Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному житловому будинку як чоловік доньки (зять позивача) 11 травня 2006 року. Незважаючи на реєстрацію, відповідач у будинку позивача з 2009 року - не проживає. Витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку зняти відповідача з реєстрації позивач не має можливості. Відтак він вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси, як власника житла. А тому, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] . Ухвалою Любешівського районного суду від 12 листопада 2019 року було постановлено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явився. У поданій до суду заяві просив розгляд даної цивільної справи проводити без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх зодовольнити. Судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання на розгляд справи відповідач [PERSON] - не з`явився хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Вказане підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається отримання відповідачем судової повістки про виклик 12 грудня 2019 року. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи стверджується, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] є [PERSON] . Вказане підтверджується копією Будинкової книги та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 жовтня 2019 року. Відповідно до відомостей внесених у Будинкову книгу для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованим за вказаною вище адресою. Вищевказана обставина підтверджується і відомостями, які були надані Любешівському районному суду в.о. старости Залізницького старостинського округу Любешівської селищної ради Волинської області Л.О. Михальчук. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. В даному будинку відповідач [PERSON] був зареєстрований як чоловік доньки позивача [PERSON] (зять позивача). Сторони перебували у родинних стосунках, однак відповідно до норм Сімейного кодексу України та ЖК УРСР відповідача не можна віднести до членів сім`ї власника житлового будинку. Позивач [PERSON] на даний час не має ніяких обов`язків по наданню житла відповідачу. Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням, між сторонами не укладався. З наданої позивачем довідки виданої секретарем ради Залізницького старостинського округу Любешівської селищної ради у Волинській області В. Сергійчуком №2804 від 01 жовтня 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але з 2009 року і по даний час не проживає за вказаною адресою. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у будинку позивача понад 1 рік. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в.о. старости Залізницького старостинського округу Любешівської селищної ради Волинської області Л.О. Михальчук №105/09/04-40 від 06 листопада 2019 року, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим у будинку позивача [PERSON] по даний час, порушує права та законні інтереси позивача, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст.267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved