Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернулись до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохають позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. Заявлені вимоги мотивують ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дітей. Ухвалою суду від 27.09.2019 (а.с.62) за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.11.2019 (а.с.88) підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Когут О.Л. позов підтримала на наполягала на його задоволенні. Пояснила, що мати дітей, [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний час [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , а [PERSON] з тіткою [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 17.12.2019 позов не визнала, розгляд справи прохала відкласти. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, [PERSON] в судове засідання 28.02.2020 не з`явилася, причини неявки не повідомила. Правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, відповідач не скористалася. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка є її донькою. Позов органу опіки та піклування підтримала, прохала позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Показала, що тривалий час [PERSON] проживає разом з нею, а [PERSON] проживає у її старшої доньки [PERSON] . [PERSON] періодично забирає дітей, але не виконує свої батьківські обов`язки, не забезпечує належних умов проживання, харчування. Вона б`є дітей, ображає їх. Одного разу вона побила [PERSON] так, що зламала їй ключицю. Дівчинка лежала в лікарні в м. Полтава. [PERSON] навіть намагалася покінчити життя самогубством на очах у малолітнього сина [PERSON] , який після побаченого почав заїкатися. На даний час [PERSON] вагітна, проживає разом зі співмешканцем, життям дітей не цікавиться. Встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] у м. Комсомольськ народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] (а.с.17). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст.135 СК України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.18). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] , в м. Комсомольську народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). 01.08.2014 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно з висновком органу опіки та піклування від 01.08.2019, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визнано доцільним (а.с.10-16). Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини тощо. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками. Проте, як встановлено судом, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню належного розвитку своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з інформації ДНЗ «Казка» від 18.06.2018, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з жовтня 2016 року за заявою матері [PERSON] .. На даний час, з 11.05.2018 дитина садок не відвідує. Весною хлопчик відвідував ДНЗ 21 день, за рік - 65 днів. Про причини відсутності дитини мати не попереджала педагогів, бо з її слів не має телефону. Відсутність дитини в ДНЗ пояснювала тим, що хлопчик часто хворів або перебував у відпустці (проте попередньо заяви про відпустку мати не писала). Весною в дошкільний заклад [PERSON] приводив і забирав в основному дідусь [PERSON] [PERSON] приходив до садочка неохайним: одяг дитини не прасований, з затхлим запахом. Мати приводила дитину до садочка нерегулярно, що не могло забезпечити системні заняття спеціалістів з дитиною з освітніми потребами, які рекомендували матері консультанти ПМПК. Мати таким відношенням ігнорувала намагання спеціалістів ДНЗ «Казка» вчасно допомогти дитині передшкільного віку подолати проблеми в мовленнєвому та інтелектуальному розвитку: дуже важливо було хлопчикові регулярно займатися з корекційним педагогом, логопедом, психологом. [PERSON] не в повній мірі засвоїв програму підготовки дітей до школи і тому йому запропонували відвідати ПМПК з метою вирішення подальшого навчання. Рекомендації адміністрації та спеціалістів ДНЗ [PERSON] ігнорує. На даний час хлопчик не відвідує дошкільний заклад. Свої батьківські обов`язки мати виконує не в повному обсязі (а.с.25). З психолого-педагогічної характеристики ДНЗ «Казка» вбачається, що у [PERSON] недостатньо сформована довільна поведінка та її регуляція, може проявляти егоцентричність, імпульсивність, у вигляді жорстокості по відношенню до дітей групи: дражнить, обзиває, навмисно руйнує збудовані з конструктора будівлі, б`ється. [PERSON] проявляє впертість, якщо йому щось не подобається, влаштовує істерики. Але при бажанні та позитивному заохоченні може проявляти турботу про дітей молодшого віку, дбати про їх зовнішній вигляд, допомагати їм опановувати навички самообслуговування. Любить чергувати по їдальні (а.с.26). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (витяг з протоколу № 10 від 04.07.2018) вирішено залишити дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в Центрі для сімей та дітей « Надія » (а.с.27-29). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06.08.2018, проведено обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. В квартирі чисто. Підлога в кімнаті застелена килимом. Наявні меблі: двоярусне ліжко, диван, крісло. Шафа для одягу відсутня. Із побутової техніки телевізор, б/у холодильник, електричний чайник. Запаси продуктів харчування незначні: фрукти та овочі. В наявності приготована їжа: суп та плов. [PERSON] та [PERSON] мають окремі місця для сну, книги. Письмовий стіл відсутній. Сезонний дитячий одяг наявний в обмеженій кількості. Дохід сім`ї відсутній. Зі слів [PERSON] вона пройшла медогляд та з 06.06.2018 працевлаштувалася прибиральницею на ПрАТ «ПГЗК». З 20.06.2018 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають в Центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» за заявою баби [PERSON] (а.с.30). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (витяг з протоколу № 13 від 08.08.2018) вирішено надати [PERSON] дозвіл на повернення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» (а.с.33-34). Як вбачається з витягу з протоколу № 24 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 21.11.2018, 30.10.2018 [PERSON] звернулася до служби у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики, із заявою про те, що її донька [PERSON] не працює, за дітьми не доглядає, не займається їх вихованням та матеріально їх не утримує, з 14.09.2018 діти проживають у [PERSON] . На засіданні комісії вирішено за ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], підготувати матеріали про неналежне виконання батьківських обов`язків та направити клопотання до ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Також вирішено здійснювати постійний контроль за станом виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.42). За інформацією ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 від 21.12.2018, в [PERSON] , було виявлено гематому лобної частини голови. Дівчинка скаржилася на головний біль, АТ 85/40.Під час опитування про отриману травму дівчинка нервувала та хвилювалася. Матері дитини [PERSON] було рекомендовано звернутися з донькою до лікаря, проте [PERSON] пояснила, що через травму ноги не може цього зробити. Тітка [PERSON] погодилася відвести дитини до лікаря. При відвідуванні практичним психологом та соціальним педагогом місця проживання сім`ї, [PERSON] поводила себе агресивно, заперечувала всі факти , та не хотіла слухати інформацію, яку їй намагалися донести (а.с.45). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання в квартирі незадовільні. В кімнаті брудно, не прибрано, речі розкидані. Кімната потребує косметичного ремонту. Дверні ручки зламані. Дверцята на шафах відбиті, підлога вкрита старим килимом. На підлозі розкидані інструменти, господарські приладдя, цвяхи, кнопки. З меблів є розкладний диван, двоярусне ліжко, шафа для одягу. Речі побутового вжитку мають зношений вигляд. В кухні двері були зачинені, так як там знаходилася собака породи пітбуль, тому запас їжі не відомий. Житлово-побутові умови проживання незадовільні. У [PERSON] та [PERSON] є окреме спальне місце, проте постільна білизна відсутня. Ліжка не застелені. Місце для підготовки домашнього завдання не облаштоване. Вдома був [PERSON] , [PERSON] зі слів матері знаходилася у тітки [PERSON] (а.с.46). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за вказаною адресою разом з тіткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] з 22.12.2018. Мати дітей [PERSON] проживає разом з співмешканцем [PERSON] , не працює, в сім`ї часто виникають конфлікти, бійки. Умови проживання дітей задовільні. В квартирі чисто, для всіх членів родини є спальні місця. В наявності є побутова техніка: пральна машина, холодильник, мікрохвильова піч, бойлер, мультиварка, комп`ютер, телевізор тощо. [PERSON] та [PERSON] займають окрему кімнату. У дітей є окремі спальні місця. Облаштовано місце для навчання та дозвілля, є книги, необхідне канцелярське приладдя, іграшки тощо. У дітей є засоби гігієни, одяг та взуття відповідно до віку та сезону (а.с.49). 15.03.2019 було проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та складено відповідний акт. Встановлено, що умови проживання задовільні. У кімнаті зроблено косметичний ремонт. Помешкання умовно поділено шторою на спальню зону та кухню. У наявності двоярусне ліжко, меблева стінка, шафа для одягу, обідній стіл, письмовий стіл. Підлога застелена килимами. З побутової техніки є електрична плитка, холодильник, телевізор. Санітарно- гігієнічний стан помешкання задовільний. Сім`я має достатній запас продуктів харчування, у наявності приготована їжа. У [PERSON] та [PERSON] є окремі місця для сну та відпочинку, облаштовано місце для навчальних занять. Діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону, засобами гігієни, іграшками. На момент перевірки для проживання, навчання та розвитку малолітніх дітей створено задовільні умови (а.с.50). За повідомленням Управління охорони здоров`я Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] згідно укладених декларацій обслуговуються сімейним лікарем [PERSON] . Фізичний розвиток [PERSON] нижче середнього вікового, перебуває на диспансерному обліку у лікаря загальної практики сімейного лікаря, у лікаря - психіатра дитячого з квітня 2011. Останнє амбулаторне лікування у січні 2020. Отримала санаторно-курортне лікування в санаторії «Славутич» м. Кременчук з 04.02.2019 по 26.02.2019. [PERSON] на диспансерному обліку знаходиться у лікаря-психіатра дитячого з січня 2019, останній огляд в лютому 2019. Отримав санаторно - курортне лікування в санаторії «Славутич» м. Кременчука з 04.02.2019 по 26.02.2019. Діти щеплені згідно календаря профілактичних щеплень. Потребують оздоровлення в таборі відпочинку в літній оздоровчий період. У разі захворювання дітей за медичною допомогою звертається бабуся, призначення лікаря виконує в повному обсязі. Мати дітей батьківські обов`язки виконує не в повному обсязі, рекомендації та поради лікарів ігнорує, санітарно- гігієнічних умов в помешканні мати не дотримується. При активному відвідуванні медичними працівниками сім`ї вдома двері відчиняють не завжди. [PERSON] на обліку в лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться. Відповідно до інформації ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 від 31.01.2020 , [PERSON] навчається у 2-Д класі ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6. До школи був зарахований до 1-Д класу 01.09.2018. Зі слів класного керівника [PERSON] , мати [PERSON] з сім`єю не проживає та не приймає участі у вихованні сина, щодо батька [PERSON] мати інформації не надає. На даний момент хлопчика з власної ініціативи опікує тітка [PERSON] , яка цікавиться його шкільним життям та консультується з приводу успішності та поведінки хлопчика. Мати [PERSON] на батьківські збори не з`являється, з класним керівником не контактує. Тітка [PERSON] систематично цікавиться успіхами в навчанні [PERSON] , відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з класним керівником. Учень повністю забезпечений всім необхідним матеріалом для навчання, шкільною та спортивною формами. [PERSON] завжди приходить до школи охайним та чистим. Одяг відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сезону. Хлопчик забезпечений безкоштовним гарячим харчуванням, оскільки початкова школа харчується за рахунок місцевого бюджету. За інформацією ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 від 27.01.2020, [PERSON] навчається в 7-Б класі ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2. Мати майже не цікавиться навчанням дитини. [PERSON] в 2019-2020 н.р. жодного разу не відвідувала батьківські збори, але іноді підтримувала зв`язок з класним керівником в телефонному режимі (за ініціативи вчителя). На прохання класного керівника прийти до школи, з метою отримання інформації стосовно відвідування та успішності [PERSON] мати не реагує. [PERSON] не виконує рекомендації та поради вчителів, які б могли допомогти в питанні виховання та навчання дитини. Згідно з ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови ПВСУ № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд, враховуючи думки учасників процесу, вік дітей та поведінку відповідачки, яка застосовувала до своїх дітей фізичне насильство, спроби суїцидальних випадків в присутності дітей, вважає, що з`ясування думки дітей буде для них додатковим психотравмуючим фактором, а тому визнав за недоцільне заслуховувати думки дітей при вирішенні даної справи. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (пункт 49 рішення ЄСПЛ). Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дітей, платника аліментів, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку на дитину. Згідно із ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як убачається з матеріалів справи позивач звернулися до суду із згаданим позовом 02.08.2019 (вх.№6688/19Вх від 02.08.2019), з огляду на що аліменти підлягають стягнення щомісячно до досягнення дитиною повноліття саме починаючи з 02.08.2019. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved