Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна,\~\~посилаючись на те, що на виконанні ВДВС Михайлівського РУЮ перебував судовий наказ №2-н/0816/79/2012 виданий 16 травня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжгаз» боргу у розмірі 1877,99 грн. Постановою державного виконавця від 3 серпня 2012 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 9 серпня 2012 року. 18 вересня 2012 року державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 25 грудня 2012 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Повторно стягувач звернувся до ВДВС 8 серпня 2013 року, за цим виконавчим провадження арешт на майно не накладався. У звязку зі сплатою боргу в повному обсязі державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». 27 липня 2014 року [PERSON] помер, а його спадкоємець [PERSON], яка прийняла спадщину, не має змоги оформити свої права, через наявність арешту на все майно спадкодавця. Представник [PERSON] [PERSON] звертався до ВДВС Михайлівського РУЮ із заявами про зняття арешту з усього належного [PERSON] майна. Проте йому було відмовлено в задоволенні заяв та розяснено, що в ЗУ «Про виконавче провадження» відсутня норма, згідно якої при поверненні виконавчого документа стягувачеві державний виконавець зобовязаний знімати арешт з майна. Враховуючи викладене, позивач просить зняти арешт з майна спадкодавця, оскільки наявність накладеного арешту на майно перешкоджає їй належним чином оформити свої права на спадкове майно, а в подальшому вільно володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позові. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Михайлівського РУЮ Запорізької області[PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача - ПАТ «Запоріжгаз» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи при його відсутності, просить вирішити спір на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується наданими у справі доказами, 2 серпня 2012 року на виконання до ВДВС Михайлівського РУЮ надійшов судовий наказ №2-н/0816/79/2012 виданий 16 травня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжгаз» боргу у розмірі 1877,99 грн. Постановою державного виконавця від 3 серпня 2012 року було відкрито виконавче провадження та надано строк на самостійне виконання рішення до 9 серпня 2012 року (а.с. 23). 18 вересня 2012 року державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 22). 25 грудня 2012 року державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 21). Повторно стягувач звернувся до ВДВС 8 серпня 2013 року і постановою державного виконавця від 8 серпня 2013 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 24). За цим виконавчим провадження арешт на майно не накладався. У звязку зі сплатою боргу в повному обсязі державним виконавцем 28 листопада 2013 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з повною сплатою боргу (а.с. 25). 27 липня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть (а.с. 6). Згідно заповіту від 10 липня 2014 року [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22 серпня 2014 року (а.с. 8). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна від 20 лютого 2015 року (а.с. 9), на все нерухоме майно [PERSON] було накладено арешт, постановою державного виконавця ВДВС Михайлівського РУЮ від 18 вересня 2012 року. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] двічі 11 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року звертався до ВДВС Михайлівського РУЮ із заявами про зняття арешту з усього належного [PERSON] майна (а.с. 10-12) Відповідно, 27 березня 2015 року та 14 травня 2015 року начальник ВДВС Михайлівського РУЮ [PERSON] надала [PERSON] відповіді (а.с. 11,13), в яких зазначено про неможливість задовольнити заяви у звязку з тим, що в ЗУ «Про виконавче провадження» відсутня норма, згідно якої при поверненні виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець зобовязаний знімати арешт з майна, а також рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.41 Конституції України\~кожен мас право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п 1 ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з майна її спадкодавця [PERSON] законні, обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved