Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, скасувати обтяження щодо заборони на нерухоме майно (архівний запис №1403-20 від 16.04.1957) за реєстраційним номером 4094201, що накладене на будинок: ціле, жиле, адреса: [ADDRESS] та зареєстроване 22.11.2006 Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н 16.04.1957 Прилуцького БУ-5. Аргументує свої вимоги тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 2018 року є власником 5/8 частин житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,8 кв.м, крім цього на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 2018 року та від 21 грудня 1978 року він є власником 1 / 4 частини вказаного будинку, інша 1 / 8 частина будинку належить [PERSON]. Під час звернення до Прилуцької міської державної нотаріальної контори, йому стало відомо, що на вказаний житловий будинок було накладено обтяження: заборону на відчуження нерухомого майна, зареєстрованого Прилуцькою державною нотаріальною конторою 22 січня 2006 року, який був здійснений на підставі повідомлення б / н від 16.04.1957 р., Прилуцьким БУ-5, щодо [PERSON]. 27 березня 1963 року рішенням виконавчого комітету міської Ради депутатів №105 від 15 березня 1963 року [PERSON] було відведено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] та відповідно до дозволу №83 від 23 березня 1963 року, він побудував житловий будинок на вказаній земельній ділянці. Таким чином, реєстратором: Прилуцькою міською нотаріальною конторою було безпідставно внесено до Реєстру про накладення заборон запис №4094201, щодо заборони на нерухоме майно, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки підстава для накладення такої заборони, тобто повідомлення б / н від 16.04.1957 р., Прилуцьким БУ-5, щодо [PERSON], виникло раніше часу, коли був побудований вказаний житловий будинок, та [PERSON] його власником ніколи не був. Тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 07.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год. 00 хв. 23 червня 2018 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Прилуцької міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, але надав заяву в якій просив розглянути справу без їх участі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але надала заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 09 грудня 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 1 / 8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.7) 09 лютого 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 5 / 8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.8) Відповідно до акта від 21 березня 1963 року складеного представником виробничо-технічної групи архітектора [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів від 15 березня 1963 року за №105, було виконано відвід земельної ділянки загальною площею 600 кв.м., розташованої в [ADDRESS] в користування [PERSON](а.с.13) 23 березня 1966 року на підставі дозволу на виконання робіт №83 виданого виконкомом міської Ради депутатів, [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку та сараю на земельній ділянці [ADDRESS] Згідно з акта про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05 грудня 1979 року, [PERSON] побудувала рос. мовою «сени» площею 9, 60 кв.м(а.с.15) Відповідно до акта про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 20 лютого 1969 року, [PERSON], в період з березня 1963 по серпень 1965 рік побудував житловий будинок площею 75,1 кв.м(а.с.16) 21 грудня 1978 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO], 1 / 2 частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], успадкували його дружина [PERSON], його мати [PERSON], його діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.9). 09 лютого 2018 року Прилуцька міська державна нотаріальна контора надіслала на ім»я [PERSON] листа №165/02-14, в якому останнього було повідомлено, що під час підготовки до видачі йому Свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS], було виявлено обтяження: заборону зареєстровану Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, номер запису про обтяження :4094201; підстава : повідомлення, б/н, 16.04.1957, Прилуцьке БУ-5; об»єкт обтяження: будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та, у зв»язку з цим, для видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку необхідно зняти заборону на відчуження на вказаний вище будинок(а.с.10) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 09.02.2018 року, Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 22.11.2006 року внесено запис за №4094201 про заборону на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], накладеного на підставі повідомлення б / н 16.04.1957 від Прилуцького БУ-5, власником будинку зазначено [PERSON](а.с.12) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що станом на день звернення до суду позивач не має заборгованості перед Прилуцьким БУ-5 чи його правонаступником, боржник [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку на який накладено арешт, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту з його майна.

Outcome: approved