Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 11.07.2019 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] , в якому просив: (1) визнати недійсним та скасувати розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради № 59895 від 12.01.2009 про передачу [PERSON] , [INFO] , у приватну власність квартири [ADDRESS] ; (2) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 12.01.2009, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради [PERSON] , [INFO] , про належність їй на праві власності квартири [ADDRESS] та як похідне від нього рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.01.2009, реєстраційний номер: 26177452, номер запису: 14106 в книзі: 198. (3) стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 536, 80 грн. за позовні вимоги та 384, 20 грн. за забезпечення позову. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що позивач з 1993 року постійно проживає і зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Усі особові рахунки з 2008 року відкриті на ім`я позивача, з ним також укладені договори про надання комунальних послуг. 12.01.2009 відповідач, яка є сестрою позивача, одноособово приватизувала спірну квартиру, на підставі чого відділом приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право приватної власності на житло за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначив, що до 30.10.2010 будинок [ADDRESS] мав статус гуртожитку сімейного типу, лише 14.10.2010 рішенням виконкому міської ради № 748 гуртожитку надано статус житлового будинку. Житловий будинок [ADDRESS] був прийнятий у комунальну власність лише у 2014 році та переданий на балансовий облік КП «ВЖРЕП - 13» та в управління ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир». До 2014 року будинок по вул. Кибальчича перебував у власності фірми ВАТ «Житомирінвест» і на балансовому обліку його підприємства - ДП «Житловик». Саме у період перебування будинку на балансі ДП «Житловик» відповідачу цим підприємством видавались документи для приватизації квартири [ADDRESS] , зокрема, довідка про склад сім`ї, у якій вказано лише [PERSON] , хоча згідно поквартирної картки станом на 2008-2009 у квартирі були зареєстровані і фактично проживали позивач [PERSON] та їх мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . Отже, на момент приватизації спірної квартири право на приватизацію крім відповідача мали також позивач та їх мати [PERSON] . Позивач лише у червні 2019 року дізнався про порушення своїх конституційних прав на житло і його приватизацію, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.07.2019 відкрито провадження у справі №296/6631/19, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.55). 2.2. 11.07.2019 позивач подала до Корольовського районного суду міста Житомира заяву про забезпечення позову (а.с.58-59). 2.3. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.07.2019 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.01.2009 р., виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21 січня 2009 року, реєстраційний номер майна: 26177452, номер запису: 14106 в книзі: 198, та заборонено [PERSON] вчиняти дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб вказаної квартири (а.с.62-63). 2.4. 07.10.2019 ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Рожкової О.С. прийнято до провадження цивільну справу №296/6631/19, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.78). 2.5. 31.10.2019 від третьої особи ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.10.2010 за №748 гуртожитку сімейного типу ДП «Житловик» фірми «Житомирінвест» ВАТ по [ADDRESS] надано статус житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.12.2014 за № 622 в зв`язку з передачею на балансовий облік КП «ВЖРЕП №13» Житомирської міської ради, житлового будинку [ADDRESS] , надано дозвіл на передачу будинку для обслуговування, управління та утримання ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» з 01.01.2015. Таким чином, картотека зареєстрованих осіб житлового будинку [ADDRESS] була передана TOB «КК «КомЕнерго-Житомир» з 01.01.2015. На період приватизації спірної квартири у ній були зареєстровані: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] : [PERSON] (мати). [INFO] - зареєстрована з 05.03.1993, знята з реєстрації 24.05.2017. Наразі в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - зареєстрована з 30.04.2005; [PERSON] [INFO] -зареєстрований з 02.09.2000; [PERSON] [INFO] - зареєстрована з 29.05.2017; [PERSON] , [INFO] - зареєстрована з 29.05.2017. Особовий рахунок по квартирі відкрито на [PERSON] . 2.6. 04.11.2019 від представника відповідача Управління житлового господарства Житомирської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що на підставі заяви [PERSON] на приватизацію спірної квартири з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення від 09.12.2008 №389, виданою ВАТ ДП «Житловик», управлінням житлового господарства Житомирської міської ради видано розпорядження про приватизацію від 12.01.2009 №59895, яким передано у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] та свідоцтво про право власності. Дані щодо будь-яких інших осіб, зареєстрованих у спірній квартирі на момент приватизації в довідці про склад сім`ї були відсутні. Наголосила, що управління житлового господарства Житомирської міської ради не наділено повноваженнями щодо перевірки достовірності поданих документів, які надходять на приватизацію. Таким чином, управлінням житлового господарства Житомирської міської ради дотримано вимоги чинного законодавства (а.с.101-101а). 2.7. 16.07.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі № 296/6631/19, призначено судове засідання для розгляду по суті на 22.10.2020 (а.с.141-142). 2.8. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 25.02.2021 позовні вимоги підтримав та уточнив в частині необхідності припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , позов просив задовольнити. 2.9. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні 25.02.2021 заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що позивач не був зареєстрований у квартирі на час її приватизації, а відповідач не несе відповідальності за прийняття рішення про приватизацію, пояснила, що мали домовленість з позивачем про те, що йому залишається у спадок будинок у с.Левків після смерті матері, а відповідачу залишається квартира [ADDRESS] . Представник просив застосувати строки позовної давності, оскільки позивач з початку процедури приватизації квартири знав про її приватизацію (а.с.162). 2.10. 30.04.2020 від представника відповідача Управління житлового господарства Житомирської міської ради на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити в повному обсязі (а.с.121). 2.11. 25.02.2021 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир», щодо задоволення позову [PERSON] не заперечує (а.с.159). ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданою 12.01.2009 Відділом приватизації державного житлового фонду, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2009 № 21620908, а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2019 № 171388981 (а.с.17,18,21-22). 3.2. Квартира [ADDRESS] , складається з однієї кімнати, житловою площею 17,7 кв.м, загальна площа квартири 32,11 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.19-20). 3.3. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.10.2010 за №748 гуртожитку сімейного типу ДП «Житловик» фірми «Житомирінвест» ВАТ по [ADDRESS] надано статус житлового будинку. 3.4. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.12.2014 за №622 у зв`язку з передачею на балансовий облік КП «ВЖРЕП №13» Житомирської міської ради, житлового будинку [ADDRESS] , надано дозвіл на передачу будинку для обслуговування, управління та утримання ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» з 01.01.2015. (а.с. 24,48,49). 3.5. Згідно поквартирної картки, що перебуває у ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» яка передана товариству від ДП «Житловик» ПАТ «Житомирінвест», який обслуговував будинок до 01.01.2015, в квартирі [ADDRESS] станом на 01.12.2008 та 01.01.2009 були зареєстровані: [PERSON] (мати), [INFO] , зареєстрована з 05.03.1993, знята з реєстрації 24.05.2017; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 02.09.2000; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30.04.2005 (а.с.26). 3.6. Особові рахунки з 2008 року відкриті на ім`я позивача [PERSON] , договори про надання комунальних послуг укладені також з ним, що підтверджується листами ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» від 01.07.2019 № 2615-010, КП «Житомиртеплокомуненерго» від 02.07.2019 № 2422/6, КП «Житомирводоканал» від 02.07.2019 №2/1121 та ТОВ «Житомиргаз збут» від 27.06.2019 № 10706-лв-4938-0619 (а.с.31-39). 3.7. 08.07.2019 Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради на запит адвоката Яроша В.В. надано копію завіреної приватизаційної справи, в якій міститься заява [PERSON] від 15.12.2008 про оформлення передачі у приватну власність квартири, довідка про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, яка видана ДП «Житловик» фірми «Житомирінвест» ВАТ, з якої вбачається, що на момент приватизації у спірній квартирі прописана [PERSON] , розпорядження органу приватизації №59895 від 12.01.2009, яким прийнято рішення передати у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відділу приватизації державного житлового фонду УЖКГ оформити свідоцтво про власність на житло (а.с.40-53). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За змістом статтей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. 4.2. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 4.3. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (який діяв на час вчинення приватизації вказаної квартири) у до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. 4.4. Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах, або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. 4.5. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду» передбачено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). 4.6. Відповідно до пункту 5 діючого на день приватизації "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого наказом Держкомжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 № 56, передача займаних квартир здійснюється в приватну та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. 4.7. Відповідно до пунктів 20, 21 вказаного Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. 4.8. Згідно частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України (який діяв на час вчинення приватизації вказаної квартири) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 4.9. Частиною 1 статті 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. 4.10. Частиною 6 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 4.11. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. 4.12. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються інтими судами при застосуванні таких норм права. 4.13. Відповідно до частини 4 стаття 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на житло, рішення про реєстрацію права власності та припинення права власності. 5.2. З матеріалів справи вбачається, що підставою для приватизації квартири [ADDRESS] , стала заява [PERSON] про передачу квартири в приватну власність, довідка про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, яка видана ДП «Житловик» фірми «Житомирінвест» ВАТ, з якої вбачається, що на момент приватизації у спірній квартирі прописана лише [PERSON] . 5.3. При цьому суд враховує, що до 2014 року будинок [ADDRESS] перебував у власності фірми ВАТ «Житомирінвест» та на балансовому обліку його підприємства - ДП «Житловик». Тому, саме ДП «Житловик» видано відповідачу документи для приватизації спірної квартири, а картотека зареєстрованих осіб житлового будинку [ADDRESS] була передана TOB «КК «КомЕнерго-Житомир» з 01.01.2015, що не заперечувалося сторонами та їх представниками. 5.4. Як вбачається з поквартирної картки, що перебуває у ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир», станом на 2008-2009, тобто в період подання [PERSON] документів до відділу приватизації та отримання свідоцтва про право власності на житло, у квартирі [ADDRESS] також були прописані [PERSON] та матір сторін [PERSON] . 5.5. Крім того, у картці зазначено, що наймачем спірної квартири був батько сторін [PERSON] , та після його смерті [INFO] , з дозволу дружини та матері сторін [PERSON] особовий рахунок був переоформлений на позивача [PERSON] . 5.6. Суд враховує вимоги ч.1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за якими до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. 5.7. У постанові від 30.01.2013 року у справі № 6-125цс12 Верховний Суд України вказав, що виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 Житлового Кодексу України, ст. 29 Цивільного Кодексу України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 Житлового Кодексу України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. 5.8. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, який підтримав її у постанові від 21.02.2018 р. у справі № 683/2336/15-ц та зазначив, що «оскільки на час приватизації спірної квартири 29.12.1995 року, позивач як член сім`ї наймача, був зареєстрований і проживав у спірній квартирі, то апеляційний суд дійшов висновку, що згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» він мав право на приватизацію квартири разом із відповідачкою. Отже, спірні розпорядження та свідоцтво про право власності на житло порушили право позивача на приватизацію квартири, а тому є незаконними». 5.8. За таких обставин, оскільки відповідачем не доведено факту не проживання позивача у спірній квартирі [ADDRESS] на момент її приватизації, то суд вважає, що право на приватизацію крім відповідача [PERSON] також мали брат відповідача - позивач [PERSON] та їх мати [PERSON] . 5.9. Доводи відповідача про наявність домовленості з позивачем про те, що йому залишається у спадок будинок у с.Левків після смерті матері, а відповідачу залишається квартира [ADDRESS] , як і доводи, що позивач не був прописаний у спірній квартири на момент її приватизації, жодними належними доказами не підтверджені та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами про прописку та про реєстрацію. 5.10. Крім того, суд враховує, що до 30.10.2010 будинок [ADDRESS] мав статус гуртожитку сімейного типу і лише 14.10.2010 рішенням виконкому міської ради № 748 гуртожитку надано статус житлового будинку, а тому станом на 12.01.2010 відділ приватизації Управління житлового господарства міської ради не мав права передавати кімнату № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] , оскільки гуртожиток ще не мав статусу житлового будинку та не перебував у комунальній власності. 5.11. З огляду на викладене, суд вважає доведеними обставини, що приватизація спірної квартири проведена з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та діючого на той час «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Держкомжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 № 56, а тому розпорядження про передачу квартири у приватну власність [PERSON] та свідоцтво про право власності на житло, видані Відділом приватизації державного житлового фонду Управлінням житлового господарства міської ради підлягають скасуванню, з припиненням права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 5.12. Як похідне та невід`ємне від правовстановлюючого документа підлягає скасуванню рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно від 21.01.2009, так як такий спосіб захисту передбачений абзацом 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України. 5.13. Щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. 5.16. Представник позивача у позовній заяві зазначив та пояснив у судовому засіданні, що про приватизацію квартири позивач дізнався лише у червні 2019 року, коли знайшов у квартирі свідоцтво про право власності та технічний паспорт на квартиру і за допомогою інших осіб отримав інформаційну довідку з Реєстру прав власності та остаточно встановив, що квартира дійсно належить відповідачу. Про приватизацію не знав, так як був наймачем квартири, особові рахунку були відкриті на його ім`я, сплачував за квартиру та реєстрував у ній своїх малолітніх дітей без погодження з сестрою та сподівався на приватизацію квартири спільно із сестрою. Через відсутність належної освіти, маючи кваліфікацію робітника, позивач з 2009 року не перевіряв інформацію про правовий статус квартири у зв`язку з відсутністю такої потреби та постійним перебуванням за кордоном з 2011 року до 2018 рік, що підтвердив копією закордонного паспорта з відмітками про перетини кордону. 5.17. Частина 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України покладає на сторону у справі обов`язок подавати заяву про сплив (закінчення) строку позовної давності як підставу для відмови у позові. Зазначена заява повинна містити виклад обставин, у відповідності до яких строк позовної давності сплив (закінчився), календарний розрахунок відповідних строків, наявні докази та вимоги щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності у вигляді відмови у позові. 5.18. Відповідач [PERSON] підтримуючи вимоги заяви про застосування строків давності до спірних правовідносин, пояснила, що позивач з початку процедури приватизації квартири знав про її приватизацію, допомагав займатися її оформленням та отримав правовстановлюючі документи на квартиру для зняття ксерокопій, оригінали не повернув. 5.19. Водночас, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджені викладені ним у заяві обставини, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити факт спливу строків позовної давності. А тому, зважаючи на пояснення представника позивача, що про приватизацію квартири позивач дізнався лише у червні 2019 року, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду не пропущено. 5.20. Щодо скасування заходів забезпечення позову 5.21. Відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 5.22. Враховуючи, що клопотань від сторін про скасування заходів забезпечення позову не надійшло, останні продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. VI . РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved