Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] , помер її батько - [PERSON] . Після його смерті вона вступила у фактичне володіння та управління його будинком та проживає у ньому до цього часу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 15 січня 2021 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори, з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, але отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса з відповідною заявою та спадщину прийняла фактично, бо після смерті батька залишилась проживати у вказаному будинку і проживає у ньому до цього часу. Інших спадкоємців у померлого немає. Позивачка звернулась до суду за захистом її порушеного права і на підставі ст..ст. 3,4,38,42,44,57,58,64,82,109,118,119,120 ЦПК України та ст.. 330,392 ЦК України прохає задовольнити її позов та визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В судовому засіданні Позивачка позов підтримала та пояснила, що за життя її батько - [PERSON] був власником вказаного житлового будинку і у 1992 році отримав на нього свідоцтво про право власності , яке було видане 14.10.1992 року Петропавлівським райвиконкомом . Саме свідоцтво не збереглося через що вона не мала можливості пред`явити його нотаріусу та отримати право на спадщину на вказаний будинок у досудовому порядку. Будинок був побудований колгоспом «40 років Жовтня» і батькові, як члену колгоспу цей будинок був переданий у приватну власність. В будинку проживала вона з родиною її сестра, яка вийшла заміж і з 1995 року припинила проживати у будинку та її мати [PERSON] , яка також після смерті батька у 1997 році виїхала з будинку і більше в ньому не проживала. Інших спадкоємців у померлого немає. Ні мати, ні сестра до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертались. Прохає задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують, прохають судові витрати покласти на позивачку. Вислухавши позивачку, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка, згідно відмітки про реєстрацію, з 20.08.1992 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Петропавлівським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 20.08.2002 року . [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав разом з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 16.07.1999 року та довідкою Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради № 476 від 03.06.2021 року. [PERSON] був батьком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] та копією свідоцтва про її одруження серії [NUMBER] від 06.06.1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який належало померлому на підставі свідоцтва виданого 14.10.1992 року Петропавлівським райвиконкомом, що підтверджується довідкою КП Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації № 3105 від 24.12.2020 року. Дане свідоцтво не збереглося, що стало причиною нотаріальної відмови у видачі позивачки свідоцтва на прийняття спадщини. Право власності померлого спадкодавця на вказаний будинок підтверджується також копією витягу з погосподарської книги в якому вказано, що [PERSON] був членом господарства у колгоспному дворі станом на 01.01.1996 року і з ним разом проживали та були членами господарства його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] та її донька, син та чоловік. Крім позивачки, яка фактично прийняла спадщину на будинок, інші спадкоємці не претендують на спадщину, з заявами про її прийняття до нотаріусу не звертались. Згідно Рішення Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради від 11.12.2020 року № 21 житловому будинку, який належав, померлому [INFO] , [PERSON] присвоєно адресу : [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] та до дня смерті проживав у вказаному будинку разом зі своєю родиною, тобто був належним власником будинку. Позивачка від спадщини не відмовилась, своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців у померлого немає. [PERSON] заповіту не складав, що підтвердила позивачка у судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка [PERSON] від спадщини у вигляді житлового будинку не відмовлялася , прийняла її, своєчасно звернулась до нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я померлого батька, у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, що підтверджується постановою нотаріусу від 15.01.2021 року . Відповідно до абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок [ADDRESS] не збереглися і ця обставина перешкоджає Позивачці отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] роком побудови вказаного будинку зазначено 1987 рік. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 вказав, що встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. В листі Держбуду України від 23.03.1999 року N 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» зазначено, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво» підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також вказано, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був належним власником житлового будинку [ADDRESS] і ніхто його право власності на цей будинок не оспорив, а позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала право власності на нього. Спір між спадкоємцями за заповітом і спадкоємцями за законом, які мають право на обов`язкову частку за нормою ст.1241 ЦК України, з приводу розподілу спадкового майна відсутній. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені нею при звернення до суду, але суд враховує, що відповідачі у письмовій заяві прохають покласти на позивачку вказані витрати і сама позивачка в судовому засіданні не заперечує проти цього, тому суд вважає за доцільне покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень , що підтверджується квитанцією АТ КБ « ПРИВАТБАНК» від 02.04.2021 року, на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved