Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 20.08.2017 житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 55.8 м.2, житловою 30.1 м.2, земельної ділянки, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, площею 0.25 га, кадастровий номер 2323085100:08:002:0027, земельної ділянки, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0.35 га кадастровий номер 2323085100:08:002:0028, розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладеним між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] , діючою як представником [PERSON] , та визнати право власності на вказане майно. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.08.2017 позивачка [PERSON] з [PERSON] склали договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та двох земельних ділянок, які розташовані по цій же адресі, загальною площею 0.6 га. Діючи згідно домовленості, позивач передала за майно грошові кошти в сумі склала 3700 доларів США. Відповідач, отримавши грошові кошти, писала розписки, а в липні 2017 дозволила використовувати будинок, передавши при цьому всі оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Згідно змісту п.6 договору від 20.08.2017, право власності у набувача (покупця) виникає з моменту підписання угоди, тобто з 20.08.2017. Але в зазначений строк здійснити переоформлення будинку не було можливості, в зв`язку з відсутністю достатньої кількості грошових коштів у відповідача, перереєстрація так і не була проведена. На теперішній час позивачу не відомо місцезнаходження [PERSON] . Таким чином, [PERSON] позбавлена можливості в повній мірі реалізовувати своє право власності, яке полягає у володінні, користуванні та розпорядженні приналежним їй майном, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 04 лютого 2020 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності; відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 13 лютого 2020 року на 13 годину 45 хвилин у залі судового засідання в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, буд. № 11. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 55.8 м.2, житловою 30.1 м.2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.1997/а.с.10/. Крім того, [PERSON] належали земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер 2323085100:08:002:0027 та земельна ділянка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га, кадастровий номер 2323085100:08:002:0028, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Ю-Т 30057 від 10.07.2001, виданого Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області та Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.08.2017/а.с.16-18/. Відповідно до копії свідоцтва про народження, відповідачка по справі [PERSON] народилася [INFO] , мати якої - [PERSON] , батько - [PERSON] /а.с.9/. Відповідач [PERSON] мала довіреність від матері [PERSON] на реалізацію вказаного будинку та земельної ділянки, що підтверджується копією довіреності від 31.05.2017 посвідченої приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О., зареєстровано в реєстрі за № 1878/а.с.17-18/. 20.08.2017 позивачка [PERSON] з відповідачкою [PERSON] склали договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер 2323085100:08:002:0027; земельної ділянки, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га, кадастровий номер 2323085100:08:002:0028, що розташовані за адресою: [ADDRESS] /а.с.19/. Відповідно до п. 4 вказаного договору купівлі-продажу, продаж вказаного будинку та двох земельних ділянок вчинено за домовленістю сторін на суму 3700 доларів США. Позивач [PERSON] сплатила вартість вказаного будинку та земельних ділянок до підписання цього договору, згідно відповідних розписок від 05.06.2017 на суму 700 доларів США, від 27.07.2017 на суму 1300 доларів США, від 12.08.2017 на суму 1700 доларів США/а.с.21-22/. Відповідно до п. 11 вказаного договору купівлі-продажу, продавець сумісно з покупцем у термін 90 діб з дня підписання даного договору зобов`язаі здійснити за власний рахунок в рівних долях (по 50%) нотаріальну реєстрацію даного договору та здійснити перереєстрацію переходу права власності від [PERSON] , представником якої є [PERSON] на [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.23/. В обгрунтування позову, позивач вказує, що в зазначений строк здійснити переоформлення будинку не було можливості, в зв`язку з відсутністю достатньої кількості грошових коштів у відповідача, перереєстрація так і не була проведена. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно абз. 1 п.37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вказаний договір купівлі-продажу від 20.08.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Однак, через ухилення відповідача [PERSON] від нотаріального посвідчення договору, позивач [PERSON] позбавлена можливості в повній мірі реалізовувати своє право власності, яке полягає у володінні, користуванні та розпорядженні приналежним їй майном. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] є цілком законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved