Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 квітня 2017 року помер його батько - [PERSON], який проживав в [INFO], після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,09, які розташовані в с.Нестерівці по вул.Центральна (колишня Леніна), 2 Дунаєвецького району, право власності на які посвідчене державними актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №091372 та серії ХМ №091373 від 16 грудня 2004 року, виданими згідно рішення сесії Нестеровецької сільської ради №89 від 29 грудня 2003 року. Позивач є сином померлого та відповідно спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв належним чином, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, мати позивача [PERSON] на спадщину не претендує, з заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався, однак нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з невідповідністю кадастрових номерів в Державних актах на право власності на земельну ділянку. Оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку кадастровий номер земельної ділянки вказаний як 6821887100:01:005:0001, а відповідно до повідомлення Дунаєвецького відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області визначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 6821887100:01:005:0017; у правовстановлюючому документі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер земельної ділянки вказаний як 6821887100:01:005:0002, а відповідно до повідомлення Дунаєвецького відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області визначеній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 6821887100:01:005:0018. А тому звертається до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак направив до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, ніяких пояснень та заяв до суду не направив. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився у 1968 році, його батько - [PERSON], що підтверджується копією рішення Дунаєвецького районного суду від 22.08.2017 року про встановлення факту родинних відносин. Також встановлено, що 17 квітня 2017 року батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ №301009. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,25, яка розташована в с.Нестерівці по вул.Центральна (колишня Леніна), 2 Дунаєвецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6821887100:01:005:0001, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081372 від 16 грудня 2004 року, виданим на підставі рішення сесії Нестеровецької сільської ради №89 від 29 грудня 2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010475302038; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,09, яка розташована в с.Нестерівці по вул.Центральна (колишня Леніна), 2 Дунаєвецького району Хмельницької області, кадастровий номер 6821887100:01:005:0002, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081373 від 16 грудня 2004 року, виданим на підставі рішення сесії Нестеровецької сільської ради №89 від 29 грудня 2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010475302039. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги як син померлої, спадщину прийняв належним чином, подавши заяву нотаріусу, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, мати позивача - дружина померлого [PERSON] від спадщини відмовилась, з заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався, що видно із матеріалів спадкової справи №270-2017, яка була заведена до майна померлого [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від24 листопада 2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які залишились після померлого 17 квітня 2017 року [PERSON], оскільки у державних актах на право власності на земельні ділянки серії ХМ №081372, ХМ №081373 від 16 грудня 2004 року невірно вказані кадастрові номери земельних ділянок як 6821887100:01:005:0001 та 6821887100:01:005:0002. Згідно повідомлення Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області при складанні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081372 було допущено помилку у визначенні кадастрового номера, згідно витягу з Державного земельного кадастру, визначеній земельній ділянці кадастровий номер 6821887100:01:005:0017 - присвоєно вірно, крім того при складанні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081373 було допущено помилку у визначенні кадастрового номера, згідно витягу з Державного земельного кадастру, визначеній земельній ділянці кадастровий номер 6821887100:01:005:0018 - присвоєно вірно. Вказане також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 23.11.2017 року, відповідно до яких кадастрові номери спадкових земельних ділянок 6821887100:01:005:0017, 6821887100:01:005:0018. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081372 від 16 грудня 2004 року, виданий [PERSON] на підставі рішення сесії Нестеровецької сільської ради №89 від 29 грудня 2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010475302038, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №081373 від 16 грудня 2004 року, виданий [PERSON] на підставі рішення сесії Нестеровецької сільської ради №89 від 29 грудня 2003 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010475302039, порушують права позивача, оскільки не відповідають вимогам закону і видані з порушенням вимог ст.ст. 25, 331, 346 ЦК України, а тому їх слід визнати недійсними та скасувати їх реєстрацію. Позивач [PERSON] позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,06 га, які розташовані с.Нестерівці по вул.Центральна (колишня Леніна), 2 Дунаєвецького району Хмельницької області, дане право він отримав у порядку спадкування після смерті батька, а тому вимоги обґрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved