Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.04.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 26 жовтня 2015 року він успадкував за законом майно своєї матері [PERSON], [INFO], яка померла 23 листопада 2015 року. Спадщина складалася з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Щорса, 19 с. Пузикове Глобинського району Полтавської області. 26.10.2015 року у Глобинській державній нотаріальній конторі на вказане майно він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, серія НАР № 509964. В листопаді 2015 року звернувся до Пузиківської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки під успадкованим будинком. На його звернення спеціалістом із земельних питань Пузиківської сільської ради було надане роз'яснення, що присадибна земельна ділянка площею 0,85 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в 2001 році приватизована і на неї видано державний акт серії ІІ-ПЛ №037786 від 28 грудня 2001 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 508, на ім'я його сина [PERSON]. Як з»ясувалося, підставою для видачі даного державного акту було рішення виконкому Пузиківської сільської ради від 5 квітня 2000 року (без номеру). При цьому орган місцевого самоврядування не перевірив, чи відповідає дана земельна ділянка встановленим вимогам для відповідного її використання. Так, при передачі земельної ділянки у власність названій особі, не було враховано те, що житловий будинок належить іншій особі на праві власності, а саме [PERSON], його матері та бабусі [PERSON]. З»ясування зазначених питань є обов'язковим для вирішення питання про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В зв»язку з незаконним рішенням виконкому Пузиківської сільської ради він не може вільно розпоряджатися належним йому успадкованим нерухомим майном. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд скасувати рішення виконавчого комітету Пузиківської сільської ради від 5 квітня 2000 року (без номеру) про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,85 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 037786 від 28 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 508, виданий на ім»я [PERSON] визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. У останнє судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. В засіданні, що відбувалося раніше, позов підтримував, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в ньому. Представник відповідача Пузиківської сільської ради, відповідач [PERSON], представники третіх осіб сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держгеокадастру в Глобинському районі Полтавської області у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. У засіданні, що відбувалося раніше відповідачі позов визнали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року, серії НАР № 509964, виданого державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцем майна - житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Пузикове Глобинського району Полтавської області по вул. Щорса, 19, після [PERSON], [INFO], померлої 23.11.2014 року є її син - [PERSON], [INFO]. 28 грудня 2001 року на ім»я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 037786, згідно якого, на підставі рішення виконкому Пузиківської сільської ради від 05.04.2000 року, йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Пузиківської сільської ради. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 508 Згідно архівного витягу з протоколу № 3 засідання виконавчого комітету Пузиківської сільської ради від 05.04.2000 року, [PERSON] надано земельні ділянки у приватну власність, площею 0,29 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч.1, ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до п. 2\~Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Відповідно до ч.1\~ст.21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як роз'яснив Верховний Суд України в узагальненні практики застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, скасування розпорядження місцевого органу виконавчої влади або рішення органу місцевого самоврядування є підставою для скасування правовстановлюючого документа на землю. Згідно\~ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оцінивши надані позивачем докази, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що рішення виконкому Пузиківської сільської ради від 05.04.2000 року є незаконним, оскільки присадибна земельна ділянка була виділена, особі, яка не є власником будинку. Тому підлягає скасуванню і державний акт, виданий 28.12.2001 року на підставі вказаного рішення, оскільки позивачу, як власнику житлового будинку, створено реальні перешкоди у користуванні його власністю. З огляду на викладене, позовпідлягає задоволенню.

Outcome: approved