Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Керівник [PERSON] місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду з даною заявою в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області до [PERSON] про розірвання договору оренди земель водного фонду, повернення земельної ділянки водного фонду площею 4,2 га. та стягнення заборгованості в розмірі 3313,94 грн., треті особи: Словяносербська обєднана держана податкова інспекція, Новоохтирська сільська рада Новоайдарського району Луганської області, посилаючись на те, що розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області від 14.06.2007р. за №198 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу в оренду земельних ділянок та водних об'єктів [PERSON]С.» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в короткострокову оренду терміном на 5 (п'ять) років для риборозведення із земель державної власності (земель запасу), розташованих за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району Луганської області. Одночасно вказаним розпорядженням надано в оренду [PERSON] земельну ділянку та водний об'єкт загальною площею 4.2 га, в тому числі: під гідротехнічними спорудами 0.2 га, під водними об'єктами (ставками) 4.0 га для риборозведення із земель державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району, терміном на 10 (десять) років, за умови укладання договору оренди протягом одного місяця. Договір оренди 13.08.2007р. зареєстровано в [PERSON] відділі державної реєстрації, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 231856/040742100204. 13 серпня 2007р. [PERSON] за актом прийому-передачі земельних ділянок та водних об'єктів передано визначені Договором земельні ділянки та водні об'єкти. 16.07.2007 року між [PERSON] районною державною адміністрацією (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди земель водного фонду та водного об'єкту, у відповідності до предмету якого орендодавець на підставі Земельного та Водного Кодексів України та відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 14.06.2007 року № 198 надає, а орендар приймає в строкове платне користування землі водного фонду державної власності та водні об'єкти для риборозведення, що знаходяться за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району Луганської області. Згідно п.2.1 Договору в оренду передано земельну ділянку та водні об'єкти загальною площею 4.2 га в тому числі: землі зайняті гідротехнічними спорудами (гребля) 0.2 га, землі зайняті водними об'єктами та водний об'єкт 4.0га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки водного фонду в цінах на 2007 рік становить 23762,97 гривень (п. 2.2 договору). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 14.03.2017 року №10-12- 0.10-1084/17 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки водного фонду станом на 2017 рік складає 55000,12 гривень. Договір укладено строком на 10 років (п. 4.1 Договору). Відповідно до п.5.1 Договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 1188,14 грн. на рік. Пунктом 5.2 Договору визначено, що коефіцієнт індексації щорічно розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель». Згідно з інформацією Слов'яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 06.03.2017р. [PERSON] як фізична особа не підприємець, відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України не подає до податкових органів декларації. У відповідності до інформації Слов'яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 06.03.2017р. останні платежі з орендної плати від орендаря [PERSON] надійшли 06.11.2015р. на суму 1000 грн. Утворення податкового боргу з орендної плати за землю за Договором у [PERSON] відбулося у період з 01.01.2016р. по 01.03.2017р. у зв'язку з несплатою орендних платежів за січень 2016 - березень 2017 років. Таким чином, орендар земельної ділянки - [PERSON] систематично не виконує обов'язки за договором щодо сплати орендної плати за землю, чим істотно порушує умови договору та позбавляє державу в особі уповноважених органів в отриманні доходу від надання земельної ділянки в оренду. Станом на 01.03.2017 року [PERSON] згідно розрахунку має податковий борг з орендної плати за землю у сумі 3313,94 грн. Зазначена заборгованість не погашена орендарем до теперішнього часу. На підставі вищенаведеного, керівник [PERSON] місцевої прокуратури Луганської області просив суд розірвати договір оренди земель водного фонду, повернути земельну ділянку водного фонду площею 4,2 га. та стягнути заборгованость в розмірі 3313,94 грн. Прокурор Перова Н. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON], та представники третіх осіб Словяносербської обєднаної держаної податкової інспекції, Новоохтирської сільської радиу судове засідання не з`явились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області від 14.06.2007р. за №198 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу в оренду земельних ділянок та водних об'єктів [PERSON]С.» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] в короткострокову оренду терміном на 5 (п'ять) років для риборозведення із земель державної власності (земель запасу), розташованих за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району Луганської області (а.с. 12). Одночасно вказаним розпорядженням надано в оренду [PERSON] земельну ділянку та водний об'єкт загальною площею 4.2 га, в тому числі: під гідротехнічними спорудами 0.2 га, під водними об'єктами (ставками) 4.0 га для риборозведення із земель державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району, терміном на 10 (десять) років, за умови укладання договору оренди протягом одного місяця. Договір оренди 13.08.2007р. зареєстровано в [PERSON] відділі державної реєстрації, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 231856/040742100204 (а.с. 13). 13 серпня 2007р. [PERSON] за актом прийому-передачі земельних ділянок та водних об'єктів передано визначені Договором земельні ділянки та водні об'єкти (а.с. 15, 16). 16.07.2007 року між [PERSON] районною державною адміністрацією (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди земель водного фонду та водного об'єкту, у відповідності до предмету якого орендодавець на підставі Земельного та Водного Кодексів України та відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 14.06.2007 року № 198 надає, а орендар приймає в строкове платне користування землі водного фонду державної власності та водні об'єкти для риборозведення, що знаходяться за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району Луганської області (а.с. 13). Згідно п.2.1 Договору в оренду передано земельну ділянку та водні об'єкти загальною площею 4.2 га в тому числі: землі зайняті гідротехнічними спорудами (гребля) 0.2 га, землі зайняті водними об'єктами та водний об'єкт 4.0га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки водного фонду в цінах на 2007 рік становить 23762,97 гривень (п. 2.2 договору). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 14.03.2017 року №10-12- 0.10-1084/17 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки водного фонду станом на 2017 рік складає 55000,12 гривень. Договір укладено строком на 10 років (п. 4.1 Договору). Відповідно до п.5.1 Договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складає 1188,14 грн. на рік. Пунктом 5.2 Договору визначено, що коефіцієнт індексації щорічно розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року №783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель». У відповідності до гі.5.3 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі рівними частинами за період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок Новоохтирської сільської ради. Однак, гр. [PERSON] порушені умови договору оренди земель водного фонду, визначена угодою орендна плата в період з 1 січня 2016 року по 1 березня 2017 року не сплачувалась, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у сумі 3313,94 грн. Згідно з інформацією Слов'яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 06.03.2017р. [PERSON] як фізична особа не підприємець, відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України не подає до податкових органів декларації. У відповідності до інформації Слов'яносербської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 06.03.2017р. останні платежі з орендної плати від орендаря [PERSON] надійшли 06.11.2015р. на суму 1000 грн. (а.с. 37). Утворення податкового боргу з орендної плати за землю за Договором у [PERSON] відбулося у період з 01.01.2016р. по 01.03.2017р. у зв'язку з несплатою орендних платежів за січень 2016 - березень 2017 років. Таким чином, орендар земельної ділянки - [PERSON] систематично не виконує обов'язки за договором щодо сплати орендної плати за землю, чим істотно порушує умови договору та позбавляє державу в особі уповноважених органів в отриманні доходу від надання земельної ділянки в оренду. Станом на 01.03.2017 року [PERSON] згідно розрахунку, має податковий борг з орендної плати за землю у сумі 3313,94 грн. (а.с. 38). Зазначена заборгованість не погашена орендарем до теперішнього часу. Згідно ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Як передбачено ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності. Таким чином, між сторонами склалися договірні зобов'язання з приводу оренди землі. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Постановою Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 р. № 6 передбачено, що розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Положеннями статті 141 Земельного кодексу України передбачено припинення права користування землею у разі систематичної несплати земельного податку або орендної плати. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 12.12.2012 у справі №6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі №362/5740/15-ц. Укладання, зміна, розірвання і виконання договору тимчасового (короткострокового чи довгострокового) користування землею на умовах оренди регулюється, крім відповідних норм Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У розумінні статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (частина 2 статті 653 Цивільного кодексу України). Таким чином, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв'язку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між сторонами договором. Згідно з умовами Договору одним із обов'язків Орендаря є своєчасне внесення орендної плати за землю. Частиною 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України (далі - ПК України) і частиною 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. «Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно зі ст.13 Конституції України, ст.373 ЦК України, ст.1 Земельного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст.14 Конституції України). Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що виконавчу владу в областях і районах здійснюють місцеві державні адміністрації. Як передбачено, ст.ст.13, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання земель і природних ресурсів, розпорядження землями державної власності. Згідно статті 17 Земельного кодексу України місцеві державні адміністрації розпоряджаються землями державної власності. Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації згідно ст.28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», серед іншого, мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. [PERSON] районна державна адміністрація Луганської області зареєстрована як юридична особи з організаційно-правовою формою - орган влади, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не перебуває в процесі припинення, кінцеве рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи в реєстрі відсутнє. Таким чином, [PERSON] районна державна адміністрація Луганської області є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах. Орендодавцем та стороною у договорі виступає [PERSON] районна державна адміністрація, що вказує на необхідність повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі саме [PERSON] районній державній адміністрації Луганської області. До доходів місцевих бюджетів згідно ст.64 Бюджетного кодексу України належить орендна плата за водні об'єкти (їх частини), що надаються на умовах оренди районними державними адміністраціями, яка зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Таким чином, невиконання орендарем земельної ділянки - [PERSON] обов'язків, передбачених укладеним Договором, які полягають у систематичній несплаті орендної плати за землю, підриває засади бюджетного процесу щодо наповнення місцевого бюджету, призводить до порушення економічних інтересів держави (недоотримання коштів місцевим бюджетом), необхідність захисту яких покладено на прокуратуру (п.З ч.І ст.131-1 Конституції України). В свою чергу, органом державної влади в особі [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області, уповноваженим здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, захист законних інтересів держави належним чином не здійснюється, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. [PERSON] місцевої прокуратури №3036 від 14.03.2017 повідомлено [PERSON] районну державну адміністрацію про намір представництва інтересів держави (а.с. 40). На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги керівника [PERSON] місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Луганської області до [PERSON] про розірвання договору оренди земель водного фонду, повернення земельної ділянки водного фонду площею 4,2 га. та стягнення заборгованості в розмірі 3313,94 грн.підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, який, відповідно до ЗУ Про судовий збір, складає 1600 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 373, 526, 530, 611, 612, 629, 651, 653, 792 ЦК України, ст. ст. 17, 93, 121 ЗК України, ст. 120, 286, 289 Податкового кодексу України, ст. ст. 13, 131-1 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 13, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 1, 13, 21 ЗУ "Про місцеві держані адміністрації",

Outcome: approved