Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Калуський міжрайонний прокурор 17 червня 2015 року звернувся до суду з позовом в інтересах пенсіонера [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозитного вкладу . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.02.2015 року був внесений депозит у сумі 70 тис. грн.. за договором - заявою № 300131/165987/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті від 02.02.2015 року на 1 місяць, з відсоткою ставкою 25% річних. Внесення коштів підтверджується меморіальним валютним ордером № 33846 від 02.02.2015 року та квитанцією №7 від 02.02.2015 року. На час подання позовної заяви до суду відповідач не повернув позивачу банківський вклад у сумі 70 тис. грн.. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача про повернення депозиту, проте безрезультатно. Також позивач просить стягнути в користь [PERSON] 70 тис. грн.. депозиту, три проценти річних та збитки від інфляції. Позивач - Калуський міжрайонний прокурор Ільків Ю.Я. та Шинкар Н.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю у просять стягнути з відповідача 70 000 грн. вкладу, три проценти річних у сумі 1329 грн. , 20 790 грн. збитків від інфляції. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про повернення судової повістки . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. 02.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», Банком та [PERSON] був укладений договір-заява № 300131/165987/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті й згідно п. 1 якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті у сумі 70 тис. грн.. (а.с. 10). Внесення [PERSON] коштів за укладеним договором підтверджується меморіальним валютним ордером № 33846 від 02.02.2015 року та квитанцією №7 від 02.02.2015 року (а.с. 11). [PERSON] 02.03.2015 року зверталася до відповідача з заявою про повернення депозиту й 04.03.2015 року відповідачем надана відповідь на заяву позивача, однак кошти , крім процентів , не виплачені (а.с. 12-13). П. 1 договору-заяви № 300131/165987/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті від 02.02.2015 року встановлений строк договору з 02.02.2015 року по 02.03.2015 року. Відповідно до п. 2 укладеного договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 25 % річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. П. 6 договору-заяви передбачено що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних Умов. У відповідності з п. 7 договору строк розміщення вкладу, визначений п.1 цього договору-заяви не може бути продовжений сторонами. Згідно ст. 509, 599 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс/13 від 25.12.2013 року, зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Таким чином, судом встановлено, що по закінченню строку дії договору [PERSON] звернулася до Банку із заявою про повернення банківського вкладу та сплати процентів, чим засвідчила свій намір припинити дію договору (а.с.12). У зв'язку з цим Банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 02.03.2015 року. Проте, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернув позивачу лише відсотки, нараховані на вклад, чим порушив свої грошові зобов'язання. Тобто банк неналежно виконав взяті на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору-заяви № 300131/165987/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті від 02.02.2015 року, що спричинило його істотне порушення, тим самим позбавило вкладника права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу у сумі 70000 підлягають задоволенню. Згідно ст.. 611, 625 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, із відповідача слід стягнути інфляційні втрати за період з 03.02.2015 року по 20.10.2015 року в сумі 20 790 грн. На підставі ст. 625 ЦК України, також підлягають задоволенню вимоги про стягнення трьох процентів річних у сумі 1329 грн. з наступного розрахунку: (70000 грн. (сума депозитного вкладу в гривнях) х 231 (кількість днів прострочки з 03.03.2015 року по 20.10.2015 року) : 365 (кількість днів у році) х 0,03 = 1329 грн. Ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачає, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", в редакції, чинній на день звернення до суду з позовом, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Виходячи із вищевикладеного, суд, вважає, що позовні вимоги Калуського міжрайонного прокурора в інтересах [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозитного вкладу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved