Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Заявник звернулася до Ватутінського міського суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, - постійного проживання разом з її батьком - [PERSON], який помер [INFO] року, на час відкриття спадщини. Вказана заява мотивована тим, що [INFO] року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належала покійному на праві власності. Місце її проживання зареєстроване у смт.\~Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, однак вона з 2011 року та на час смерті [PERSON] проживала з ним у даній квартирі. З ними також проживав її брат [PERSON], рідний син [PERSON], який помер [INFO] року. Вказане було зумовлено тим, що вона з 2011 по 2015 року працювала на ПАТ „Ватутінським хлібокомбінат". Заінтересованими особами за вказаною заявою є [PERSON], матір заявника, та [PERSON], донька заявника, які є живими співвласниками по 1/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.12.2017 року, просили суд задоволити вказану заяву з підстав вказаних у ній. Додатково вказали, що необхідність встановлення вказаного факту зумовлено тим, що наявні розбіжності щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання [PERSON], позбавляють її можливості підтвердити факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення судом вказаної заяви. Також дала показання, що вона є рідною матір'ю заявника, та колишньою дружиною померлого [PERSON] У 2015 році після одруження вона змінила прізвище на [PERSON]. Дійсно її донька [PERSON] у 2011 році після переїзду із смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району до м. Ватутіне постійно проживала разом зі своїм братом [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], до дня їх смерті, а також продовжує проживати у даній квартирі на даний час. Із заявою про прийняття спадщини після смерті колишнього чоловіка [PERSON] вона не зверталась та приймати його спадщину не бажає. Заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також відсутність заперечень проти встановлення факту про який просить заявник. Відомості про наявність у померлого [PERSON] інших спадкоємців, крім тих, що залучені до участі у справі як заінтересовані особи, у суду відсутні. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника та заінтересованої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім передбачених у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п. 2, 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Положеннями п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року № 5 передбачено, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з того, що діями, які свідчать про прийняття спадщини, крім іншого, може бути фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER], видане 08.08.2005 року Ватутінським міським органом приватизації[ADDRESS], що за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 1/5 частини у кожного. На даний час двоє із вказаних співвласників - [PERSON], [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про їх смерть. Датою смерті [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 31.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, є [INFO] року. Відповідно до листа Ватутінської міської державної нотаріальної контори від 09.12.2017 року № 427/01-16, наданого на запит суду, після смерті [INFO] року [PERSON] заяв про прийняття спадщини не надходило. Вказане свідчить, що зі спливом понад 4 років з дня смерті [PERSON] жоден із його спадкоємців не звернувся із заявою про прийняття спадщини, у тому числі 1/5 частини квартири № 28, що за адресою: [ADDRESS] у межах строку та у порядку передбаченому ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому згідно з пп.4.10 п. 4 глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], відповідно до якого батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 22.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, після реєстрації шлюбу [PERSON] матір заявниці, яка є заінтересованою особою у справі, змінила прізвище на [PERSON]. Згідно відомостей паспорту [PERSON] серії [NUMBER], виданого 05.12.2001 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, її місце проживання станом на дату смерті [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] Відповідно до показань свідків [PERSON] та [PERSON], які були сусідами померлого [PERSON], заявник постійно безперервно проживала спільно з померлими батьком та братом орієнтовно з 2011 року, і проживає за адресою: [ADDRESS], на даний час. Упродовж усього часу проживання заявник турбувалася про батька та брата, які хворіли і потребували догляду. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на день його смерті також підтверджується довідкою Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства від 20.11.2017 року № 221. Відповідно до висновків Європейсього суду з прав людини у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. З урахуванням вказаного та положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає застосування судами Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що заявник, будучи донькою померлого [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги за законом, на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] року, а встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за результатами розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст.ст. 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved