Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Сілецької сільської ради Кам'янка -Бузького району Львівської області, в якому просить визнати за ним право власності після реконструкції на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у [INFO] після смерті [PERSON] він успадкував ? житлового будинку [ADDRESS] та в подальшому здійснив його реконструкцію. Під час реконструкції було частково змінено площу житлових приміщень та самого будинку. 03.02.2017 року він придбав другу половину вказаного будинку, а також у жовтні 2017 сільська рада надала йому у власність земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок, тому на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво. Ухвалою суду від 27.02.2018 провадження в справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Старояричівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області в судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просить справу розглянути в його відсутність та вирішити на розсуд суду. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 20.03.2015 державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? житлового будинку [ADDRESS] разом з відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно витягу з Державного реєстру реєстрових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2015 власником 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.03.2015, державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори(а.с.15). Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 05.12.2017 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS], на підставі рішення Старояричівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області від 13.10.2017.(а.с.7) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 03.02.2017 [PERSON] є власником ? житлового будинку за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу, виданого 03.02.2017 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шемченко І.Я.(а.с.20) 20.02.2017 на замовлення позивача Червоноградським МБТІ виготовленого технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. (а.с.80) Разом з тим, відповідно до звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку з прибудовою по [ADDRESS] вбачається, що згідно результатів проведеного технічного обстеження об'єкта житлового будинку з прибудовою по [ADDRESS], що знаходиться у власності [PERSON] встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації(а.с.27) Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних положень закону. Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз положень ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку, що за загальним правилом, закріп\-леним у ч.2 вказаної статті особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Водночас згідно з ч.3 ст.376 ЦК право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як встановлено судом позивач у [INFO] отримав у спадок житловий будинок [ADDRESS] та самовільно здійснив його реконструкцію. В подальшому на підставі рішення Старояричівської сільської ради від 13.10.2017 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS], тобто під вже збудований житловий будинок. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 постанови від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" вказав, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення. Беручи до уваги те, що позивач здійснив реконструкцію житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, яка в подальшому була надана йому під уже збудоване нерухоме майно, а надання земельної ділянки забудовнику під уже збудоване нерухоме майно в силу положень ч. 3 ст. 376 ЦК України є єдиною умовою для визнання права власності на об'єкт нерухомості за такою особою, причому ч. 3 ст.376 ЦК, на відміну від ч.5 цієї статті, не ставить набуття права власності особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, у залежність від відповідності виконаних робіт державним будівельним нормам і правилам та порушення прав третіх осіб або суспільних інтересів (постанова Верховного Суду України від 28 січня 2015 року №6-225цс14), то суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved