Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 30.09.2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказане домоволодіння раніше належало її матері [PERSON] та остання дозволила в 2008 році зареєструватися в у її будинку гр. [PERSON] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області. Позивачу належить право володіти, користуватися і розпоряджатися будинком, а наявність реєстрації відповідача порушує вказані права позивача. Тому [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, оскільки іншим шляхом зняти [PERSON] з реєстрації неможливо. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в відкрите судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча була викликана своєчасно та у встановлений законом порядок. Представник третьої особи - Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позов [PERSON] підтримав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 вересня 2020 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2020 року №2261386004, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягу. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області від 02.10.2020 року №753/02-25 за вищевказаною адресою зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 02 жовтня 2020 року, складеного начальником ВОБ Костянтинівської селищної ради Майфат Т.В., депутатом Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області Шевченко Л.М. в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що гр. [PERSON] дійсно з 2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з моменту реєстрації і до сьогодні за вказаною адресою не проживає. Окрім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання гр. [PERSON] з 2008 року за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що дійсно [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає на протязі 12 років; добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved