Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі - продажу 3/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі від 05 грудня 2001 року за № 6789. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 13/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що 05.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № 6789, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі розпорядження Ізмаїльської міської ради від 19.02.2016 року за № 57 р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю Железнякова перейменовано у вулицю Телеграфну . Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п. 5 договору, на виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] відкрито володіла та користувалась придбаним майном. Крім цього, згідно довідки від 19.03.2019 року за № 485, [PERSON] належать 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 6789 від 05.12.2001 року, посвідченого Одеською товарною біржею. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі умови договору сторонами виконані належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі - продажу 3/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі від 05 грудня 2001 року за № 6789. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 11/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 2/15 частини належали їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 16.01.1997 року за № 43 , виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, а 3/5 частини якого належали їй на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 05.12.2001 року за № 6789, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 54988655 від 04.02.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.02.1969 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022029150 від 04.02.2019 року; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.1987 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00022029109 від 04.02.2019 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.1991 року, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022029125 від 04.02.2019 року, згідно яких [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з якої 2/15 частини належали йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 16.01.1997 року за № 43 , виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, а 11/30 частин якого він фактично прийняв після смерті своєї дружини [PERSON] , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 55901010 від 17.04.2019 року згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] немає. Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.1987 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00022029109 від 04.02.2019 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.1991 року, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022029125 від 04.02.2019 року, згідно яких [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Як вже було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно і право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved