Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року по 09.10.2013 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO].. Але спільне життя з відповідачем не склалося і на даний час вони проживають окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дітей і матеріальної допомоги добровільно не надає, тому позивачка змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] та його представник звернулись до суду із зустрічним позовом про оспорювання батьківства посилаючись на те, що [PERSON], [INFO] не є його дитиною, тому просить суд виключити його відомості про батька дитини із актового запису про народження. У хвалою суду від 05.06.2014 року позови сторін об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник повністю підтримали свої позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві, просять суд позов задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник позов [PERSON] визнали частково лише в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON], який являється дитиною [PERSON] також просять суд задовольнити зустрічний позов та виключити відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON] з актового запису про його народження, пославшись на обставини та підстави, викладені у зустрічному позові. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та відмову у задоволені зустрічного позову [PERSON] виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року по 09.10.2013 року, на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що діти знаходяться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання синів. Спільне подружнє життя між сторонами не склалося, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка не може самостійно утримувати дітей. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх синів до досягнення ними повноліття, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Розглядом справи достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не має кровного споріднення із сином [PERSON], оскільки [PERSON], [INFO] був народжений до знайомства сторін у справі, які познайомились у 2008 році і стали разом проживати з 2009 року, як зазначено у зустрічному позові і не заперечувались сторонами при розгляді справи. Під час сумісного проживання сторін у шлюбі [PERSON] виявив бажання визнати батьківство дитини [PERSON] у зв'язку з чим з матір'ю дитини звернулись до відділу РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області із спільною письмовою заявою про визнання батьківства, що підтверджується копією вказаної заяви від 12.10.2010 року та актовим записом про народження від 13.10.2010 року ( а.с. 79-84). Дану обставину також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначаються за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Аналогічні роз'яснення містяться в п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При вирішені цивільного спору в частині зустрічних позовних вимог суд не приймає до уваги доводи сторони [PERSON] і покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що останній шляхом оману [PERSON] був впевнений при повторній реєстрації дитини, що він являється біологічним батьком [PERSON], вважає такі доводи не обґрунтованими, наміркованими і такими, які направлені на уникнення від сплати аліментів на дитину. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст.88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved