Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Підволочиської селищної ради Підволочиського району про визнання за ним права власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] Тернопільської області,загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м., зокрема на 1/3 частку житлового будинку, що належить йому як члену колгоспного двору, 1/6 частку - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що зазначене будинковолодіння відносилось до колгоспного двору і складалось з 3 членів сім'ї - [PERSON] - голови двору, разом з яким у відповідності до довідки, виданої Підволочиським державним архівом 27 лютого 2009 року № 114 станом на 1991 рік проживали дружина [PERSON] та син [PERSON], яким, виходячи з рівності членів двору, належало по 1/3 частці майна. Після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадщину прийняли чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого спадщину за заповітом прийняла [PERSON], рішенням Підволочиського районного суду від 06 квітня 2009 року за нею визнано право власності на Ѕ частку житлового будинку по [ADDRESS], а саме на 1/3 частку, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору та на 1/6 частку, успадковану ним після смерті дружини [PERSON] Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], представнику позивача відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права на має можливості, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 січня 1992 року, № 101 на підставі рішення виконкому Хмелиськівської сільської ради народних депутатів № 25 від 26 грудня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 27 лютого 2009 року № 114 по документах архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада » у погосподарських книгах с. Хмелиська станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON], [INFO], голова двору, разом з яким проживала дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 1/3 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], як членам колгоспного двору. [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Хмелиськівської сільської ради Підволочиського району. [PERSON] помер [INFO] року в с. Хмелиська Підволочиського району, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2009 року № 227/2009р. визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частину будинковолодіння № [ADDRESS], що залишилось після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Крім того, як убачається з рішення після смерті [PERSON] в управління спадковим майном в рівних частках фактично вступили її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які на час відкриття спадщини проживали в [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили. Згідно довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна, виданої 27 листопада 2018 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 27 листопада 2018 року Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею -69,9 кв.м. належить [PERSON] на підставі рішення суду, справа 2-227/09 р. від 06 квітня 2009 року. 21 грудня 2018 року [PERSON],діючи згідно довіреності від імена [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під № [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, однак, у зв'язку з тим, що зазначений житловий будинок є колгоспним двором, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність належного правовстановлюючого документу на спадкове майне, що є необхідним для вчинення нотаріальної дії, заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] єчленом колгоспного двору, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратив права на частку в цьому майні, а тому має право власності у розмірі 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № [ADDRESS], виходячи з рівності часток усіх членів двору, проте не може у позасудовому порядку здійснити реєстрацію належного йому майна. Крім того, позивачу належить 1/6 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] року, однаку зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв'язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved