Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Міньківської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на нерухоме майно: жиловий будинок та дві земельні ділянки. Після смерті її дядька, [PERSON], померлого [INFO] відкрилась спадщина на майно яке належало йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами та побудовами, та двох земельних ділянок площею- 0,1820 га та 0,5600 га, які належали [PERSON] на праві приватної власності, згідно державного акту на право приватної власності на землю. Позивач у встановлений строк звернулась до державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було в усній формі відмовлено, в зв?язку із відсутністю у правовстановлюючому документі на будинок відмітки про реєстрацію в БТІ, тому вона вимушена була звернутися до суду. В обгрунтування позовних вимог посилається на ст.328, 392, 1216 ЦК України та вважає, що має право на спадкове майно. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач не з?явився в судове засідання, надав лист в якому вказав, що не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу без участі їх представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо спадкування майна. Суд, ухвалюючи рішення, виходить з наступного. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» «Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що «Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 «Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що [INFO] року помер дядько позивача [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району 27.11.2013 року (арк.с.7). За заповітом від 05.01.1999 року [PERSON] все майно: житловий будинок з надворними спорудами та побудовами, присадибну ділянку, які знаходяться у с. Оріхово-Василівка, земельнe часткe/пай/, розміром 5,43 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія ДН № 001247, заповів [PERSON], яка проживає в м. Артемівську. Заповіт зареєстровано державним нотаріусом Карцевою Н.М. в реєстрі під № 14 (арк.с.8). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН № 173965 на підставі рішення Міньківської сільської ради народних депутатів від 30.10.1996 року, [PERSON] передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,7420 га, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд 0,1820 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,5600 га. Позивач є зареєстрованою за адресою [ADDRESS] з 04.08.1993 року. На запит суду Другою Артемівською державною нотаріальною конторою повідомлено, що в провадженні державної нотаріальної контори є спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося. Спадкоємцем є [PERSON]. Cуд встановив, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок та дві земельні ділянки, які їй заповів померлий [PERSON]. У зв?язку з відсутністю у правовстановлюючому документі відмітки про реєстрацію в КП «Артемівському бюро технічної інвентаризації». Згідно довідки КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року будинок № [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1973 року, за датою реєстрації 17.07.1989р. В матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу зазначеного будинку. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Частиною 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачами надані належні доказів обгрунтування позову. Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.3 інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., зазначив, що право спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень або документів про право спадкодавця на нерухоме майно (договір міни, купівлі-продажу, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на житловий будинок, видане сільською радою), але документи не були зареєстровані у встановленому законом порядку, має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на дві земельні ділянки площею - 0,1820 га та 0,5600 га, що розташовані за тією ж адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті її дядька [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved