Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 листопада 2003 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, у вигляді садового будинку №1026, що розташований в масиві Давидівський садового товариства «Оріон» Житомирського району Житомирської області та земельної ділянки площею 0,0538 га., для ведення садівництва, яка розташована в товаристві «Оріон» Давидівського масиву Іванівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області. В оформленні права власності після померлого батька [PERSON] позивачу було відмовлено, що стало підставою для звернення позивача до суду. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2003 року в м.Житомирі помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №2904. Позивач, який прийняв спадщину за законом після батька [PERSON], оформити право власності на спадкове майно у вигляді: садового будинку №1026, що розташований в масиві Давидівський садового товариства «Оріон» Житомирського району Житомирської області та земельної ділянки площею 0,0538 га., для ведення садівництва, яка розташована в товаристві «Оріон» Давидівського масиву Іванівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області не може. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.4), копією свідоцтва про народження позивача (а.с.5), довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с.6-7), копією технічного паспорта на садовий будинок (а.с.8-10), копією свідоцтва про право власності (а.с.13), листом Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області (а.с.14), копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.15), копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.16), копією висновку про вартість майна (а.с.17-21). Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved