Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що вона разом з братом [PERSON] зареєстровані у неприватизованій квартирі [ADDRESS], при цьому до 28 жовтня 1996 року [PERSON] проживав у даній квартирі разом з нею ([PERSON]) та батьками, а потім забрав усі свої речі та виїхав за межі України, одружився та родинні відносини з ними не підтримує. В свою чергу, вона (позивач) вимушена сплачувати комунальні послуги за всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, відповідач будь-якої участі в утриманні квартири не приймає. З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 71-72 ЖК України, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та в її інтересах представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить оголошення в газеті «Народне слово» № 3 (3233) від 21 січня 2016 року, причини неявки суду не відомі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в в судовому засіданні позивач та в її інтересах представник не заперечували. Заслухавши пояснення позивача та в її інтересах представника, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON], сім'я якого складається з 4-ох чоловік, на підставі ордеру [NUMBER] від 29.07.1982 року, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Кіровограда від 21.07.1982 року № 329, надано право на зайняття 3-ох кімнат, загальною житловою площею, 37,27 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Склад сім'ї [PERSON] складають: [PERSON], - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого міським відділом по реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 1780. Судом також встановлено, що відповідно до довідки, виданої КП «ЖЕО № 2» Кіровоградської міської ради» від 12.11.2015 року № 4068 склад сім'ї [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], складають: [PERSON], [INFO], - син, [PERSON], [INFO], - донька, [PERSON], - онука. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 27.11.2015 року місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 28.12.1990 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], є рідним братом позивача [PERSON], та з 28 жовтня 1996 року не проживає в квартирі [ADDRESS], яку він залишив добровільно, при відсутності перешкоджання йому у цьому з боку позивача, та інших членів сім'ї, крім того, в квартирі відсутні його особисті речі, кошти на утримання квартири останній не надає, а так само, не несе витрати на оплату комунальних послуг. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною вище адресою підтверджується також актом від 11.11.2015 року, складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON], 1970 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не проживає за вказаною адресою з 28.10.1996 року, що підтверджено також свідками: [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], підписи яких посвідчено 12.11.2015 року начальником КП «ЖЕО № 2 КМР» Л.Марченко. Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив підписання ним зазначеного вище акта від 11.11.2015 року. Також пояснив, що з 1982 року він проживає в [ADDRESS], по сусідству з [PERSON]. Знає і позивача, і відповідача, з [PERSON], батьком сторін близько 35-ти років пропрацювали на одному підприємстві, разом отримували ордери на квартири. На даний час в квартирі проживають дружина [PERSON], його донька та онука. [PERSON] помер. Крім того, зазначив, що йому відомо, що син [PERSON] - [PERSON] поїхав на заробітки в Москву і близько 18-ти років він його не бачив. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 1982 року вона проживає по сусідству з [PERSON] в будинку [ADDRESS]. На теперішній час в квартирі № 24 проживають позивач [PERSON], її донька, та [PERSON] - мати позивача. [PERSON] є рідним братом [PERSON], якого вона (свідок) не бачила близько 20-ти років, їй відомо, що він поїхав в Росію на заробітки. Крім того, свідок підтвердила підписання нею акта від 11.11.2015 року. Викладені вище обставини підтверджені матеріалами справи: ордером [NUMBER] від 29.07.1982 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Кіровограда від 21.07.1982 року № 329, відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 27.11.2015 року, згідно з якими [PERSON] з 28.12.1990 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], актом від 11.11.2015 року складеним за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких посвідчено начальником КП «ЖЕО № 2» КМР» Марченко Л. та якими підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] з 28.10.1996 року не проживає, а тому вважаються судом встановленими. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім громадянином. Відповідно до правил ст. 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, згідно з якою наймач або члени його сім'ї втрачають право на користування цим житлом у разі якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач без поважних на те причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з 28 жовтня 1996 року, тобто понад шість місяців, не використовує житлове приміщення для проживання в ньому, не повернувся на проживання в квартиру до теперішнього часу і дані факти не спростовано під час судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що відповідач не вносив плату за користування житлом і за комунальні послуги, більш того, відповідач добровільно залишив дану квартиру, забрав свої особисті речі, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою за [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved