Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 травня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Він та відповідач є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 12 січня 2021 року рішенням Кролевецького районного суду шлюб між ним та відповідачем розірвано. Відповідач проживає разом з ними за однією адресою, однак ознаки сім`ї у них відсутні, діти перебувають тільки на його утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, ніякої участі у житті дітей не приймає, не займається їх вихованням, не приймає участі у їх розвитку, про дітей не піклується. [PERSON] не лише ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а й в присутності дітей висловлюється нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої, що підтверджується рішеннями Кролевецького районного суду від 24 жовтня 2019 року, 17 грудня 2019 року, 02 червня 2020 року. Протягом 2020 року [PERSON] вчиняла домашнє насильство відносно нього, що підтверджується рішеннями Кролевецького районного суду від 11 серпня 2020 року, 13 серпня 2020 року та 10 листопада 2020 року. Вироком Кролевецького районного суду від 02 жовтня 2017 року [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України. Їх діти [PERSON] та [PERSON] відвідують Кролевецький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №10 «Горобинка» Кролевецької міської ради. Під час перебування позивача в зоні АТО відповідач почала приходити до дітей із запахом алкоголю. У листопаді 2019 року вихователі подали доповідні записки про те, що [PERSON] прийшла до дітей лише після дзвінка, була напідпитку, вела себе агресивно. Вихователі супроводжували її з дітьми до будинку, йдучи осторонь. Завідувач дошкільного закладу неодноразово проводив бесіди з [PERSON] про виховання та ставлення до дітей. Відповідач фактично ухилилася від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує харчуванням, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє у засвоєнні ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені обставини він розцінює як ухилення від виховання дітей та свідоме нехтування нею своїми обов`язками. Розпорядженням голови Кролевецької РДА Сумської області від 17.08.2020 року №208-ОД визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , разом з ним, позивачем, за адресою [ADDRESS] . Відповідач хоча і проживає разом з ним та їх дітьми, однак дітей не утримує. Відповідач є працездатною особою, має добрий стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, а тому повинна влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. Враховуючи викладене, зокрема те, що [PERSON] не виконує і не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 74). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить не позбавляти її батьківських прав (а.с.75). Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області надала суду клопотання про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги підтримує (а.с.45). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи, суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12 січня 2021 року було розірвано (а.с.15-16). Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6, 7). Сторони зареєстровані та проживають разом з дітьми за однією адресою [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів справи (а.с.3, 11, 12, 36). За змістом позову відповідач [PERSON] свої батьківські обов`язки не виконує, не приймає участі у житті дітей, їх розвитку, не займається їх вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує харчуванням, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей та не створює умов для отримання ними освіти. Відповідач не лише ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а й в присутності дітей висловлюється нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої. [PERSON] не утримує дітей, хоча і проживає з позивачем та дітьми за однією адресою. Вказані обставини підтверджуються довідкою Кролевецького закладу дошкільної освіти (Ясла-садок) №10 «Горобинка» від 17.02.2021 року №14, з якої вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] є здобувачами освіти Кролевецького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №10 «Горобинка» Кролевецької міської ради. [PERSON] відвідує дитячий садок з 21 січня 2016 року, [PERSON] - з 05 серпня 2019 року. Діти здорові, активні, мають доглянутий вигляд. Батьки вчасно приводили та забирали дітей із дитячого садка. Під час перебування [PERSON] в зоні АТО [PERSON] почала приходити до дітей із запахом алкоголю. У листопаді 2019 року вихователі подали доповідні записки про те, що мати [PERSON] прийшла до дітей лише після дзвінка вихователів о 18.00, була напідпитку, вела себе агресивно. Вихователь супроводжувала її з дітьми до будинку, йдучи осторонь. Неодноразово завідувач дошкільного закладу проводила бесіди з [PERSON] про виховання та ставлення до дітей (а.с.18). Розпорядженням голови Кролевецької РДА Сумської області від 17.08.2020 року №208-ОД "Про визначення місця проживання дитини" визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.17). За змістом характеристики, виданої головою вуличного комітету №37 м.Кролевець від 05.02.2021р. [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком та двома дітьми. [PERSON] з чоловіком розлучена, в родині складні сімейні відносини. Діти знаходяться під наглядом чоловіка, доглянуті, відвідують дитячий садок (а.с.24). Згідно з вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України (а.с.68-69). Крім того, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх малолітніх дітей, та вчинення домашнього насильства, що підтверджується копіями постанов Кролевецького районного суду Сумської області від 24.10.2019 року, від 17.12.2019 року, від 11.08.2020 року, від 13.08.2020 року (а.с.70, 71,72, 73). За змістом постанов суду зазначені дії вчиняла в присутності дітей. Згідно повідомлення Кролевецької районної філії Сумського обласного центру зайнятості від 08.02.2021 №01-08/63 [PERSON] , [INFO] , на обліку у Кролевецькій районній філії Сумського обласного центру зайнятості як безробітна не перебувала, в період з 01.01.2019р. по 08.02.2021р. за сприянням у працевлаштуванні не зверталася (а.с. 14). На виконанні у Кролевецькому районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебувають чотири виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на користь держави заборгованості в сумі 2808,40 грн. Станом на 08.02.2021р. заборгованість не сплачено, що підтверджується довідкою Кролевецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 08.02.2021 №15 (а.с. 30). Питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кролевецької міської ради Сумської області. За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 27.05.2021 року виконавчий комітет Кролевецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 63, 64). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З викладеного вбачається, що відповідач втратила будь-які зв`язки зі своїми дітьми, при цьому доказів заперечень щодо вказаних обставин відповідач суду не надала. Всупереч вимогам ст.ст.150, 155, 180 СК України, які передбачають обов`язки батьків по вихованню та утриманню дітей, вона ухиляється від виконання цих обов`язків, а її спосіб життя не забезпечує інтересів дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач є працездатною особою, даних про незадовільний стан здоров`я нею не надано, тому вона може і повинна організовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на дітей. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Стаття 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 4 , ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує батьківських обов?язків, передбачених ст. 150 СК України, ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про них, особа [PERSON] та її оточення є непридатним та неблагополучним, небезпечним, неспокійним і неблагонадійним для проживання та виховання дітей матір`ю. Суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, щоб відступити від висновку органу опіки та піклування. Після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд погодився з обґрунтованим висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і прийшов до висновку, що [PERSON] свої батьківські обов`язки брати участь у вихованні дітей, передбачені ст.150 та ч.2 ст.157 СК України, будучи при цьому повнолітньою, дієздатною особою, без поважних причин не виконує, таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розмір яких суд визначає 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 167, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved