Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Заявник звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначає, що вона народилася [INFO] в м.Овручі Житомирської області. В свідоцтві про народження якої національність не вказана. У свідоцтві про одруження та свідоцтві про народження сина - [PERSON] її національність вказана «українка». У той же час, її дід по лінії батька - [PERSON], [INFO] був поляком. В радянські часи її батьки [PERSON] та [PERSON] завжди скривали своє польське походження та коріння, оскільки за радянських часів, 23.09.1938 року постановою трійки при Житомирському Облуправлінні НКВС її прадіда [PERSON] було засуджено до розстрілу з причин належності до польського народу, а згодом 21.11.1957 року реабілітовано посмертно. Саме з цієї причини з мотивів боязні політичного переслідування з боку держави, її батьки у всіх документах вказували що вони та вона є за національністю українцями. Заявник є полькою за походженням і до сьогодні шанує польські традиції, сповідує римо-католицьку віру і звичаїв польської національності. На даний час, заявник прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини», а тому вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Сторони в судове засідання не з»явилися. Заявник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи просить справу розглядати без їх участі, щодо задоволення позову не заперечує. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту приналежності до польської національності суд враховує наступне. Згідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], її батьком є [PERSON] /а.с.7/. Згідно актового запису про одруження [PERSON] з [PERSON] за №47 від 25.05.1996 року, вчиненого Овруцьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, національність позивача вказана - «українка». Після одруження заявниця змінила прізвище на [PERSON]./а.с.7/ Відповідно до актового запису про народження [PERSON] за №149 від 05.09.1997 року, вчиненого Овруцьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, національність позивача вказана - «українка» /а.с.8/ Відповідно до наданого повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного Кодексу України сформованого 29.03.2016 року, [PERSON], [INFO], за національністю українець /а.с.9/. Із довідки Усівської сільської ради Овруцького району № 129 від 18.04.2016 року, слідує, що дійсно згідно по господарської скниги 1944-1949 років села Переброди Усівської сільської ради Словечанського району (на даний час Овруцького району) Житомирської області дійсно проживали сім»ї громадян [PERSON], 1893 р.н., особовий рахунок [NUMBER], та її сина [PERSON], 1919 р.н., особовий рахунок [NUMBER]. В даній по господарській книзі є підтверджуючі записи, які доводять їх польське походження. Взявши до відома історичну довідку село Переброди Овруцького району Житомирської області є польським поселенням. Ксерокопії з по господарської книги 1944-1949 років додаються /а.с.10-13/. Архівною довідкою Державного архіва Житомирської обласної державної адміністрації № М/930-1 від 21.04.2016 року [PERSON], 1886 р.н., уродженець та на день арешту житель [ADDRESS], за національністю поляк, працював лісником, 18.05.1938 року був заарештований. Склад його сім»ї на день арешту: дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] був розстріляний, а 21.1957 року реабілітований посмертно (а.с.14). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного із вищенаведених документів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих документів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] за національністю є полька. Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Встановлення факту приналежності до польської національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про карту поляка» та «Про репатріацію», ухвалених Сеймом Республіки Польща як особисто, так і її сином - [PERSON] Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом Республіки Польща, громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити заявника та його нащадків права скористатись вказаними правами. Відповідно до роз'яснень викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Згідно абз.4 п.7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України , питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, які з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Передбачено п.11 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. У вищевказаних документах знайшло своє підтвердження те, що дід [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] є за національністю дійсно «поляк». Пункт 2.13.1, 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Враховуючи те, що заявниця бажає встановити свою національну приналежність, а саме: обрати національність батька, як поляка, суд приходить до переконання, про наявність підстав для задоволення даної заяви про встановлення факту і внесення змін до актових записів про народження. Відповідно до п.4 ст 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, тобто заінтересованою стороною в справі. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву [PERSON] та встановити юридичний факт належності до польської національності. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що встановлені факти дають підстави суду вважати заявлені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved