Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.02.2021 року звернулась до суду з позов про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона позивач по справі [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] » являється онукою [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала на ім`я [PERSON] позивача заповіт, відповідно до якого, заповідала все її майно позивачу [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус своєю постановою від 13.01.2021 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у встановлений законом строк не подала заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст. 1270 ЦК України пропустила строк для прийняття спадщини, не надала доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається, такою, що не прийняла спадщину та надано роз`яснення про необхідність звернутися до суду про встановлення факту прийняття спадщини. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Крім того зазначає, що у 2012 році її бабуся [PERSON] тяжко захворіла. Останні три роки постійно лежала, і її стан здоров`я значно погіршився, не могла обходитися без сторонньої допомоги, тому змушена була її постійно доглядати та проживати з нею. Після смерті бабусі вона вступила в управління спадковим майном, оскільки доглядала за нею, допомагала по господарству, купляла ліки, здійснювала поховання. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Тому позивачка просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом в цілому, а саме на квартиру [ADDRESS] . Актом з місця проживання підтверджується той факт, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває на реєстраційному обліку в [ADDRESS] на день смерті бабусі [PERSON] проживала з нею в квартирі [ADDRESS] , здійснила її поховання та розпорядилась її майном під час поховання. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. 15.02.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу передано в провадження судді Ткаченкові А.В. (а.с.19). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (а.с.23-25). 09.03.2021 року на виконання ухвали суду, від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори для долучення до матеріалів справи надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 29-41). Ухвалою суду від 17.03.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.45-46). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Третя особа Державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. до зали судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що вона мешкає за адресою [ADDRESS] , мешкає за цією адресою вже 43 роки. Позивачка [PERSON] являється її сусідкою, і проживає разом з нею на одній площадці в квартирі [ADDRESS] . За даною адресою позивачка проживала разом з бабусею [PERSON] , як до її смерті так и по теперішній час. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, допитавши свідка, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 квітня 1994 року виданого УЖКГ міськвиконкому на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-10,40). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] ( а.с.36). Згідно довідки ЖЕО №35 на момент смерті [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.05.1977 року по день смерті [INFO] . Склад його сім`ї [PERSON] , 1937 р.н. (а.с.35 зворот). За життя [PERSON] 19.05.2011 року склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М., відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] (а.с.11,32). Згідно свідоцтва про шлюб, 21.08.2015 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 6, 12, 39 зворот). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] (а.с.13, 31). Відповідно до довідки про надання інформації щодо зареєстрованих осіб, відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради повідомляє, що, [PERSON] , [INFO] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.06.1972 р. по 08.06.2016 р. На день смерті [PERSON] , [INFO] за вищезазначеною адресою зареєстрованих осіб не значиться (а.с.31 зворот). 30.12.2020 року [PERSON] звернулася з заявою до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.30 зворот). Постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. від 13.01.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадкоємиця пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не надала, документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавицею, запропоновано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.14. 41). Згідно акту про проживання особи без реєстрації від 22.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] , постійно проживала на час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , разом з померлою [INFO] [PERSON] . Проживає без реєстрації і по теперішній час (а.с.15). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. Так, з матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала її онука [PERSON] , яка мешкала разом зі своєю бабусею [PERSON] до дня її смерті [INFO] , актовий запис № 831 від 18.05.2016 року (а.с.13). Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивачеві необхідно для реалізації свого права права на прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка будучи під присягою, пояснила, що позивач проживала разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] по день смерті [PERSON] , так і по теперішній час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливим позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Протягом передбаченого ст. 1270 ЦК України строку позивач від спадщини не відмовлявся. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У\~ст.1218 ЦК України\~зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1268 ЦК України, встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона успадковує усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві за життя та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Витрати по справі відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає віднести за\~рахунок позивача.

Outcome: approved