Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач 15.08.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на двох дітей, до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася діти, однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з червня 2019 року, тому примирення подружжя неможливе. Відповідач позов визнав в повному обсязі та просив розглядати справу в його відсутність. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2002 року - актовий запис про шлюб №825, 14.09.2002 року Відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З червня місяця 2019 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки в них різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дітей, що привело до втрати почуттів любові та поваги. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Щодо вимог про стягнення аліментів: Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд встановив, що сторони проживають окремо, діти проживають з матір`ю. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що батько утримує 2-х дітей, тому вимоги позивача про стягнення аліментів є доведеними і обґрунтованими. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів, має щомісячний постійних дохід, тому призначає аліменти на дітей в частці від доходу батька - в розмірі 1\\3 частини.

Outcome: approved