Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства, посилаючись не те, що вона народилась [INFO] в с. Новий Азов Генічеького району Херсонської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , але оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, реєстрація її народження та запис про батька були здійснені на підставі ч.2 ст. 55 КпШС УРСР. 26.05.1990р. виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Генічеського району Херсонської області було складено актовий запис № 10 про державну реєстрацію мого народження, в якому її батьком записаний [PERSON] . Аналогічний запис про батька міститься в свідоцтві про її народження. Батьки позивача перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом, вели спільне господарство, ще до її народження і підтримували шлюбні відносини до смерті. Вони всі проживали однією сім`єю та були зареєстровані в [ADDRESS] , мали спільний побут. При житті [PERSON] визнавав її своєю донькою, утримував, займався вихованням та піклувався про неї протягом всього свого життя. З приводу того, що [PERSON] не був записаний у її свідоцтві про народження як батько, у неї не виникало жодних питань, оскільки вона знала, що батьки не були офіційно одруженими, але вона завжди знала, що [PERSON] - її рідний батько, і він завжди визнавав це. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. 16.10.2018р. вона як донька померлого звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Штогріною Н.Л. було заведено спадкову справу № 157/2018. Крім неї, заяву про прийняття спадщини 28.10.2019р. подала [PERSON] - також донька померлого. Інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини не подавали, спадщину не прийняли. 31.10.2019р. приватним нотаріусом Штогріною Н.Л. їй було направлено лист з проханням надати рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин з [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про її право на спадщину. Тому для отримання свідоцтва про право на спадщину у неї виникла необхідність встановити факт батьківства в судовому порядку. Просила встановити факт, що [PERSON] є її батьком та внести відповідні відомості до її актового запису про народження. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Аворник Л.В. позовну заяву підтримали повністю та просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач та її представник адвокат Гринечко С.Б. позовні вимоги не визнали, надали відзив, в якому вказали, що батьками відповідача є [PERSON] та [PERSON] , які у 1987 році приїхали до с. Новий Азов та проживали разом, вели спільне господарство, чекали на третю дитину та мали спільний побут. Ці факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про її народження та народження її сестри [PERSON] , рішенням Генічеського районного суду від 26.07.1990 року №2-458/1990, довідкою Генічеської ЦРЛ від 15.01.2020 року, відповіддю Озерянської сільської ради про реєстрацію місця проживання з 1987 року по 1993 рік, ці документи доводять, що [PERSON] жили разом, вели спільний побут та перебували у офіційному шлюбі та спростовують доводи позивача що її матір [PERSON] та [PERSON] проживали разом ще до народження [PERSON] . Виникає питання чому [PERSON] за життя не визнав позивача своєю донькою, якщо вони дійсно проживали разом та вели спільне господарство. Мати позивача була одружена з іншим чоловіком [PERSON] , який і записаний батьком позивача, та відомості щодо розірвання шлюбу до цього часу відсутні. Просили відмовити в задоволення позову. Свідок [PERSON] суду показала, що вона народилась в с.Новий Азов Генічеського району та добре знає родину [PERSON] , так як проживала неподалік від їх помешкання. Мати [PERSON] та батько [PERSON] працювали на фермі. У матері позивача було троє дітей, з них двоє від першого шлюбу та [PERSON] від співмешкання з [PERSON] , який приїхав до них в село наприкінці 80-х років та став проживати в будинку [PERSON] де і прожив до кінця життя. [PERSON] є дійсно батьком позивача, він визнавав її за життя, всім казав, що це його донька, піклувався про неї, виховував, разом святкували родинні свята. У [PERSON] було троє дітей, двоє від першого шлюбу і [PERSON] від спільного проживання з [PERSON] , з якою вів спільне господарство, мав спільний побут та взаємне піклування. Свідок [PERSON] , суду показала, що вона проживає в с. Новий Азов з 1989 року. З [PERSON] вона працювала разом на фермі, а [PERSON] коли був ще колгосп, працював електриком, пізніше перейшов працювати на ферму. На момент коли вон приїхала до села [PERSON] вже проживав з [PERSON] в одному будинку, вели спільне господарство, пізніше народилась [PERSON] , яку він з бабусею забирала з лікарні. Він за життя визнав її своєю донькою, піклувався за нею , виховував. Як [PERSON] так і [PERSON] мали по двоє дітей від перших шлюбів, а самі проживали все життя у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, мали худобу, птицю, город, проживали як звичайна сім`я, сварок у них не було. [PERSON] називав донькою [PERSON] , гарно до неї ставився. Його похороном займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, суду показала, що в 1987 році вона зі своїм чоловіком [PERSON] приїхала в с. Новий Азов та працювала там фельдшером. В 1988 році у них народилась донька [PERSON] 1992 році вона виїхала з с. Новий Азов та в 1994 році розлучилась з [PERSON] . До 1992 року [PERSON] проживав разом з нею постійно. В цей час в селі проживала сім`я [PERSON] . Після того як вона виїхала з села [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] працював на фермі, а [PERSON] була старшою за нього. Мої діти інколи спілкувались з батьком [PERSON] , але з 2000 року вже не бачились, вона навіть не знала, що [PERSON] помер. Під час спільного проживання з [PERSON] останній зловживав спиртними напоями. Оцінюючи кожен аргумент, наведений сторонами, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.05.2018 року підтверджено факт народження [PERSON] , [INFO] , де матір`ю вказано [PERSON] , а батьком [PERSON] . Свідоцтвом про смерть підтверджено факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач зверталась до приватного нотаріуса Штогріної Н.Л. з заявою про отримання спадщини після смерті батька [PERSON] , але листом від 31.10.2019 року №1121/02-14 їй було надано час на підтвердження факту родинних відносин з [PERSON] /а.п. /. Відповідно до повторного свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.09.2016 року серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.06.1994 року /а.п. 36/, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.09.2016 року №00017152028 /а.п. 37/. З свідоцтв про народження від 28.09.2016 року серії [NUMBER] [PERSON] та свідоцтва серії [NUMBER] від 12.06.2013 року [PERSON] їх батьком є [PERSON] /а.п. 38, 39/. Постановою Херсонського апеляційного суду від 03.10.2019 року №653/3948/18 підтверджено, що батько [PERSON] помер [INFO] та на момент смерті проживав окремо від неї /а.п. 48/. Довідкою КНП Генічеської ЦРЛ від 15.01.2020 року №2 підтверджено факт роботи [PERSON] з 16.07.1987 року по 28.02.1990 року на посаді завідувача Ново-Азовським ФАП. За вказаний період знаходилась у відпустках по догляду за дитиною до одного року з 19.09.1988 року по 25.07.1989 рік /а.п. 88/. Окрім цього відповідно до довідки Озерянської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 18.02.2020 року №02-01/47 [PERSON] була зареєстрована в с.Новий Азов З 09.10.1987 року по 23.09.1993 рік /а.п. 90/. З світлин на яких відображено події життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які містяться в матеріалах справи вбачаються родинні відносини позивача [PERSON] з її батьком [PERSON] /а.п. 100-107/. Відповідно до повідомлення органу ДРАЦС м. Генічеськ від 09.09.2020 року №1603/162-20, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб №2 від 01.06.1978 року, складеного виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Геніечського району Херсонської області на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В актовому записі відсутня відмітка про розірвання шлюбу. Подружжя мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.п. 170/. З цієї інформації вбачається, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] не було інших дітей окрім вище вказаних, а тому твердження відповідача що батьком позивача є перший чоловік її матері суд відкидає, як не правдиві. Відповідно до довідки Озерянської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 18.11.2020 року №02-01/377 за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , з 1986 року по день смерті [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , з 1989 року по день смерті [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , з 1990 року по теперішній час /а.п. 196/. Вказана довідка суперечить відомостям домової книги /а.п. 204-207/ про реєстрацію [PERSON] за іншою адресою з 1988 року по 2006 рік. Тому відомості довідки судом до уваги не приймаються. Разом з тим адреса реєстрації не спростовує встановленого судом іншого фактичного місця проживання [PERSON] . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Україну при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (надалі - Постанова № 3) при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (надалі - КпШС України), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства [PERSON] та матір`ю позивача до її народження та після її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, такі факти знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи зокрема з показів свідків [PERSON] , [PERSON] , які є особами не зацікавленими, суду показали, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка з 1989 року, вели спільне господарство, мали спільний будинок та народили дитину [PERSON] , яку за життя [PERSON] визнав своєю донькою. До показів свідка [PERSON] суд відноситься критично, з огляду на те, що вона є матір`ю відповідача та є особою зацікавленою. З огляду на те, що [PERSON] народилася, [INFO] , при вирішенні питання встановлення факту батьківства необхідно виходити з положень ст. 53, 55 КпШС України, оскільки дитина народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України. У відповідності до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і ймовірним батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року за № 16, згідно зі ст. 53 КпШС України, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Пунктом 5 Постанови №3 визначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. За ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Положеннями ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Статтею 161 КпШС України визначено, що виправлення помилок і внесення змін в записи актів громадянського стану може провадитися на підставі судового рішення. Оскільки [PERSON] є батьком [PERSON] , проте відомості про нього, як батька дитини, не вносилися у свідоцтвах про її народження, тому відповідно до ст. 134 СК України необхідно внести зміни до актового запису про народження [PERSON] щодо батьківства [PERSON] . Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши ту обставину, що у позивача відсутній юридичний родинний зв`язок з батьком, а це унеможливлює в подальшому реалізацію її спадкових прав, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] , у зв`язку з чим її позов про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved