Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 червня 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 15 липня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 779 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народився син [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне господарство сторони не ведуть, спільним побутом не повязані, окремо вирішують питання утримання неповнолітньої дитини, тобто шлюб існує формально. Відповідач матеріально не забезпечує їх сімю та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. З цих підстав просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на дитину в твердій грошові сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки бажає зберегти сімю. Просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, зокрема сторонам надавався термін для примирення строком два місяці. Однак після закінчення терміну для примирення відновити сімейні відносини сторонам не вдалося, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 15 липня 2010 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 779 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1?ИД номер 128270 від 14 грудня 2010 року, видане Відділом державноъ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне господарство сторони не ведуть, спільним побутом не повязані, окремо вирішують питання утримання неповнолітньої дитини. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, зокрема сторонам надавався термін для примирення строком два місяці. Однак після закінчення терміну для примирення відновити сімейні відносини сторонам не вдалося, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить із таких обставин: Позовні вимоги в частині стягнення аліментів, [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідач матеріально не забезпечує їх сімю та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні. Як установлено судом, відповідач не заперечує, що їх спільна дитина - син [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм \~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, 115, 180 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved