Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області, треті особи: Тячівська районна державна нотаріальна контора, відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що 12 червня 2009 року померла її мама [PERSON], а 24 липня 2015 року помер її батько [PERSON], і після їх смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок в с. Тячівка по вул. Центральна (Калініна), 83, Тячівського району. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті батьків, які заповіту не склали, оскільки, лише вона одна звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а всі інші діти її покійних батьків написали заяви, що відмовляються від спадкового майна. На даний час вона бажає оформити право власності на житловий будинок, однак це унеможливлюється через відсутність свідоцтва про право власності на нього, а тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в с. Тячівка по вул. Центральна, 83, Тячівського району. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник Тячівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтв про смерть серії І-ФМ № 084095 та І-ФМ № 190604 вбачається, що [PERSON] померла 12 червня 2009 року, а [PERSON] помер 24 липня 2015 року (а.с.12,13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). Згідно постанови Тячівської державної нотаріальної контори від 11 березня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок в с. Тячівка, вул. Центральна, 83, Тячівського району (а.с.49). Із свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є забудовниками житлового будинку № 83 по вул. Калініна в с. Тячівка, на земельній ділянці площею 0,07 га, яка виділена з присадибного фонду колгоспу на підставі рішення колгоспу імені Леніна від 25 січня 1975 року (а.с.6). Згідно акту від 20 січня 1975 року та плану забудови земельної ділянки, [PERSON] на підставі рішення виконкому Тячівської районної ради депутатів № 96 від 21 березня 1975 року відведено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво, площею 700 кв.м. (а.с.7). Із рішення виконкому Тячівської районної ради депутатів № 7 від 30 січня 1975 року вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 700 кв.м. в с. Тячівка по вул. Калініна, 83, для будівництва двоповерхового житлового будинку (а.с.11). Згідно технічного паспорту, інвентаризаційна вартість житлового будинку в с. Тячівка, вул. Центральна, 83, Тячівського району, складає 90 185 грн. (а.с.17-20). Із заяв [PERSON] від 12 листопада 2015 року, [PERSON] від 08 грудня 2015 року, [PERSON] від 13 січня 2016 року, [PERSON] від 08 грудня 2015 року, [PERSON] від 13 січня 2016 року та [PERSON] від 05 січня 2016 року в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини вбачається, що останні відмовляються від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх батька [PERSON] в користь своєї сестри [PERSON] (а.с.24,25,26,27,28,29). Згідно заяви [PERSON] від 05 серпня 2015 року в тячівську держнотконтору, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с.30). Із рішення Тячівської міської ради №2816 від 27 грудня 2013 року вбачається, що в с. Тячівка вул. Калініна перейменована на вул. Центральна (а.с.31). Згідно довідки Тячівської міської ради №02-34.3/628 від 17 лютого 2016 року, [PERSON], [INFO], проживала спільно з батьками [PERSON] та [PERSON], які померли, до дня їх смерті, в с. Тячівка по вул. Центральна (Калініна), 83. Після смерті батьків, [PERSON] і надалі проживає за вищезазначеною адресою (а.с.23). Із листа відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства № 18 від 13 березня 2016 року вбачається, що порушень державних будівельних норм щодо розміщення об'єкту по вул. Центральна, 83, в с. Тячівка Тячівського району Закарпатської області, не виявлено (а.с.50). Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, будинок знаходиться в населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України). Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.9 ч.1 ст.27 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ним необхідно визнати право власності на будинок з надвірними спорудами. На підставі наведеного та

Outcome: approved