Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача є [PERSON] Посилається на те, що 06 грудня 2005 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної частки (паю) в розмірі 2,0 умовних кадастрових одиниць, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім.О.Кобилянської, що знаходиться на території [PERSON] міської Ради Вижницького району Чернівецької області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 31 січня 2003 року секретарем Вашківецької міської Ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 13, згідно якого все своє майно [PERSON] заповіла йому та його дружині [PERSON], однак остання відмовилась від спадкового майна спадкодавця [PERSON] на його користь, про що свідчить її заява. Крім нього, спадкоємців першої черги по закону та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Зазначив, що звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] Постановою державного нотаріуса видано свідоцтво на житловий будинок, а в частині свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) державний нотаріус 12 жовтня 2017 року винесла постанову №808/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи своє рішення тим, що він не надав належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку (пай). Уточнивши позовні вимоги, просить визнати за ним, [PERSON], право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім.О.Кобилянської, розміром 2,0 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, належного померлій 06.12.2005 року [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧВ №0113284, виданого на підставі рішення Вижницької РДА від 05.02.1997 року та зареєстрований 05.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №71. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи позивач [PERSON] скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи третя особа [PERSON] скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 грудня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія 1-МИ №013351, виданого 06 грудня 2005 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №95. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м.Вашківці по вул.Дорошенка, 5, Вижницького району Чернівецької області та земельної частки (паю) в розмірі 2,0 умовних кадастрових одиниць, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім.О.Кобилянської, що знаходиться на території [PERSON] міської Ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією Сертифікату серії ЧВ №0113284, виданого на підставі рішення Вижницької РДА від 05.02.1997 року та зареєстрований 05.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №71. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений 31 січня 2003 року секретарем Вашківецької міської Ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі №13, згідно якого все своє майно вона заповіла позивачу [PERSON] та [PERSON] З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.07.2006 року виданого державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцю [PERSON] вбачається, що спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво складається з житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Вашківці по вул.Дорошенка, 5, Вижницького району Чернівецької області. Свідоцтво видано на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області 31.01.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №13 відносно майна [PERSON]. З довідки [PERSON] міської ради №573 від 19.10.2017 року вбачається, що спадкоємців першої черги по закону, або осіб, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, [PERSON], яка померла 06.12.2005 року немає. На імя [PERSON], 05.02.1997 року Вижницькою РДА виданий сертифікат серії ЧВ №0113284 на право на земельну ділянку(пай) в розмірі 2,0 умовні кадастрові одиниці, яка перебувала у власності КСП ім.О.Кобилянської в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області. З довідки відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі головного управління Держгеокадастру України у Чернівецькій області від 08.11.2017 року вбачається, що вартість земельної частки(паю), яка належала померлій [PERSON] становить 13340, 80 грн. Судом також встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] крім позивача є третя особа [PERSON], яка спадкове майно не прийняла, відмовилась від належної їй частки у спадковому майні, про що подала відповідну заяву, що підтверджується копією заяви від 05.06.2006 року Інших спадкоємців за законом та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №161/2006 року. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Позивач [PERSON], звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім.О.Кобилянської, що знаходиться в м.Вашківці. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що позивачем не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №808/02-31 від 12.10.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст.152 ч.3 п.а ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 Указу). Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Статтею 3 Закону визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. Відповідно до ст. 5 Закону сільські, селищні, міські ради чи районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Оскільки [PERSON] була членом колгоспу «ім.О.Кобилянської» м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, однак у встановленому порядку не отримала державний акт на зазначену земельну ділянку, а право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі Державного акта про право колективної власності на землю конкретному колгоспу, членом якого є певна особа, а тому на думку суду позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті [PERSON] має право на успадкування лише на те, що належало покійній, а саме, права на земельну частку (Пай). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що за позивачем [PERSON] необхідно визнати право на земельну частку (пай) у землі, посвідчене сертифікатом, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім.О.Кобилянської, розміром 2,0 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧВ №0113284, виданого на підставі рішення Вижницької РДА від 05.02.1997 року та зареєстрований 05.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №71. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved