Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач 02.10.2014 року звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем 31 березня 2009 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Інших дітей, непрацездатної дружини у відповідача немає. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця с. Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області, аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача 400 (чотириста) грн.. за надання юридичної допомоги. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить суд справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін народився син: [PERSON], [INFO], актовий запис №169 від 27 травня 2009 року. (а.с.4). Згідно довідки від 01.10.2014 року виданої квартальним комітетом №10, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] з сином [PERSON], [INFO] (а.с.5). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 02.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи є договір №02-10/14 про надання юридичних послуг від 02.10.2014 року (а.с.9), а також квитанція №105 до договору №02-10/14 від 02.10.2014 року, що документально підтверджують витрати позивачки на правову допомогу у розмірі 400 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved