Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказуючи на те, що на підставі кредитного договору № 6425769 від 02 червня 2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого на теперішній час є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON], позивач ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 29 000 доларів США, строком до 02.06.2018 року, із сплатою 14, 49 % річних за користування кредитними коштами. Крім того 02.06.2008 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно з якими майновим поручителем [PERSON] передано в іпотеку банку в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором належну їй двокімнатну квартиру, за адресою [ADDRESS]. Умови зазначеного кредитного договору позивачем виконані, проте відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, а саме своєчасно не повертає кредитні кошти і відсотки за користування кредитними коштами, ніяких заходів по погашенню заборгованості не вживає. Станом на 01.06.2011 року, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 43 840,95 дол. США та 31 704,20 грн., що включає в себе: - 28 245,56 дол. США - заборгованість за сумою кредиту;- 10 061,34 дол. США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; - 1156,57 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами;- 4 087,48 дол. США - пеня за порушення строків сплати кредиту; - 290 дол. США - штраф за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 Кредитного договору; - 31 704,20 грн. - штраф за невиконання умов страхування предметів застави, передбачений п.п. 4.3.1, 5.4 Кредитного договору. Просили суд стягнути з [PERSON] розмір заборгованості за кредитним договором 43 840,95 дол. США та 31 704,20 грн. та судові витрати пов'язані із зверненням до суду. А також звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 6425952 від 02.06.2008 року, на майно [PERSON], а саме двокімнатну квартиру, за адресою [ADDRESS], шляхом реалізації її на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на корить позивача заборгованість, яка станом на -7.08.2014 року складає 51 653,61 доларів США та 125938,71 грн., та звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 6425952 від 02.06.2008 р., реєстровий № 2525., посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 49,8 кв. м., житловою площею 26,6 кв.м., розташовану на 9 поверсі, 14-ти поверхового цегляного житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], та за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище майна задовольнити вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до [PERSON] за Кредитним договором № 6425769 від 02.06.2008 року, що станом на 07.08.2014 року (включно) складають 51 653,61 долари США та 125938,71 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 28 245,56 доларів США, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 23 408,05 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором складає 90514,98 гривень, заборгованість за сумами штрафу за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору, складає 3719,53 гривень, заборгованість за сумами штрафу за невиконання умов страхування предметів застави складає 31 704,20 гривень. В частині стягнення заборгованості з [PERSON] просив суд позов залишити без розгляду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив в задоволенні відмовити з тих підстав, що в квартирі, яка є предметом іпотеки зареєстровані неповнолітні діти. Представник третьої особи - служби у справах дітей в судовому засіданні просила при вирішенні спору врахувати інтереси дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 02.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6425769 про надання останньому кредиту на суму 29 000 дол. США, строком до 02.06.2018 року, із сплатою 14, 49 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору № 6425769 від 02.06.2008 року ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» повністю і у встановлений строк виконав зобов'язання за даним договором, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] в порушення цих вимог, не виконав умов пунктів 1.3; 1.4; 3.1.3 кредитного договору, та своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Станом на 07.08.2014 року, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 51 653 дол. США та 125 938 грн., що включає в себе: 28 245,56 дол. США заборгованість за сумою кредиту; 23 408,05 дол. США заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 90514,98 грн. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань; штраф за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 Кредитного договору; - 3719,53 грн.; 31 704,20 грн. штраф за невиконання умов страхування предметів застави, передбачений п.п. 4.3.1, 5.4 Кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 02.06.2008 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 6425952, згідно з яким майновим поручителем [PERSON] передано в іпотеку банку в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором належну їй двокімнатну квартиру, за адресою [ADDRESS]. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 своєї Постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, в ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосовування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому, суд може зазначити що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінення майна під час проведення виконавчих дій. При цьому, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити у резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положень статті 11 Закону України «Про іпотеку». В даному випадку іпотекодавцем є [PERSON], а позичальником - [PERSON] , тобто різні особи. Відповідно до ст. 33 З.У «Про іпотеку», п. 4.1 договору іпотеки, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно - іншими кредиторами Іпотекодавця в таких випадках: 4.1.1 у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання: 4.1.2 у разі невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання, зробленої на підставі закону, кредитного договору, чи цього договору. Згідно ч.2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором . Позивач направив рекомендованим листом відповідачу [PERSON] вимогу-повідомлення від 04.02.2009 р., в якому позивач звертається до відповідача з вимогою виконати зобов'язання, що забезпечене іпотекою, у повному обсязі. 11.02.2009 [PERSON] отримала даний лист, про що свідчить її підпис та відповідального відділення поштового зв'язку на повідомленні про вручення поштового відправлення. Таким чином, суд вважає, що банк належним чином повідомив відповідача [PERSON] про виконання зобов'язань забезпечених договором. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що кредитний договір не змінювався і не розривався, на вимогу однієї із сторін по мотивам істотних порушень другою стороною договору, а тому позиція банку про стягнення коштів з відповідача [PERSON] відповідає вимогам ст.651 ЦК України. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке е предметом іпотеки, с договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред»явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу Іпотекодержателем (Позивачем) Предмета іпотеки будь-якому покупцеві за ціною, визначеною за згодою між Іпотекодавцем (відповідачами) і Іпотекодержателем (Позивачем) або на підставі оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості відповідача перед банком є цілком правомірною, обґрунтованою на законі та такою, що підлягає до задоволення. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1954 грн.

Outcome: approved