Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Право власності на квартиру вказані особи набули в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] ( [PERSON] , [PERSON] - батьки спадкодавця, [PERSON] - дочка спадкодавця), що підтверджується відповідними правовстановлюючими докумантами. [PERSON] в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] заявила позов до [PERSON] , [PERSON] , за яким просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] - житлову кімнату [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - житлову кімнату [ADDRESS] , площею 25,5 кв.м., лоджію І, пл. 1,5 кв.м., інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні співвласників, а також просила зобов`язати КП "Житлосервіс" розподілити особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Позов мотивовано тим, що відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні квартирою. Позов було прийнято до провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Борденюка В.В., відповідно до його ухвали від 19.05.2016 року. У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Борденюка В.В., справу прийнято до провадження цього складу суду, про що суддею 03.03.2017 року постановлено ухвалу. Ухвалою суду від 24.07.2017 року до спільного розгляду прийнято зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , за яким вони просили припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , з виплатою їй грошової компенсації в сумі 173042,67 грн., та визнати за ними права власності на цю частку квартири. На забезпечення позову відповідачами внесена на депозит суду сума компенсації. Позов мотивований тим, що сторони не можуть спільно користуватись квартирою, через взаємну неприязнь. В ході розгляду справи сторони погодили, що вартість 1/3 часки спірної квартири становить 800000 грн., про що подали спільну заяву. Відповідачі внесли на депозит кошти, відповідно до означеної суми. В період з 18.010.2017р. по 11.04.2019р. провадження у справі було зупинене, у зв`язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. [PERSON] досягла повноліття, вступила у справу самостійно, змінила вимоги позову в частині порядку користування квартирою, і просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] - житлову кімнату [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - житлову кімнату № 4 площею 19,4 кв.м., інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні співвласників. В судовому засіданні сторони наполягали на своїх вимогах, надали пояснення, що зводяться до викладеного в їх заявах. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, на вирішення справи треті особи поклались на розсуд суду. Вислухавши сторони, допитавши заявлених свідків, та зібрані докази суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає зустрічний позов, в задоволенні ж первісного позову слід відмовити, за необґрунтованістю, з огляду на таке. Так, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 155 ЖК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Експерт Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз Гучко О.В. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи прийшла до висновку, що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою встановити не вбачається можливим, оскільки кімната № 5 площею 25,5 кв.м. на момент проведення дослідження не є відокремленим приміщенням, з технічної точки зору виділ 1/3 частки квартири [ADDRESS] не видається можливим. (див. висновок експерта від 04.04.2019р.- т. 1, а.с. 225). В судовому засіданні експерт детально роз`яснила свій висновок і додатково пояснила, що виділ частки спірної квартири в натурі з технічної точки зору є неможливий. Разом з тим, сторони в суді заявляли, що спільно користуватись квартирою вони не можуть, через неприйняття один одного. Це ж підтвердили в суді і допитані свідки. Сторона позивача неодноразово, в тому числі і в ході розгляду справи, пропонували відповідачам викупити частку квартири позивача, або ж навпаки відчужити свої частки квартири на користь позивача, або ж продати квартиру разом, а виручені кошти поділити відповідно до часток у праві власності. Проте, відповідачі останні два варіанти відхилили, за неприйнятністю, а щодо першого варіанту сторони не зійшлись в ціні. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. В частині першій ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї ж статті, даний перелік не є вичерпним, право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема цією нормою встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та за умов попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Отже, для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї ж статті. З аналізу наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що спільне користування сторонами спірною квартирою є неможливим, виділ частки позивача в натурі, з технічної точки зору, є неможливим, припинення права власності позивача на частку квартири з виплатою грошової компенсації не завдасть істотної шкоди її інтересам. Останній висновок заснований на тому, що сторони раніше не виключали можливість продажу позивачем своєї частки квартири саме відповідачам, сума компенсації за відступлення частки у праві власності позивачем погоджена, за компенсаційні кошти в місті Києві, з огляду на загальнодоступні дані, реально придбати досить пристойну однокімнатну квартиру. До того, ж позивач, на даний час, має житло (постійно проживає з матір`ю). Тому суд, на вирішення спору по суті, вважає за можливе визнати за відповідачами право власності на 1/3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , припинивши таке право [PERSON] , з виплатою їй грошової компенсації в сумі 800000 грн., тим самим задовольнити зустрічний позов. Наведені висновки суду виключають можливість задоволення первісного позову. Сторони заявили, що витрати понесені ними на забезпечення розгляду справи та правничу допомогу, кожен залишає за собою, що не суперечить чинному процесуальному законодавству. Заходи забепечення позову судом не вживались. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 365 ЦК України,

Outcome: approved