Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання сина [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлення опіки над ним шляхом призначення опікуном [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заявниця вказує, що [PERSON] є її усиновленим сином, який з народження має фізичні вади та хронічні психологічні захворювання. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра в Савранській ЦРЛ та має помірну розумову відсталість радіально органічного генезу з порушенням поведінки, недорозвиненість мови першого рівня. Крім того, [PERSON] має безстрокову другу групу інвалідності з дитинства, погано розмовляє та не розуміє навколишню ситуацію, має неконтрольовану поведінку. Нездатний сам забезпечувати свої побутові потреби. [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відсутність рішення суду про визнання недієздатним [PERSON] ставить під загрозу захист його здоров`я, його майнові та немайнові інтереси. У зв`язку з цим заявниця [PERSON] звернулася до суду з цієї заявою. 22.03.2021 ухвалою Савранського районного суду Одеської області прийнято справу до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 14.04.2021. 14.04.2021 в судовому засіданні заявниця [PERSON] заявила клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану [PERSON] та здатності усвідомлювати ним значення своїх дій та (або) керувати ними. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 14.04.2021 року провадження у справі було зупинене для проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи. 06.07.2021 року до суду надійшов Висновок судово-психіатричного експерта №281 від 26.05.2021 з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 04.08.2021 провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Савранської селищної ради Одеської області Рябецька О.Г.не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, заслухавшипояснення сторін, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є її усиновленим сином заявниці, який з народження має фізичні вади та хронічні психологічні захворювання. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра в Савранській ЦРЛ та має помірну розумову відсталість радіально органічного генезу з порушенням поведінки, недорозвиненість мови першого рівня. Крім того, [PERSON] має безстрокову другу групу інвалідності з дитинства, погано розмовляє та не розуміє навколишню ситуацію, має неконтрольовану поведінку. Нездатний сам забезпечувати свої побутові потреби. [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відсутність рішення суду про визнання недієздатним [PERSON] ставить під загрозу захист його здоров`я, його майнові та немайнові інтереси. У зв`язку з цим заявниця [PERSON] звернулася до суду з цієї заявою. Згідно з частиною 1, 3 статті 296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Враховуючи, що [PERSON] є усиновленим сином заявниці - [PERSON] суд вважає, що [PERSON] є належною заявницею. У відповідності до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як випливає із змісту абзацу другого частини 1 статті 30 ЦК України до змісту цивільної дієздатності входять наступні елементи: а) здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав; б) здатність самостійно здійснювати набуті цивільні права; в) здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки; г) здатність самостійно виконувати цивільні обов`язки; д) здатність нести відповідальність у разі невиконання цивільних обов`язків. Цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від ступеня усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керувати ними. В свою чергу зрілість психіки залежить від віку і душевного здоров`я людини. Тому, на відміну від цивільної правоздатності, яка є рівною (ч. 1 ст. 26 ЦК України), єдиного для всіх фізичних осіб обсягу цивільної дієздатності не існує. Відповідно до частин 1, 2 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до статті 3 Закону "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. З висновку судово-психіатричної експертизи № 281 від 26.05.2021 КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради вбачається, що [PERSON] [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості резидуально - органічного ґенезу з емоційно - воловими порушеннями» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.18 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 47-49). Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно з частинами 1-3 статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно положеннями частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. У відповідності до положень статей 58, 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частиною 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Згідно з положеннями статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з частиною 2 статті 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Суд при призначенні опікуна взяв до уваги можливості заявниці [PERSON] виконувати опікунські обов`язки, стосунки між нею та підопічним, оскільки від її матеріального стану, житлових умов залежить подальша доля підопічного. Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявниця бажає та має можливість бути опікуном над [PERSON] , є його прийомною матір`ю, не обмежена у своїй цивільній дієздатності, фактично доглядає за [PERSON] , суд вважає вимоги заявниці законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, в зв`язку з чим заява про визнання особи недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню. Відповідно до частин 6-9 статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Суд встановив, що внаслідок свого психічного стану [PERSON] самостійно не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю, а тому, суд вважає за можливе визнати його недієздатним строком на два роки. Суд вважає, також за необхідне призначити [PERSON] опікуна, його прийомну мати [PERSON] .. Також, суд роз`яснює заявниці, що зі спливом дворічного строку, на який [PERSON] визнано недієздатним, вона може не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним. Згідно з частиною 5 статті 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Відповідно до частин 1, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з положеннями статті 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved