Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, посилаючи на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з вересня 2012 року по листопад 2016 року в загальній сумі 11 195 грн. 33 коп. Окрім того, ним ставиться вимога про стягнення 5 434 грн. 73 коп. - індексу інфляції та 784 грн. 45 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 17 414 грн. 51 коп. Й в ході розгляду справи зменшив позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачем частково сплачені кошти за борговими зобов»язаннями, наразі сума боргу складає 1 775 грн. 77 коп., при цьому залишає за собою право вимагати відшкодування 5 434 грн. 73 коп. - індексу інфляції та 784 грн. 45 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 7 994 грн. 95 коп. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог в редакції від 07 листопада 2017 року (а.с.25-26, 27), просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суду. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з вересня 2012 року по листопад 2016 року в загальній сумі 11 195 грн. 33 коп. Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 5 434 грн. 73 коп. - індексу інфляції та 784 грн. 45 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 17 414 грн. 51 коп. Й в ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачем частково сплачені кошти за борговими зобов»язаннями, наразі сума боргу складає 1 775 грн. 77 коп., при цьому він залишає за собою право вимагати відшкодування 5 434 грн. 73 коп. - індексу інфляції та 784 грн. 45 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 7 994 грн. 95 коп. (а.с.7-9, 10, 11, 12-14, 25-26, 27), яка підлягає задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак стагненню підлягає 1 775 грн. 77 коп. - заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, як різниці між загальною сумою боргових зобов"язань (11195 грн. 33 коп.) та сплаченою сумою боргу відповідачем, 5 434 грн. 73 коп. - індексу інфляції та 784 грн. 45 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості (11195 грн. 33 коп.) як фінансові санкції за невиконання зобов"язання, а всього - 7 994 грн. 95 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне не застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України з підстав письмового клопотання позивача у зв»язку із сплатою відповідачем вказаної суми (а.с.28). Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved