Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач 10.02.2017 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позов мотивований тим, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно характеристики за місцем проживання та актів обстеження житлово-побутових умов проживання мати дітей проживає окремо зі своїм співмешканцем, вихованням дівчат не займається. Діти проживають зі своїм дідусем [PERSON], який забезпечує їх всім необхідним, займається вихованням та утримує дітей. Протягом півтора роки відповідачка свідомо без поважних причин ухиляється від своїх батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей, не спілкується з ними, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує харчуванням, одягом, при зустрічі навіть не вітається. На підставі викладеного позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., та передати дітей службі у справах дітей для подальшого їх влаштування до сімейних форм виховання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що вказані у позові, та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, допитавши свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтв про народження та актових записів про народження (а.с. 7-11) матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як вбачається з характеристики за місцем проживання [PERSON] проживає в [ADDRESS], має двох малолітніх дітей, вихованням яких не займається. Мешкає разом зі співмешканцем окремо від дітей, зарекомендувала себе посередньо (а.с. 15). Згідно характеристик, наданих директором Добропільської ЗОШ, яку відвідують діти, вихованням [PERSON], [PERSON] займається дідусь - [PERSON], мати не цікавиться навчанням дітей (а.с. 13, 14). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з дідусем, мати дітей з ними не проживає, будинок обладнаний всім необхідним для проживання, для дітей створені всі умови (а.с. 16). На засіданні опікунської ради від 04.02.2016 року вирішено проводити соціальний супровід сім'ї [PERSON], попередити [PERSON] (а.с. 20-21), та на засіданні опікунської ради від 21.06.2016 року рекомендовано службі у справах дітей Голопристанської РДА вирішити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]; з метою запобігання дитячої бездоглядності та безпритульності тимчасово залишено проживати малолітніх дітей на утриманні діда [PERSON] (а.с. 22-23). 18.10.2016 року відповідачці [PERSON] винесено письмове попередження про відповідальність за утримання, виховання та навчання дітей (а.с. 19). Суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є батьком відповідачки [PERSON] та дідусем [PERSON] і [PERSON]. Онучки проживають з ним. Мати дітей, хоча і проживає в тому ж селі, з дівчатами не спілкується, не відвідує їх вже півтора роки, вживає алкоголь, працює по найму. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON], з яким проживають онучки [PERSON] та [PERSON]. Дід піклується про дівчаток, готує їм їсти. Мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не займається вихованням дітей. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що більше року проживає з дідусем, навчається у сьомому класі. Дідусь піклується про неї та молодшу сестру. Мати взагалі не з'являється, а батько помер, тому не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, не утримує матеріально, що є достатньою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Суд дійшов до висновку про свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 164 СК України і на підставі зібраних доказів суд дійшов до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved