Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 (тисячу пятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати подачі позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий період на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2015 року. Позивач в судове засідання не зявилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув повторно, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи\~встановлено,\~що [PERSON]\~є батьком\~[PERSON], [INFO] та [PERSON], 30 січня 2014 року (а.с. 5,6). З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві, вбачається, що за час їхнього спільного сімейного проживання відповідач ніде не працює, а розраховував на кошти, які держава виділяла як допомогу при народженні дітей, на її зароблені кошти та допомогу від своєї матері, що перебувала за кордоном. Для фінансового та матеріального забезпечення своєї сімї не приділяв жодної уваги. Через це вона змушена була переїхати на проживання з дітьми до своїх батьків в с. Підгірці Бродівського району. Після повернення матері відповідача із-за кодону, а згодом її смерті, відповідач взагалі припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Влаштовуватися на роботу та працювати не бажає, участі у їх вихованні не приймає. Також пояснює, що разом з дітьми понад два роки вони не проживають з відповідачем і на неодноразові її усні звернення до нього про надання її матеріальної та фінансової допомоги на утримання дітей, вона нічого не одержувала. Відповідач понад два роки ухилявся від надання її будь-якої грошової допомоги, постійно скаржиться на неможливість працевлаштуватися. Однак її відомо про відчуження у 2017 році, відповідачем 1/2 частини квартири у м. Львові. Відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК У країни, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved