Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просив визнати [PERSON] , 1974 року народження таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . На даний час в зазначеному будинку зареєстровані, але не проживають: невістка [PERSON] , 1976 року народження, внук [PERSON] , 2012 року народження та син [PERSON] - відповідач по справі. Відповідач у 1995 році пішов з до цього часу не повернувся, місце його перебування чи проживання не відоме. За 24 роки відповідач жодного разу не з`явився, тому знятися з реєстрації він добровільно не зміг. За комунальні послуги ніколи не сплачував. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. Факт відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджено Актом, яким складений при свідках головою квартального комітету «Корчовка». У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів за комунальні послуги за відповідача, неможливість оформлення субсидії, або ж неправильне її нарахування через зареєстровану, але не проживаючу особу та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, так як в будинку зареєстрована особа, яка не користується будинком. Йому наразі дійсно відмовили в нарахуванні субсидії, оскільки [PERSON] працездатний, то йому враховують велику кількість коштів. Питання призначення субсидії для нього стоїть дуже гостро, адже заплатити за комунальні послуги йому важко. Відповідач втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, а саме понад п`ять років, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 03.10.2019 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду, позивач [PERSON] та треті особи: виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області і [PERSON] отримали копію ухвали про відкриття провадження. Треті особи також отримали копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідачу за адресою місця проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. На адресу суду повернувся конверт з надісланими документами із відміткою причини повернення «адресат відсутній». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 16.05.1975 року посвідченого нотаріусом Жмеринської державної нотаріальної контори Рудик О.Д. за реєстром №2054 є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до копії архівного витягу із рішення №85 виконавчого комітету Жмеринської міської ради народних депутатів від 21.05.1992 року вул. Радянської Армії перейменовано на вул. Відродження (а.с.22). Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 15.08.2019 №213 змінено поштову адресу незакінченому будівництвом будинку з Радянської Армії, [ADDRESS], [ADDRESS] , що належить [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 16.05.1975 року №2054 (а.с.23). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2019 позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки Квартального комітету «Корчовка» м. Жмеринка №487 від 15.08.2019 та домової книги ( а.с. 14-18) позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: невістка [PERSON] , 1976 року народження, внук [PERSON] , 2012 року народження та син [PERSON] , 1974 року народження, які не проживають у зазначеному будинку (а.с.5). Позивач сплачує комунальні послуги. Відповідно до Акту по фактичне не проживання особи Квартального комітету «Корчовка» м. Жмеринка встановлено, що відповідач [PERSON] , 1974 року народження, пішов з дому у 1995 році і до цього часу не повернувся (а.с.4). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що позивач є власником будинку, реєстрація відповідача в ньому перешкоджає реалізації права розпорядження належним йому майном, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved