Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В березні 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , є власником квартири згідно договору дарування НОІ 573968, від 10.07.2020 року та договору дарування НМР 240586 від 19.02.2021 року, за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , а також (відповідач) [PERSON] . Відповідач по справі є батьком позиваки. На даний час у квартирі проживають бабуся позивачки - [PERSON] та дідусь - [PERSON] . У 2013 року [PERSON] зібрав свої речі та пішов з сім`ї, з позивачкою та своїми батьками відповідач не спілкується, взагалі ніяких контактів з 2013 року з ними не мав і не має по сьогоднішній день, у вищевказаній квартирі взагалі не проживає вже більше 7 років, але і на сьогодні він зареєстрований у ній. Фактичне місце його проживання - не відомо. Відповідач не піклується про зазначене житло, не підтримує його у належному санітарному стані, не займається його поточним ремонтом, ніколи не сплачував комунальні платежі, його особистих речей в квартирі не має. [PERSON] повністю утримує житло та сплачує комунальні платежі. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.04.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Швець М.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , є власником квартири згідно договору дарування НОІ 573968, від 10.07.2020 року та договору дарування НМР 240586 від 19.02.2021 року, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9, 10-11, 12). Згідно довідки кількість зареєстрованих осіб № 001071454 від 15.02.2021 року ТОВ «Абонент ХХІ» № 001062227 від 18.01.2021 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , а також відповідач [PERSON] (а.с.7). Згідно акту про непроживання особи № 28 від 16.02.2021 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] [INFO] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року і по теперішній час (а.с.5). Згідно повідомлення відділення поліції № 1 (Дніпровське) Кам`янського районного УП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно бази даних ITC ІП НП Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області громадянин: [PERSON] , [INFO] , із заявами та повідомленнями до ВП №1 Кам`янського РУП з приводу перешкоджання у мешканні у житловому приміщенні (квартирі) розташованому за адресою [ADDRESS] , протягом 2020-2021 р.р. не звертався (а.с.6). Згідно змісту позову, угоди між позивачем і відповідачем про безоплатне чи платне користування жилим приміщенням нема. Реєстрація відповідача порушує право позивача, як власника будинку, розпорядитися належним йому майном. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Суд вважає, що відсутність відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, відсутні будь-які угоди про порядок користування цим приміщенням відповідачем, тому перебування його на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: approved