Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач 18.02.2018 року звернувся до суду з позовом, який було уточнено 29.03.2018 року, до юридичного департаменту Одеської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом внесення змін до Державного реєстру прав, а саме просив скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна: - №373193 від 18.03.2013 року, внесеного на підставі постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 18.02.2013 року у справі №1519/18945/2012; - №8130319 від 29.10.2008 року, внесено на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 29.10.2008 року у справі №2-6419/08р.; - №9253464 від 17.11.2009 року, внесеного на підставі постанови АН №349199 від 17.11.2009 року Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - №9477905 від 02.02.2010 року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту 31/4д-340 від 18.01.2010 року СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області; - №11711056 від 12.10.2011 року, внесеного на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 05.10.2011 року у справі №2-6201/11; - №11758470 від 24.10.2011 року, внесено на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 10.10.2011 року у справі №2-6455/11. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить майно, що складається з 1/2 частини квартири №5, що знаходиться у м.Одесі по вул.Шмідта Лейтенанта, в будинку під №20 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 02.11.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №11305, яке зареєстровано 29.12.2012 року в КП «ОМБТІ та РОН», та рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2017 року у справі №520/11145/17. На теперішній час [PERSON] має наміри щодо відчуження зазначено майна, але в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містяться записи про арешти (заборони, тимчасове застереження) щодо вищевказаного майна, яке належало [PERSON] до 29.12.2012 року. У звязку з тим, що записи щодо арештів (заборон, тимчасового застереження), які були внесені до грудня 2012 року, не були скасовані, а також у 2013 році було внесено запис про арешт на майно, яке вже не належало [PERSON], змушений звернутися до суду з зазначеним позовом . Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. Ухвалою суду від 20.02.2018 року відкрито провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 19.03.2018 року. У судове засідання 19.03.2018 року зявився представник позивача [PERSON] [PERSON], заявив клопотання щодо відкладення розгляду справу для надання оригіналів документів. У судове засідання зявився представник юридичного департаменту Одеської міської ради, заявив клопотання щодо прийняття відзиву. Суд на місці ухвалив, задовольнити клопотання та прийняти відзив 19.03.2018 року розгляд справи був відкладений на 14.05.2018 року задля можливості надання позивачем відповіді на відзив. 29.03.2018 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог та відповідь на відзив В підготовче судове засідання 14.05.2018 року зявився представник позивача, який надав уточнений позов 29.03.2018 року та зазначив, що позов підтримує, та вважає за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу для розгляду по суті. Також зявився представник відповідача, який проти позову заперечував, зазначив, що з боку відповідача наданий відзив. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що арешти накладалися відносно [PERSON] по багатьом цивільним та кримінальним справам. Позивач квартиру набув з торгів 02.11.2010 року, а арешти було накладено ще до 2010 року, зареєстрував квартиру тільки 29.12.2012 року, а арешт був накладений після придбання ним майна, на підставі постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 18.02.2013 року по справі №1519/18945/12. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що юридичний департамент ОМР не має ніякого відношення до цих арештів, також зазначила, що між позивачем та відповідачем відсутні будь-які правовідносини з оскаржуваного питання. Ухвалою суду14.05.2018\~року було\~закрито підготовче\~засідання та\~справу призначено\~до судового\~розгляду на\~17.07.2018\~року. У судове засідання 17.07.2018 року позивач [PERSON] та його представник не зявилися, позивач надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю. Представник юридичного департаменту\~Одеської міської\~ради у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. У звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 08.11.2018 року. У судове засідання призначене на 08.11.2018 року позивач та його представник не зявилися, від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява щодо розгляду справи за його відсутністю. У судове засідання 08.11.2018 року представник відповідача не зявилася, надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю. Згідно ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 16 листопада 2018 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 02.11.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №11305 (а.с.6). Право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29.12.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.7). Рішенням Киїівського районного суду м.Одеси від 06.12.2017 року встановлено факт належності [PERSON] свідоцтва про придбання ним нерухомого майна з прилюдних торгів. А саме 1/2 частини квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 02.11.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №11305 (а.с.8). Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.122012 року (справа №1512/13942/2012) позов [PERSON] задоволено та знято арешт з 1/2 частини спірної квартири, який було накладено ухвалами Київського районного суду м.Одеси від 05.10.2011 року по справі №2-6201/11 та від 10.10.2011 року по справі №2-6455/11. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр) заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №92255854 сформованої 18.07.2017 за заявою №23280842 від 18.07.2017 року Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS], містяться, зокрема, записи про такі арешти (заборони, тимчасові застереження): - №373193 від 18.03.2013 року, внесеного на підставі постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 18.02.2013 року у справі №1519/18945/2012; - №8130319 від 29.10.2008 року, внесено на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 29.10.2008 року у справі №2-6419/08р.; - №9253464 від 17.11.2009 року, внесеного на підставі постанови АН №349199 від 17.11.2009 року Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - №9477905 від 02.02.2010 року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту 31/4д-340 від 18.01.2010 року СВ по ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області; - №11711056 від 12.10.2011 року, внесеного на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 05.10.2011 року у справі №2-6201/11; - №11758470 від 24.10.2011 року, внесено на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 10.10.2011 року у справі №2-6455/11. Як випливає з вказаної довідки, арешт (заборона, тимчасове застереження) накладався на майно [PERSON], а не на майно позивача. Судом встановлено, що до 29.12.2012 року 1/2 частини квартири [ADDRESS] належала [PERSON]. Однак, після придбання вказаного нерухомого майна з прилюдних торгів, воно перейшло у власність [PERSON]. При реєстрації права власності за позивачем, не були скасовані записи щодо арештів (заборон, тимчасового застереження), внесені до грудня 2012 року та у 2013 році було внесено запис про арешт на майно, яке вже не належало боржникові - [PERSON] Записи про арешт (заборону, тимчасове застереження) накладалися різними особами в різні реєстри у зв'язку з триванням реформи у сфері державної реєстрації (позивач просить визнати ці обставини загальновідомими, оскільки інформація про заборони та інше міститься у реєстрах, посилання на які знаходяться у вільному доступі на веб-сторінці https://kap.miniust.gov.ua/services/registrv , а інформація про численні зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є на веб-сторінці парламенту http://zakon3.rada.gov.Ua/laws/show/l 952-15 ). 11.01.2018 року представником позивача до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради подано заяви щодо зняття арештів на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.12.2012 року у справі №1512/13942/2012 (а.с.29-32) Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 12.01.2018 року було відмовлено у державній реєстрації припинення обтяження, арешту нерухомого майна на квартиру з реєстраційним номером 38908920, що розташована [ADDRESS] (а.с.38). 19.03.2018 року представником позивача замовлено інформаційну довідку №117495154, з якої вбачається, що арешти не зняті (а.с.34). Представник позивача 22.03.2018 року звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, де отримав рішення від 12.01.201 року №39173947 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (у звязку з плутаниною понять «заборона» і «арешт»). Також отримано витяг №110361979 від 11.01.2018р., в якому зазначено, що обтяження №11711056 від 12.10.2011 року припинене. Однак запис у реєстрі все одно залишився. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.55 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Однак у [PERSON] відсутні кредитори і набувачі, за вимогою яких була б наявна заборона на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Як зазначалося, кредитори і набувачі були у попереднього власника-Кравця Д.О., і заборони накладені щодо майна [PERSON], але наразі ці заборони досі наявні щодо майна [PERSON], що перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю в повному обсязі. Скасування судового рішення, на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дає відповідно підстави для скасування цього запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, записи в державних реєстрах щодо арештів (заборон, тимчасового застереження) нерухомого майна, належного [PERSON], порушують його права як власника, оскільки він обмежений у здійсненні права власності, не маючи можливості укласти угоду про відчуження майна. Враховуючи, що обтяження вносились стосовно [PERSON], але його майно перейшло у власність до позивача, і помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб - в даному випадку на права позивача, то для скасування запису в Державному реєстрі прав необхідна наявність рішення суду. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений законом у визначених законом випадках. Стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає внесення змін до реєстру, зокрема, шляхом скасування записів у Державному реєстрі прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №834-УІІІ від 26.11.2015 року, до ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування» внесено зміни, якими до відання міських рід додали делеговане повноваження державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо обєкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, заява про державну реєстрацію прав подається до одного з таких органів на вибір заявника. Враховуючи, що обтяження вносились стосовно [PERSON], але його майно перейшло у власність позивача на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, і записи в реєстрі впливають на права третіх осіб - в даному випадку на права позивача, то для скасування запису в Державному реєстрі прав необхідна наявність рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пунктів 1, 9 частини 1\~статті 2 цього Закону\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. \~ \~ \~ \~Стаття 18 вказаного Закону\~встановлює процедуру державної реєстрації прав. Пункти 5 та 6 частини 1 цієї статті унормовують, що державна реєстрація проводиться на підставі рішення про державну реєстрацію прав (пункт 5), після чого власне відкривається розділ в Державному реєстрі прав та/або вносяться до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав (пункт 6). Отже, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і є тим підтвердженням факту набуття, зміни чи припинення речових прав. Саме із запису речових прав у реєстрі, тобто власне державної реєстрації, і виникає за загальним правилом відповідне речове право. Суд, враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач фактично позбавлений права розпорядження власним майном, а саме, 1/2 частини квартири [ADDRESS], внаслідок накладених арештів та такі арешти чинять перешкоди у здійсненні позивачем свого законного права власності, приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] Обставин, які виключають припинення чинності заборони судом не встановлено. Отже з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до юридичного департаменту Одеської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом внесення змін до Державного реєстру прав.

Outcome: approved