Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає у власному будинку по [ADDRESS]. Зазначає, що 22 жовтня 2010 року він прописав у своєму будинку свого сина - відповідача [PERSON], який проживав у вказаному будинку. Вказав, що в листопада 2010 року відповідач зібрав свої речі та виїхав до м. Київ на заробітки і з тих пір додому не приїздить. Зазначив, що [INFO] померла його дружина, відповідач на похорон матері не приїхав, хоча був повідомлений про смерть матері по телефону. Також вказав, що він із відповідачем перебуває у неприязних відносинах, спілкується лише інколи по телефону. Під час останньої розмови з [PERSON] йому стало відомо про те, що він має намір одружитися і залишитися проживати в Київській області, однак не повідомив де саме. Вказав, що реєстрація відповідача в його будинку, є безпідставною, так як він втратив право користування житловим будинком. Позивач в своєму позові зазначає, що на даний час він має намір розпорядитися будинком на власний розсуд, однак право користування відповідачем вказаним житловим будинком чинить йому перешкоди у здійсненні права власності на житло, позивач пояснив, що він не має змоги оформити субсидію, у зв'язку із реєстрацією відповідача в його будинку. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком, а саме - визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ним житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору завідувач Ямпільського районного сектора Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Брунь О.В. не заперечує проти задоволення позову, питання про вирішення вказаного спору покладається на розгляд суду. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є донькою позивача. Пояснила, що відповідач є її братом. Вказала, що відповідач не приїжджає додому більше семи років. В 2010 році він втратив паспорт і йому необхідна була реєстрація, тому батько зареєстрував його у своєму будинку. Коли мати померла, то він не приїздив на похорон. Зазначила, що її батько не може оформити субсидію, так як в будинку зареєстрований відповідач, а для подання заяви на отримання субсидії потрібно дані про зареєстрованих у будинку осіб. Відповідач таких даних не дає, в будинку відсутній, із ними на контакт не йде. Вказала, що відповідач спочатку вибув в с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, а потім поїхав невідомо куди. В телефонних розмовах відповідач не повідомляє їм, де він знаходиться. Поважної причини відсутності відповідача в будинку немає. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів, що є у справі встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON]. Із рішення № 284 від 25.06.2007 року Ямпільської міської ради Вінницької області «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з господарським будівлями в [ADDRESS] [PERSON]» встановлено, що [PERSON] оформлено та видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Із копії витягу про реєстрації осіб встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS]. Із копії інвентаризаційної справи встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який розташований по [ADDRESS], загальною площею 58.46 м.кв. Із акту-обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 23.03.2015 року встановлено, що [PERSON], 1943 року народження дійсно проживає у власному приватному будинку по [ADDRESS], у вказаному домоволодінні також зареєстрований, але фактично не проживає на протязі останніх років [PERSON], 1971 року народження. Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, який належить позивачу на праві власності. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві приватної власності володіє житловим будинком [ADDRESS]. Відповідачу як члену своєї сім*ї в жовтні 2010 року позивач надав право користування житловим приміщенням, що підтверджено поясненнями позивача, показаннями допитаного судом свідка та відміткою про реєстрацію відповідача у вказаному будинку. Також встановлено, що відповідач із листопада 2010 року вказаним житловим приміщенням не користується. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком [ADDRESS], а саме: визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач [PERSON], який є членом сім*ї позивача, відсутній без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власником цього житла - позивачем. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Цією статтею передбачено й порядок зняття з реєстрації, що є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, а не суду. Оскільки судом вирішено про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловими приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". При вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено, суд відповідно до ст.88 ЦПК України має підстави присудити із відповідача [PERSON] на користь позивача понесенні ним та документально підтверджені судові витрати, виходячи із розміру ставки судового збору, встановленої ст.4 ч.2 п.1.п.п.2 Закону України «Про судовий збір», тобто, у сумі 243 гривні 60 копійок,. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України ст.ст. 391, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: approved