Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2010 між ним та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Вподальшому, 20.11.2016 , дружина заявника повідомила, що має іншого чоловіка, залишила сина заявнику та зникла, не знявшись з реєстрації з належного заявнику будинку. Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.10.2017 шлюб між заявником та [PERSON] розірвано. Після 20.11.2016 заявник своєї дружини [PERSON] не бачив, куди саме вона поїхала йому не відомо. Родичі [PERSON] теж заявляють, що їм не відомо де вона знаходиться. Син [PERSON] залишився проживати з заявником. З 20.11.2016 [PERSON] жодного разу не телефонувала та не давала про себе знати. Влітку 2019 у заявника була можливість повезти сина за кордон на оздоровлення, однак, в зв`язку з тим, що для виїзду дитини необхідна згода обох батьків, він даною нагодою не скористався. Оскільки, місце знаходження матері дитини невідоме, відповідно, отримати її згоду на виїзд дитини за кордон не можливо. В зв`язку з вказаними обставинами, заявник змушений звернутися до суду з даною заявою, у якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Суворовське Тульчинського району, зареєстровану в с. Суворовське Тульчинського району, безвісно відсутньою з 20.11.2016. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини. Також, зазначив, що визнання [PERSON] безвісно відсутньою потрібно йому, також, для зняття її з реєстрації з належного йому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю заявника, її невістка [PERSON] поїхала 20.11.2016 і до цього часу не поверталась. Де вона в даний час знаходиться, ніхто не знає. Вони звертались до поліції з приводу її зникнення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник є її зятем, а [PERSON] - це її донька. Де знаходиться дочка вона не знає. Перед зникненням, дочка приїхала до неї, залишила дитину і сказала, що їде до подруги. Після того вона зникла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом заявника, у нього була дружина [PERSON] , яка також була його сусідкою. Її нема приблизно два-три роки, де вона в даний час знаходиться, нікому не відомо. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2010 між заявником [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 5). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області 06.09.2011 (а.с. 6). Відповідно до копії заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.10.2017 (а.с. 8), шлюб між заявником та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Тульчинської міської ради №1323 від 02.12.2019 (а.с.10), [PERSON] не проживає на території с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області з 20.11.2016 по даний час, місце її проживання невідоме. Відповідно до довідки Тульчинської міської ради №1324 від 02.12.2019 (а.с.10), син [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - заявником [PERSON] . Згідно листа Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області №8206/230/01-2019 від 29.11.2019, адресованого заявнику (а.с. 11), [PERSON] у розшуку не перебуває. Також, судом встановлено, що [PERSON] оголошувалась в розшук, про що свідчить ксерокопія оголошення, розміщеного в газеті "Тульчинський край". Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки, місце перебування [PERSON] невідоме більше року, тому є підстави для визнання її безвісно відсутньою. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для виїзду сина за кордон з метою оздоровлення, а також для зняття [PERSON] з реєстрації з належного йому будинку. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що в судовому засіданні підтверджений факт відсутності [PERSON] з 20.11.2016 за місцем її постійного проживання та відсутності відомостей про місце її перебування, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved