Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 серпня 2015 року звернулась з названим позовом до суду, в якому вказала, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0766 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач просить суд встановити факт, що місце розташування спадкової земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0766 га, є [ADDRESS], та визнати право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0766 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.17). Після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги є позивач: [PERSON], [INFO], дружина померлого, що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.9); відповідачі: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], сини померлого. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки є розбіжності у назві місця знаходження земельної ділянки, а саме, у державному акті на земельну ділянку зазначено «[ADDRESS]» замість «[ADDRESS]», відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, що стверджено відмовою в.о. Державного нотаріуса Васалатьєвої О.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.18). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. З матеріалів справи вбачається, що згідно архівних довідок земельна ділянка, яка була надана [PERSON], розташована в [ADDRESS], а не по вулиці (а.с.20-21). Крім того даний факт стверджено довідкою відділу Держземагенства у Володарському районі Київської області, в якій зазначено, що земельна ділянка площею 0,0766 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що місце розташуванням земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0766 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], є адреса: [ADDRESS]. В.о. Держаного нотаріуса Васалатьєва О.А. надала до суду спадкову справу після померлого [INFO] року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved