Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача [PERSON] - адвокат Дьякова Т.В. звернулася до суду з позовом в якому просить вселити [PERSON] , [INFO] , до квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову вказала, що з 06.03.2003 року позивачка [PERSON] зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира є неприватизованою та знаходиться у комунальній власності. Особистий рахунок відкритий на ім`я відповідача [PERSON] . Окрім позивача, у вищевказаній квартирі зареєстровано дві особи: відповідач [PERSON] - мати позивача (кв.наймач), та [PERSON] , [INFO] - сестра позивача. З 2012 року позивач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] з наступних підстав: 30.12.2000 року між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] народилася [PERSON] . 02.09.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У зв`язку із тим, що на час розлучення батьків позивачка була малолітньою особою, вона повинна була проживати за адресою проживання своїх батьків. Після розлучення батьків, з батьком позивач не спілкувалася та проживала разом із матір`ю [PERSON] . З січня 2008 року [PERSON] перебувала на обліку у службі у справах дітей, як дитина, яка проживає в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків та була знята з обліку у службі у зв`язку із з відсутністю підстав перебування дитини на обліку (виправленням у квітні 2010 року). У лютому 2012 року [PERSON] повторно поставлено на облік у службі у справах дітей, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах (проживає в сім`ї, якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків). Позивач [PERSON] проживала разом із матір`ю [PERSON] , та вітчимом [PERSON] . Мати тривалий час не працювала, єдиним джерелом існування були аліменти, які вона отримувала на доньку, вихованням дитини мати не займалася, належної уваги дитині не приділяла, негативно впливала на її виховання та розвиток, не піклувалася про її зовнішній вигляд та її здоров`я. Не цікавилась справами доньки у школі, батьківські збори не відвідувала, зв`язок зі школою не підтримувала. Протягом січня-лютого 2012 року позивач мешкала у чужих людей. Відповідач [PERSON] , місцезнаходження [PERSON] не знала, у зв`язку із чим служба у справах дітей неодноразово зверталась до відділу кримінальної міліції у справах дітей Дніпровського районного відділу міліції з проханням встановити місце знаходження малолітньої [PERSON] , [INFO] . З 17.02.2012 року [PERSON] , [INFO] , перебувала в притулку для дітей Дніпродзержинської міської ради. До влаштування дитини до притулку вона разом із матір`ю - гр. [PERSON] , 1982 р.н., мешкала за адресою: [ADDRESS] . За інформацією служби у справах дітей Дніпровської районної у Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області вказана громадянка безвідповідально відносилася до утримання, виховання та навчання своєї доньки, не працювала, зловживала спиртними напоями, що призвело до необхідності влаштування дитини до притулку та порушення питання позбавлення її батьківських прав. З батьком дівчини у відділі по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведена була бесіда, в ході якої він висловив бажання виховувати та утримувати доньку. Він повідомив, що розлучений з гр. [PERSON] і тривалий час не спілкувався із [PERSON] через схильність її матері до зловживання спиртних напоїв. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2012 року по справі № 2-1229/12, було позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Після вищевказаних обставин, позивачка до свого повноліття знаходилася на вихованні та утриманні батька [PERSON] , з яким весь час й проживала. Тобто, враховуючи вищевикладені обставини, позивачка [PERSON] не з власного бажання перестала проживати та користуватися як член родини особи, якій видано ордер на зайняття приміщення квартирою [ADDRESS] , а вимушено. Рішенням Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя від 27.05.2016 року по справі № 335/3425/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позиваючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини. В період з 24.03.2016 року по жовтень 2019 року, відповідачкою [PERSON] не було здійснено жодного платежу зі сплати аліментів, в результаті чого виникла велика заборгованість. Весь цей час, відповідачка [PERSON] життям доньки взагалі не цікавилася, вела аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово була притягнута до кримінальної відповідальності. 21.05.2019 року позивачці [PERSON] , [INFO] , виповнилося 18 років. На сьогоднішній день, відповідачка [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм черговим співмешканцем та донькою [PERSON] , [INFO] . Для позивача [PERSON] спірна квартира є єдиним житлом. За вказаною адресою позивач зареєстрована та вона бажає брати участь у її приватизації. Позивач [PERSON] неодноразово намагалася вирішити питання мирним шляхом, та отримати доступ для проживання у квартирі, але відповідач зі своїм співмешканцем позивачу постійно чинять перешкоди, застосовуючи до неї фізичну силу. Також, з того моменту, коли позивачу [PERSON] , [INFO] , виповнилося 18 років, на її адресу почали надходити дзвінки від відповідача [PERSON] з різних номерів з приводу того, щоб вона самостійно знялася з реєстраційного обліку місця свого проживання за адресою: [ADDRESS] , або інакше її буде знято в примусовому порядку (за рішенням суду). З урахуванням цього, позивач звернулася до поліції з метою порушення кримінального провадження з приводу чинення перешкод у вселення до квартири, та розуміючи, що це питання все ж таки має цивільно-правовий характер, позивач звертається до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] бажає повідомити суд про те, що відповідач [PERSON] грошові кошти нараховані за комунальні послуг не сплачує, в результаті чого існує заборгованість. Зі свого боку, позивачка, неодноразово пропонувала відповідачці сплатити всю суму заборгованості та нарешті дозволити їй проживати у квартирі, але остання категорично проти. Оскільки, вирішити питання в позасудовому порядку неможливо, адже, всі спроби позивача вирішити питання із відповідачем [PERSON] мирним шляхом були марними, позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.(а.с.26) 05 травня 2020 року представником позивача Дьяковою Т.В. надано до суду уточнену позовну заяву в якій вона просить вселити [PERSON] , [INFO] , разом із її малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , до квартири за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.(а.с.48-54) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.76). Представник позивача Дьякова Т.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком якої є - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] .(а.с.12). 30.12.2000 року між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 02.09.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя 02.09.2004 року, актовий запис № 258.(а.с.13) Позивачка [PERSON] зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 06.03.2003 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 07.09.2017 року за вих. № 1221-796374-2017 .(а.с.14) З 17.02.2012 року [PERSON] , [INFO] , перебувала в притулку для дітей Дніпродзержинської міської ради. До влаштування дитини до притулку вона разом із матір`ю - гр. [PERSON] , 1982 р.н., мешкала за адресою: [ADDRESS] . За інформацією служби у справах дітей Дніпровської районної у Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області вказана громадянка безвідповідально відносилася до утримання, виховання та навчання своєї доньки, не працювала, зловживала спиртними напоями, що призвело до необхідності влаштування дитини до притулку та порушення питання позбавлення її батьківських прав, що підтверджується висновком Орджонікідзевського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 13.04.2012 року за вих. № Б-103/0116.(а.с.15) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2012 року по справі № 2-1229/12, було позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.16-18) Рішенням Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя від 27.05.2016 року по справі № 335/3425/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позиваючи з 24.03.2016 року і до повноліття дитини.(а.с.20-21) 25 січня 2020 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Верходніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.01.2020 року, актовий запис № 4.(а.с.55) [INFO] у позивачки народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 17.02.2020 року, актовий запис № 156.(а.с.56) Згідно висновку Дніпровського ВП від 07.11.2019 року, між сторонами вбачаються цивільно-правові відносини тому, що вселення до квартири не відноситься до компетенції правоохоронних органів. Крім того, згідно висновку Дніпровського ВП. при спілкуванні з сусідами стало відомо, що гр. [PERSON] в квартирі за вказаним адресом проживає, але двері ні кому не відчиняє. (а.с.58) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української PCP, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, підлягають врегулюванню згідно до Житлового Кодексу України, оскільки квартира [ADDRESS] є комунальною власністю. Згідно до ст. 51 ЖК Української PCP, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Згідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української PCP, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно до ч. 1, 2 ст.. 61 ЖК Української PCP, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст. 64 ЖК Української PCP, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК Української PCP). Згідно ч. 1, 2 ст. 65 ЖК Української PCP, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Крім того, у правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12 (яка на теперішній час підтримана і практикою Верховного Суду, як то у постановах - Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №523/16575/15 від 17.07.2019, Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №641/7049/17 від 22.05.2019, Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4879/16 від 13.12.2018 тощо) також вказано, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української PCP). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української PCP). З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved