Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Липовецької центральної районної лікарні із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. Прокурор зазначив, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 18.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який набрав законної сили 19.12.2016 року. Вказаним вироком встановлено, що 11.03.2016 року близько 18:30 год. [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа, що являлись небезпечними для життя у момент заподіяння (належить до тяжких тілесних ушкоджень), закритий перелом акроміального відростку лівої лопатки з незначним зміщенням (належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості), забій мяких тканин лівої кисті, забій грудної клітки (належить до легких тілесних ушкоджень). Внаслідок вказаних подій [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Липовецької центральної районної лікарні в період з 11.03.2016 року по 22.03.2016 року, у звязку із чим на його лікування було витрачено 3 589,30 грн., які прокурор просить суд стягнути з особи, яка вчинила злочин. Відповідач до суду відзив не подав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 18.11.2016 року вироком Липовецького районного суду Вінницької області [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. Вироком судом встановлено, що 11.03.2016 року близько 18:30 год. [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа, що являлись небезпечними для життя у момент заподіяння (належить до тяжких тілесних ушкоджень), закритий перелом акроміального відростку лівої лопатки з незначним зміщенням (належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості), забій мяких тканин лівої кисті, забій грудної клітки (належить до легких тілесних ушкоджень). Вирок набув законної сили 19.12.2016 року. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями, потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Липовецької центральної районної лікарні в період з 11.03.2016 року по 22.03.2016 року та провів 11 ліжко-дня, що підтверджується листом Липовецької ЦРЛ від 19.03.2018 року № 173. Згідно із статтею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі Порядок), затвердженого Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. За результатами розгляду справи № 136/1243/16-к суд стягнув з [PERSON] витрати потерпілого на лікування в сумі 2 782,85 грн., однак питання про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого, під час розгляду кримінального провадження не вирішувалося. Відповідно до пункту 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно довідки Липовецької ЦРЛ від 22.01.2018 року №50, вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні склала 326,30 грн., у звязку з чим загальна сума витрат на лікування [PERSON] за період з 11.03.2016 року по 22.03.2016 року склала 3 589,30 грн. (326,30 грн. * 11). З урахуванням встановлених по справі обставин, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України На підставі наведеного,

Outcome: approved