Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (1/3 частина квартири), розташована на 6-му поверсі 10-ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 37,7 кв.м., кухні, вбудованих шаф ванної кімнати, вбиральні (поєднаної) та коридору. Вказує, що 12.08.2019 квартиру було затоплено, а саме: залито кімнати №2 (вітальня), №3 (дитяча), №4 (коридор), внаслідок чого пошкоджено стелю, стіну, підлогу в кожній кімнаті. Причиною залиття стало затоплення водою з квартири [ADDRESS] , що розташована над квартирою [ADDRESS] , а саме: власниця квартири №108 наповнюючи ванну водою, не перекривши кран, пішла з дому. В подальшому, 17.09.2019 відбулося повторне затоплення, затоплено лоджію, причиною залиття стало затоплення водою з квартири [ADDRESS] , що розташована над квартирою [ADDRESS] , пошкоджено стелю лоджії кв. 104, власницею якої є [PERSON] . На добровільне відшкодування відповідачка завданої шкоди не погодилась. У зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. До суду відповідачкою 16.06.2020 скеровано відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відсутні докази того, що залиття квартири сталося саме з її вини, посилається на невідповідність актів про залиття від 06.09.2019 та від 19.09.2019 вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 № 927/11207. Більш того, в зазначених актах вказано не відповідачку, а [PERSON] . Відтак, вважає акти та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 02/20-БТ від 15.05.2020 такими, що не можуть бути належними та допустимими доказами заподіяння нею майнової шкоди. Також, вважає безпідставними й вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди. Представником позивача - адвокатом Кучер Ю.В. 18.08.2020 направлено до суду відповідь на відзив, якою просить суд позов задовольнити в повному обсязі, оскільки залиття квартири позивача відбулося з вини відповідачки, яка в силу закону має нести майнову та моральну відповідальність за заподіяну шкоду. В свою чергу, відповідачка 07.09.2020 скерувала до суду свої заперечення щодо відповіді на відзив, якими просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки ні надані суду акти, ні експертний висновок не містять чітких висновків (доказів) щодо неправомірних дій відповідачки щодо залиття квартири [ADDRESS] , а саме: 1/3 частини, яка належить позивачу на праві власності. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кучер Ю.В. заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі 20000 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнавала, просила суд у задоволенні позовних вимоги позивача відмовити в повному обсязі через безпідставність вказаних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (1/3 частина квартири), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.01.2009 серії [NUMBER] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21750705 від 03.02.2009. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що вона розташована на 6-му поверсі 10-ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 37,7 кв.м., кухні, вбудованих шаф ванної кімнати, вбиральні (поєднаної) та коридору. В ході розгляду судом справи встановлено, що квартиру позивача затоплено 12.08.2019, а саме залито: кімнати №2 (вітальня), №3 (дитяча), №4 (коридор), внаслідок чого пошкоджено стелю, стіну, підлогу в кожній кімнаті. Причиною залиття стало затоплення водою з квартири [ADDRESS] , що розташована над квартирою [ADDRESS] , а саме: власниця квартири [ADDRESS] наповнюючи ванну водою, не перекривши кран, пішла з дому. Зазначене підтверджується Актом про залиття від 06.09.2019. З матерівалів справи також вбачається, що 17.09.2019 відбулося повторне затоплення, про що було складено Акт про залиття від 19.09.2019, в якому вказано, що затоплено лоджію, причиною залиття стало затоплення водою з квартири [ADDRESS] , що розташована над квартирою [ADDRESS] , пошкоджено стелю лоджії кв. 104. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №181179485 від 16.09.2019, власницею 1/5 квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] - відповідачка у справі. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що Акти про залиття квартири від 06.09.2019 та від 19.09.2019 складені та затверджені головою правління ОСББ «Корольова 32-2016» [PERSON] , яка являється представником організації, що відповідно до договору надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також слюсарем-сантехніком [PERSON] (акт про залиття від 19.09.2019) та [PERSON] (акт про залиття від 06.09.2019), які являлися і членами комісії складення вказаних актів про залиття.