Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач 03.06.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.03.2014 року відповідач незаконно заволодів належною позивачеві кредитною краткою № 5168742330287842 КБ «Приватбанк» з якої зняв кошти в загальній сумі 8000 грн. Винність дій відповідача підтверджена вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 04.07.2014 року та апеляційним судом Полтавської області вказаний вирок 23.12.2014 року залишено без змін. На момент звернення до суду з даним позовом сума збитків становить 13901,78 грн., оскільки банк крім основного боргу у розмірі 8000 грн. нарахував відсотки за користування кредитом у розмірі 1410 грн. ; 710,78 грн. та 966 грн. Вказана сума внесена позивачем до банку у період з 08.07.2014 року по 2.04.2015 року. Прохає стягнути з відповідача вищенаведену суму. 17.07.2015 року позивач збільшив свої позовні вимоги та додатково до зазначеної суми прохає стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Оскільки внаслідок вчиненого злочину позивач втратила спокій, здоров»я, яке є слабким, погіршувалось. Так як, порушення цивільного права позивача тривало на протязі півтори року саме сума у розмірі 10000 грн. є такою, що її задовольняє. Крім вказаного, прохає стягнути витрати на юридичну допомогу. 17.09.2015 року позивач ще раз збільшила свої позовні вимоги та крім вищенаведених коштів прохає стягнути з відповідача збитки які були завдані та які пов»язані з втратою корови, яка утримувалась у її господарстві. Дану корову господар [PERSON] була вимушена здати на забій, оскільки кошти, які могла спрямувати на її годівлю, були використані на погашення банківського кредиту по картці, якою заволодів [PERSON] Розмір матеріальних збитків від втрати корови оцінює у розмірі 7080 грн. Саме таку суму слід стягнути з відповідача, оскільки вартість корови вагою 400 кг. становить 10080 грн. з урахуванням 25,2 грн. за 1 кг живої ваги. У дійсності корову було здано на забій за 3000 грн. Отже від 10080 грн. слід відняти виручені кошти у розмірі 3000 грн., а вартість збитку буде становить 7080 грн. Загальну суму матеріальних збитків, завданих у результаті злочину позивач оцінює в 20981 грн. 78 коп. та 10000 грн. моральної шкоди, які підлягають стягненню з відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник збільшені остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначили, що у зв»язку з тим, що [PERSON] викрав кредитну картку, була змушена нести значні витрати, що пов»язані з поверненням банку коштів та сплатою відповідних відсотків на протязі тривалого періоду. Також не маючи коштів на годівлю корови, змушена її була здати на м»ясо, при цьому корова значно втратила вагу, що негативно вплинуло на розмір коштів, виручених від її здачі. Моральну шкоду саме у такому розмірі слід стягнути, оскільки не могла тривалий час поновити свій попередній стан, хвилювалась, погіршилось слабке здоров»я. Відповідач позовні вимоги не визнав. Вважає, що оскільки банківську картку він забрав у сина позивачки [PERSON], то саме він має бути позивачем за позовом. Ніякого відношення до зхуднення корови він не має. Прохає у задоволенні позову відмовити. Третя особа не направила до суду свого представника, причини неявки суд не повідомили. Матеріали справи містять поштове повідомлення, про належне інформування банку про дату та час розгляду вказаної справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно вироку Оржицького районного суду Полтавської області від 04.07.2014 року [PERSON] засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення крадіжки кредитної картки КБ «Приватбанк» № 5168742330287842, яка належить [PERSON] з якої викрав кошти у розмірі 8000 грн. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23.12.2014 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Згідно виписки по картці № 5168742341512667 станом на 02.04.2015 року поповнено картку на суму 10815 грн. та цього ж дня на суму 966 грн. без зазначення характеру платежу; 31.01.2015 року здійснено переведення з однієї картки належної позивачеві на іншу у розмірі 710,78 грн. без вказівки назви платежу та 08.07.2014 року на суму 1410 грн. готівкою поповнено картку без вказівки на характер платежу. Чеками Банківської установи підтверджено, що [PERSON] 08.07.2014 року сплатила штраф за прострочку по кредиту на суму 1410 грн.; 2.04.2015 року поповнила картку на 966 грн.; з1.01.2015 року були списані відсотки у розмірі 710,78 грн. Довідкою КБ «Приватбанк» від 11.06.2015 року підтверджено, що [PERSON] станом на 11.06.2015 року має слідуючі карткові рахунки: № 5211537433376832 (№ викраденої картки) ; 5168742326230350 (картка з якої здійснювались платежі на погашення кредиту) та 5168742341512667 (картка з якої здійснювались платежі на погашення кредиту). Згідно довідки Оржицької селищної ради від 04.09.2015 року зазначено, що у господарстві [PERSON] станом на 021.01.2015 року утримувалась корова. За інформацією управління агропромислового розвитку від 11.09.2015 року станом на 01.09.2015 року закупівельна ціна на ВРХ становить 25,20 грн. за 1 кг живої ваги. Інформація з ЛКК Оржицької ЦРЛ від 15.04.2015 року свідчить про те, ЩО [PERSON] хворіє на гіпертонічну хворобу. У суді було допитано свідків, які зазначили слідуюче. [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] як сусідку, він допомагав забирати корову особам, які її придбали. Знає, що корову продали за 3000 грн., оскільки вона «впала на ноги». [PERSON] говорила, що немає кормів її годувати. Свідок [PERSON] пояснив, що приїздив влітку до [PERSON] де оглядав корову, оскільки є ветеринаром. Він рекомендував її лікувати, коли приїхав разом з медичними препаратами, то [PERSON] повідомила, що корову вже здали. Говорила, що не має коштів на годівлю тварини. Візуально вважає, що вага тварини становила 350-380 кг. Взаємовідносини, що склались між сторонами урегульовані слідуючими нормами законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 даної статті передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. (з наступними змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За положеннями ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 даної статті передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи дані норми законодавства, суд вважає, що у суді доведено, що внаслідок заподіяного злочину пов»язаного з викраденням кредитної картки позивачеві завдано матеріальної шкоди у встановленому вироком суду розмірі - 8000 грн. Вказана обставина у розумінні ст. 61 ЦПК у суді належними та допустими доказами не спростована. Посилання позивача на стягнення з відповідача матеріальних збитків, які пов»язані з додатковими витратами по обслуговуванню кредитної картки у вигляді відсотків за користування кредитом, не доводяться доказами по справі. Так, суд позбавлений можливості розмежувати витрати, які понесено позивачем у зв»язку з викраденням картки та витрати, які позивач, як володілець картки несе при користуванні кредитної карткою за звичних умов. Витяг з інформації про рух коштів по кредитній картці не містить посилань на сплату відсотків по обслуговуванню даного кредиту. У своєму позові позивач всі суми, крім 8000 грн. називає відсотками за користування кредитом, при цьому вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Стосовно стягнення з відповідача збитків, що пов»язані з передчасною здачею на забій корови, суд вважає за необхідне звернутись до слідуючого. Для здійснення розрахунку позивачем використано довільні дані про вагу корови, яку за 3000 грн. було здано на забій. Вказане не доведено жодними доказами. Припущення позивача, що вона б могла за корову отримати 10080 грн. нічим не доведено, оскільки відсутні відповідні відомості, які підтверджують вагу корови. Разом з тим, позивачем не доведено, що саме неправомірними діями відповідача у результаті злочину позивач зазнала збитків пов»язаних з відсутністю кормів для годівля великої рогатої худоби. Безпосереднього причинного зв»язку між діями відповідача та здачею на забій корови у суді не встановлено, а отже у цій частині позовін вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди суд звернувся до слідуючих вимог закону. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, неправомірність дій [PERSON] пов»язаних з викраденням кредитної картки належної позивачеві, доведена зібраними по справі доказами, судом також встановлено безпосередній причинний зв'язок між цими діями відповідача та моральною шкодою, заподіяною позивачеві, оскільки позивач маючи кредитну картку мала намір використовувати з неї кошти за власними потребами. Її викрадення негативно вплинуло на її емоційний стан та на організацію нормального способу життя. Не відшкодування коштів з боку відповідача на протязі тривалого часу також має бути враховано при визначенні розміру моральної шкоди, якої було завдано. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд вважає, що з огляду на засади розумності та справедливості розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача має становить 2000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково за нормами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За положеннями ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено розмір витрат на правову допомогу на протязі 1 години становить 487,20 грн. Розмір позовних вимог заявлених позивачем становить 30981,78 грн., позовні вимоги задоволено на суму 10545,53 грн. Розмір витрат на правову допомогу становить 1690 грн., що підтверджено відповідними квитанціями. З урахуванням вимог закону про пропорційність задоволення судових витрат, суд вважає, що відшкодуванню вартості юридичних послуг підлягає 545, 53 грн., що є пропорційним до розміру заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved