Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 07.05.1993 року міським відділом РАЦСу м.Чернівці за актовим записом № 577. Посилається на те, що 07.05.1993 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач посилається на те, що їх сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та частих сварок між ними, вони перестали розуміти один одного, не можуть знайти між собою спільної думки. Їх спільне життя стало неможливим, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. З липня 2012 року сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, незважаючи на те, що проживають за однією адресою. В звязку із чим вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду вказала, за строк, наданий судом для примирення відносини із відповідачем не змінилися. Будь-яких спроб поновити сімейні відносини ні з її сторони, ні із сторони відповідача не було. Починаючи із липня цього року відповідач проживає в [INFO], а вона залишилась проживати в м.Чернівці. Просила позов про розлучення задовільнити. Прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "Спіца". Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу розглянуто у його відсутності, з врахуванням поданих ним заяв до суду раніше. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.05.1993 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 464466 від 07.05.1993 року (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сімї є те, що сторони не могли найти спільної думки між собою, перестали розуміти один одного, через що між ними виникали сварки та скандали. В них різні характери, різні погляди на життя. Шлюбні відносини сторони припинили в липні 2012 року, з того часу сторони сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За час, вжитий судом щодо примирення подружжя, відносини між ними не змінилися. Починаючи із липня 2016 року відповідач переїхав проживати в [INFO]. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід змінити із «Івасюк» на дошлюбне «Спіца». На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved