, перешкоди в користуванні житловим приміщенням позивач не створював. Вказані обставини відповідачами не спростовано. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності квартири, чим порушує право власності позивача, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved