Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить суд: визнати недієздатною громадянку [PERSON] , [INFO] ; встановити над громадянкою [PERSON] , [INFO] , опіку та призначити опікуном її матір - [PERSON] , посилаючись на такі обставини. Згідно позовної заяви, заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Заявниця стверджує, що з моменту народження [PERSON] є інвалідом. До досягнення нею 16 річного віку та надалі, дитина проживає разом з заявницею, [PERSON] постійно доглядає за нею, піклується, годує, лікує, здійснює все необхідне для своєчасного її обстеження. Так, за результатами обстеження КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради було встановлено діагноз - важка розумова відсталість резідуально - органічного ґенезу, складний тип олігофренічного дефекту та рекомендовано нагляд районного психіатра і направлено документи до МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності. В ході огляду [PERSON] та документів Спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією [PERSON] визнано інвалідом з дитинства, призначено групу інвалідності - перша «А» та встановлена інвалідність - безстроково, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 719515 від 04.11.2019 року. За висновком МСЕК вона потребує постійного стороннього догляду. Заявниця стверджує, що її донька не може усвідомлювати значення своїх дій та знаходиться на її утриманні та догляді. Заявниця зазначає, що [PERSON] , в наслідок психічної хвороби, не має можливості мешкати самостійно та потребує догляду і встановлення над нею опіки. Заявниця має бажання і можливість стати опікуном для [PERSON] , оскільки вона та її донька проживають разом з народження [PERSON] , заявниця піклується про неї, тому [PERSON] звернулася до суду з відповідною заявою. Заявниця в судове засідання з`явилась, заяву підтримувала та просила задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання з`явилась, заяву підтримувала та просила задовольнити. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про визнання громадянки - [PERSON] недієздатною підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , запис №20011106-07367, виданий 02.03.2018 року, орган, що видав: 5114, дійсний до: 02.03.2022 року . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №20. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВОМ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2009 року. Згідно ч. 1, 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , та заявниця і її донька проживають разом з моменту народження [PERSON] , а тому суд вважає, що [PERSON] є належною заявницею. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як випливає із змісту абзацу другого ч. 1 ст. 30 ЦК України до змісту цивільної дієздатності входять наступні елементи: а) здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав; б) здатність самостійно здійснювати набуті цивільні права; в) здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки; г) здатність самостійно виконувати цивільні обов`язки; д) здатність нести відповідальність у разі невиконання цивільних обов`язків. Цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від ступеня усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керувати ними. В свою чергу зрілість психіки залежить від віку і душевного здоров`я людини. Тому, на відміну від цивільної правоздатності, яка є рівною (ч. 1 ст. 26 ЦК України), єдиного для всіх фізичних осіб обсягу цивільної дієздатності не існує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Згідно медичної документації [PERSON] , судом встановлено, що за результатами обстеження КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради було встановлено діагноз - важка розумова відсталість резідуально-органічного ґенезу, складний тип олігофренічного дефекту та рекомендовано нагляд районного психіатра і направлено документи до МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності. В ході огляду [PERSON] та документів Спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією [PERSON] визнано інвалідом з дитинства, призначено групу інвалідності - перша «А» та встановлена інвалідність - безстроково, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 719515 від 04.11.2019 року. За висновком МСЕК вона потребує постійного стороннього догляду. . Згідно ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Ухвалою суду від 31.03.2020 щодо психічного здоров`я [PERSON] призначено судову-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 178 від 15.04.2020 року [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості резідуального-органічного ґенезу, складний тип олігофренічного дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F72.1 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно подання № Г-1229 від 13.07.2020 органу опіки та піклування МРА ОМР про призначення опікуна над [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає можливим призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] ; зобов`язано [PERSON] , щорічно до 01 лютого надавати до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звіт про виконання обов`язків опікуна; попереджено [PERSON] , про те, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовлятися від майнових прав підопічної; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, у тому числі й договори щодо поділу або обміну квартири; управляти майном підопічної або передавати його за договором в управління іншій особі; попереджено [PERSON] , про те, що опікун зобов`язаний дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечувати її доглядом та лікуванням, зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦК України , суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. А згідно з частиною 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до вимог ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ч. 2 ст. 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Суд при призначенні опікуна взяв до уваги можливості [PERSON] виконувати опікунські обов`язки, стосунки між нею та підопічною, оскільки від її матеріального стану, житлових умов залежить подальша доля підопічної. Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявниця бажає та має можливість бути опікуном над [PERSON] , є її матір`ю, не обмежена у своїй цивільній дієздатності, фактично доглядає за [PERSON] , інших родичів, які б виявили бажання бути опікунами, не встановлено, суд вважає вимоги заявниці законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, в зв`язку з чим заява про визнання особи недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню. Згідно ч. ч. 6-9 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Судом встановлено, що внаслідок свого психічного стану [PERSON] грубо дезадаптована в соціально-побутовому плані і не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Захворювання [PERSON] , призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю, а тому суд вважає за можливе визнати [PERSON] недієздатною строком на два роки. Суд вважає, також за необхідне призначити [PERSON] опікуна, її матір - [PERSON] . Також, суд роз`яснює заявниці, що зі спливом дворічного строку, на який [PERSON] визнано недієздатною, вона може не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною. Згідно ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved