Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], третя особа Північна селищна рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Донецька область, м.Торецьк. с.Озарянівка, вул.Суворова, 11 на підставі Свідоцтва про права на спадщину за законом від 31.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-797. Разом з позивачем у будинку зареєстрована його дружина [PERSON], племінник [PERSON] та племінниця відповідач по справі [PERSON]. Однак, [PERSON] не проживає у вказаному вище приміщенні з 2012 року у звязку із особистими обставинами. Витрат, повязаних зі сплатою комунальних послуг вона не несе, участі в утриманні житлового приміщення не приймає. У звязку з тим, що в будинку зареєстрована відповідач по справі, [PERSON] позбавлений можливості оформити субсидію. Відповідач не має бажання добровільно та самостійно знятися з реєстрації за адресою проживання позивача. Таким чином, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме житловим будинком за адресою: Донецька область, м.Торецьк (колишні назва м.Дзержинськ), смт.Північна (колишня назва смт.Кірове), селище Озарянівка, вул.Суворова, буд.11. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовної заяви не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надавала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст.383\~ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті\~316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391\~ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~ЖК УРСР). У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за законом від 31.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-797, та витягу про державну реєстрацію прав з КП «Бюро технічної інвентаризації м.Дзержинська» №31607920 від 11.10.2011 року, власником житлового будинку за адресою: Донецька область, м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ), смт.Курдюмівка,\~вул.Суварова,11, є [PERSON] (а.с.18, 19). З Актів вуличного комітету від 03.07.2017 року, 15.10.2017 року, 23.03.2018 року, 16.07.2018 року та відповіді Виконавчого органу Північної селищної ради від 25.09.2018 року вбачається, що за адресою: Донецька область, м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ), селище Озарянівка, вул.Суворова, буд.11 зареєстрована відповідач по справі [PERSON] (а.с.24-27, 40). Судом встановлено, що з січня 2012 року відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні, що підтверджується актами вуличного комітету від 03.07.2017 року, 15.10.2017 року, 23.03.2018 року, 16.07.2018 року (а.с.24-27). Таким чином, позивач [PERSON], як власник вказаного житла, має право володіти, користуватися та розпоряджатися будинком на власний розсуд, використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~\~\~ Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] в будинку позивача обмежує його права, як власника, і він на підставі ч.3 ст.346\~ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується залученою до справи квитанцією про його оплату (а.с.3).

Outcome: approved