Таким чином, твердження відповідачки про невідповідність акту про залиття квартири від 06.09.2019 та акту про залиття квартири від 19.09.2019 нормам чинного законодавства є необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсності. Також, відповідачка вказує, що акти залиття не підтверджені висновком експертизи від 15.05.2020 № 02/20- БТ, з якого вбачаються «імовірні» причини залиття, а не точні. Однак, суд вважає за необхідне зауважити, що, дійсно, в тексті висновку експертизи №02/20-БТ від 15.05.2020 вказано імовірні причини залиття квартири [ADDRESS] , адже огляд квартир відбувся вже після значної кількості часу, що минув від залиття даної квартири. Проте, відповідно до висновку вищезазначеної експертизи, чітко і однозначно вказано, що виявлені пошкодження відбулися у зв`язку із залиттям рідиною (водою) саме з приміщення квартири [ADDRESS] . А тому, згідно з висновком експертизи пошкодження квартири [ADDRESS] , в результаті якого позивач отримав матеріальну шкоду, відбулося в результаті залиття рідиною з квартири розташованої вище, а саме №108: «… вода під гравітаційним тиском завжди тече вниз, тобто при витоках води з водо несучих комунікацій квартири вона, як правило, потрапляє до нижче розташованої квартири. Квартира [ADDRESS] , розташована над квартиро [ADDRESS] . Отже, так, як системи водопостачання та водовідведення у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] працюють герметично, вільних витоків води із трубопроводів не виявлено, причиною залиття квартири [ADDRESS] що розташована поверхом нижче, посилаючись на Акт про залиття від 06.09.2019, імовірно є неправильне користування санітарно-технічним обладнанням…» Вартість відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] , на час проведення експертизи складає 25990,80 грн., яку суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок відповідачки. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності суми заподіяних збитків, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечать матеріалам справи, і може бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Щодо вартості відновлюваного ремонту стелі лоджії квартири [ADDRESS] , в сумі 1412,40 грн. суд не вбачає доказів того, що причиною утворення плям на стелі в приміщенні лоджії квартири [ADDRESS] , є залиття квартири. Крім того, відповідно до інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка зареєстрована та фактично проживає за даною адресою. В акті про залиття від 06.09.2019 вказано, що затоплення заподіяне іншою особою, а саме [PERSON] , а не відповідачкою, адже на момент складення даного акту в квартирі [ADDRESS] перебувала саме [PERSON] , однак згідно з чинним законодавством ризик пошкодження (псування) майна несе саме власник цього майна. Як передбачено ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 317 ЦК власникові належать права розпорядження, користування і володіння своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Власник несе відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок використання, та /або неналежного утримання свого майна. Згідно з ст.360 ЦК України власники користуються своїм майном пропорційно частці у праві власності, і несуть відповідність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, досліджені судом докази свідчать про те, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідачки.Наявність шкоди також зафіксовано на фотографіях. Що ж стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то вони також знайшли своє підтвердження у судовому засіданні щодо завдання моральної шкоди позивачу (як власнику квартири) та підлягають частковому задоволенню в сумі 2000 грн. відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, що не співмірною сумою із наслідками, що мали місце з підстав залиття квартири. Частиною 1 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частинами 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до роз`яснень викладених уп.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище обставини свідчать про те, що винними діями відповідачки позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях із приводу пошкодження майна та неможливістю нормального проживання та користування квартирою, що завдавало позивачеві незручності у повсякденному житті; у додатковому емоційному навантаженні у зв`язку із бездіяльністю відповідача, відкритим нехтуванням своїх обов`язків, затягуванням часу та активним супротивом відповідачки у складенні акту про затоплення, необхідністю вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З акту виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09.2020 вбачається, що адвокатом Кучер Ю.В., яка надавала правничу допомогу позивачу по справі - [PERSON] , виконано наступні послуги: консультація, щодо характеру спірних правовідносин, що складає 500грн.; аналіз законодавства та моніторинг пошукових систем (ЄДРСР, збір інформації) - 500 грн.; підготовка та подача позовної заяви до суду - 2000 грн.; підготовка та подача відповіді на відзив - 1000 грн.; представництво інтересів в суді - 3000 грн. Всього 7000 грн. За таких обставин, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 3838,09 грн., що є сумою пропорційною до розміру задоволених вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved