Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт, що має юридичне значення про те, що вона являється рідною племінницею померлих [PERSON] та [PERSON] . Встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав. В судове засідання заявник не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи не висловив своєї думки з приводу заяви. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2008 року (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2010 року (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Житомирської державноїх нотаріальної контори Житомирської області №341/02-31 від 10.02.2020 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, належні [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували б родинні зв`язки останніх та у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку (а.с. 12-14). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25.02.2020 року №353 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно були рідними тітками заявниці, [PERSON] (а.с. 11). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Крім того, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved