Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Заявник у червні 2017 року звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що починаючи з 2007 року постійно проживає в м. Севастополь разом з чоловіком [PERSON], громадянином Лівану, від шлюбу з яким має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На теперішній час заявнику необхідно отримати закордонні паспорти на дітей, але заявник не може цього зробити для молодшої доньки [PERSON], бо її народження і отримання свідоцтва про народження відбулося на території м. Севастополь, яка вже не була підконтрольна Україні, що перешкоджає заявнику отримати свідоцтво про народження доньки [PERSON] за законами України, а також визнати її громадянкою України. Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт, що [INFO] року в м. Севастополь народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] [PERSON], [INFO], громадянин Лівану, та [PERSON], [INFO], громадянка України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву до суду, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з'явився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 4). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі [PERSON] [PERSON], громадянин Лівану, та [PERSON] громадянка України, зареєстрували шлюб 18.09.2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 948, остання після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9). Згідно висновку № 49 лікарсько-консультаційної комісії поліклініки комунального закладу «Севастопольська міська лікарня» № 9 від 01.10.2014 року [PERSON] перебувала під спостереженням у жіночій консультації КЗ «Севастопольска міська лікарня № 9» з 14.02.2014 по 26.03.2014 у зв'язку із вагітністю, заявник народила вдома [INFO] року (а.с. 11). Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, [PERSON] [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] про що [INFO] року складено актовий запис про народження № 180 (а.с. 10). Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказаний документ є недійсним і не створює правових наслідків. Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідне медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), видане закладом охорони здоров'я у заявниці відсутнє. Відповідно до пункту 7 частини 1статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини [PERSON], [INFO], відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року (зі змінами). Указане підтверджується рішенням Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області від 01.07.2017 року, яким [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] року в останньої, оскільки заявником надано свідоцтво про народження,видане відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м.Севастополі [NUMBER] від 18.04.2014 року і не надано документ закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження дитини. Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Ураховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), та ураховуючи досліджену судом сукупність доказів на підтвердження заявленої вимоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження дитини [PERSON], [INFO], місце народження м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Таким чином заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved