Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач, в порядку ст. 56 ЦПК України, 14.05.2020 року звернувся до суду з названим позовом, вказуючи, що 08.08.2018 року Володарським районним судом Київської області [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ст. 128 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України , а кримінальне провадження щодо нього внесене 05.05.2018 року до ЄРДР за № 12018110160000100 закрито. Судом було встановлено, що [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю [PERSON] . Внаслідок нанесеного удару потерпілий отримав тілесні ушкодження. Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у Володарській ЦРЛ, правонаступником якої є КНП ВРР « Володарська районна лікарня» протягом 14 - ліжко днів. Вартість витрат на стаціонарне лікування склала - 5846,40 гривень . Прокурор зазначає, що злочинними діями [PERSON] потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок чого держава понесла матеріальні збитки. Позива, посилаючись на вище викладене та ст. 1311 Конституції України, ст. ст. 1166,1206 ЦК України, ст. 23 ЗУ « Про прокуратуру», ст. ст. 19, 56-57, 107, 175-177 ЦПК України, просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] на користь Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради "Володарська районна лікарня", код ЄДРПОУ 01994505, 09301, Київська область, смт Володарка, вул. Коцюбинського, 25, UA 938201720344360002000041799, УДКСУ у Київській області кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , 1978 року народження , в розмірі 5846,40 ( п`ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 80 коп. Покласти на відповідача судові витрати. 05.08.2020 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 05.10.2020 року. 05.10.2020 року судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 30.10.2020 року у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача і третьої особи про час, місце розгляду справи та про відкриття провадження у справі. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надавалися. З огляду на вказане. суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.08.2018 року Володарським районним судом Київської області [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ст. 128 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України , а кримінальне провадження щодо нього внесене 05.05.2018 року до ЄРДР за № 12018110160000100 закрито. Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за статтею128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження. Так, судом було встановлено, що [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю [PERSON] . Внаслідок нанесеного удару потерпілий отримав тілесні ушкодження. Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у Володарській ЦРЛ правонаступником якої є КНП ВРР « Володарська районна лікарня» протягом 14 - ліжко днів. Вартість витрат на стаціонарне лікування склала - 5846,40 гривень. Оскільки саме злочинними діями [PERSON] потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок чого держава понесла матеріальні збитки. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого статтею 128 КК України, визнав повністю та просив суд закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та звільнити його від кримільної відповідальності. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради « Володарська районна лікарня» № 580 від 13.04.2020 року потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному ( травматологічне ліжко) з 05.05.2018 року по 18.05.2018 року , 14 ( чотирнадцять ) ліжко-днів. Вартість перебування потерпілого на лікуванні складає 14 ліжко-днів х 417,60 гривень ( вартість одного ліжко-дня) = 5846,40 гривень ( а.с.12). Приймаючи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат відповідачем на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі від злочину на користь Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради « Володарська районна лікарня». Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі Порядок) затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а також приписами спеціального Закону України «Про судовий збір», відповідно до п.6 ч.1 ст.5 якого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору, отож суд стягує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких позивач був звільнений. На підставі наведеного,

Outcome: approved