Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Комунальне підприємство «Житсервіс-2» (далі - КП «Житсервіс-2») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і прибудинкових територій в загальній сумі 3 261 гривня 80 копійок, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], користувався послугами КП «Житсервіс-2» з утримання будинків і прибудинкових територій, які відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати. Проте, [PERSON] порушив свої обов'язки щодо проведення щомісячних розрахунків, у зв'язку з чим, за ним за період з 01.09.2010 року по 01.05.2012 року утворилася заборгованість у вищезазначеній сумі. Ухвалою суду від 24.02.2014 року за письмовою заявою представника позивача до участі у справі в якості співвідповідачів залучені [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, остаточно просила стягнути з відповідачів заборгованість з оплати послуг за утримання будинків і прибудинкових територій в загальній сумі 3 261 гривня 80 копійок за період з 01.09.2009 року по 30.04.2012 року, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок. Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилися, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка є також законним представником відповідачки [PERSON], заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем надавалися послуги не у повному обсязі. Зазначила, що відповідачі згодні сплатити КП «Житсервіс-2» заборгованість тільки за надані послуги в загальній сумі 612 гривень 56 копійок, яка складається з наступних розрахунків: за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року в сумі 25 гривень 64 копійки щомісячно, а всього в сумі 102 гривні 56 копійок; за період з 01.01.2011 року по 01.05.2012 року в сумі 32 гривні 06 копійок щомісячно, а всього в сумі 512 гривень. Звернула увагу, що відповідачі до укладення у травні 2012 року договору з Об'єднанням співмешканців багатоквартирного будинку у договірних відносинах з КП «Житсервіс-2» не знаходилися. Також стверджувала, що опалювальна площа квартири складала 64,1 м2, тоді як нарахування здійснювалося із розрахунку 68,4 м2. Окрім цього, просила застосувати строк позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. Вислухавши думку представників сторін, розглянувши подані ними документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Частина 1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 за №1875-IV (далі - Закон №1875-IV) житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Отже послуга з обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення відноситься до комунальних послуг. Відповідно ст.20 Закону №1875-IV споживач повинен щомісячно і в повному обсязі здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, розмір плати за які встановлюється органами місцевого самоврядування на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року за №529. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що до грудня 2013 року власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.34-37). На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] згідно якого за період з 01 вересня 2009 року по 30 квітня 2012 року утворилася заборгованість за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у розмірі 3 261 гривня 80 копійок (а.с.5). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2010 року з відповідача [PERSON] стягнена заборгованість за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій за період з лютого 2008 року по серпень 2009 року (а.с.84). Розрахунок оплати за надані послуги з утримання будинків і прибудинкових територій проводився згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №241 від 15.03.2007 року, №507 від 15.05.2008 року та №1620 від 18.11.2010 року (а.с.9-11). Оскільки послуги надавалися, але їх оплата не проводилася, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в сумі 3 261 гривня 80 копійок. Доводи представника відповідачки про те, що відповідачі через відсутність договору з КП «Житсервіс-2» не зобов'язані оплачувати послуги, суд вважає безпідставними, оскільки за змістом ст.ст.20, 21 Закону №1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, є обов'язками споживача. Отже, відсутність договору не звільняє споживача від плати за надані та спожиті комунальні послуги. Пояснення представника відповідачів про те, що комунальні послуги надавались позивачем не у повному обсязі, суд у відповідності до вимог ст.614 ЦК України до уваги не приймає, адже будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин надано не було. Приймаючи таке рішення, суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.03.2013 року, згідно з якою діюче законодавство не передбачає звільнення споживача від обов'язку оплачувати комунальні послуги у випадку ненадання їх не у повному обсязі (а.с.121, 122). Доводи представника відповідачів про те, що займана опалювальна площа складала 64,1 м2, тоді як нарахування здійснювалося із розрахунку 68,4 м2, своє підтвердження у судовому засіданні також не знайшли. Надану копію витягу з технічного паспорту суд вважає не допустимим доказом, адже згідно вимог ч.2 ст.64 ЦПК України його оригінал у судовому засіданні наданий не був. Також слід звернути увагу на те, що з нього не можливо розібрати станом на який рік проводилася інвентаризація тощо (а.с.83). Розрахункова книжка, в якій виправлено площу з 68,4 м2 на 64,1 м2 , суд у відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України до уваги також не бере (а.с.87-111). При вирішенні питання щодо застосування строку позовної давності, за який відповідачі повинні здійснити оплату, суд виходить з наступного. Як встановлено статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Виходячи із зазначеної норми закону, суд вважає, що термін за який необхідно стягнути оплату є три роки, а день з якого починається цей термін є день звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто з 17.06.2013 року (а.с.85, 86). Інших доказів, окрім наявних у справі, у підтвердження своїх позовних вимог та заперечень представниками сторін надано не було. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved