Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» (далі - КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7») звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» у примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] з 26.11.2019 року перебуває на диспансерному обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» з приводу інфільтративного туберкульозу верхніх часток легень, МБТ+, який є заразною формою. З моменту взяття на облік він лікувався в стаціонарі КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 1» 6 днів (15.01.2020 року - 21.01.2020 року), хоча планове лікування з даним захворюванням становить 6 місяців. З 22.01.2020 року [PERSON] лікування припинив. Всі доводи і аргументи медичних працівників щодо необхідності подальшого лікування [PERSON] ігнорує. Зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник звернуся до суду з заявою. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 10.02.2020 року, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). Судовий розгляд, призначений на 10.02.2020 року, був відкладений у зв`язку з неявкою в судове засідання представника (адвоката) [PERSON]., а також отриманням відомостей від Харківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо відсутності можливості надати [PERSON] представника (адвоката). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року повторно доручено Харківському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити представника (адвоката) Андросову В.Б. та зобов`язано представника (адвоката) з`явитись в судове засідання, яке призначене на 12.02.2020 року на 12 год. 00 хв. Судовий розгляд, призначений на 12.02.2020 року, був відкладений на 17.02.2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання представника (адвоката) [PERSON]. Судове засідання, призначене на 17.02.2020 року, не проводилось у зв`язку з відсутністю складу суду, розгляд справи відкладено на 21.02.2020 року. Судовий розгляд, призначений на 21.02.2020 року, був відкладений на 26.02.2020 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. Між тим згідно ч. 2 ст. 345 ЦПК України участь у розгляді справи представника протитуберкульозного закладу, за заявою якого відкрито провадження у справі, представника особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію або про продовження строку примусової госпіталізації, є обов`язковою. Судовий розгляд, призначений на 26.02.2020 року, був відкладений на 03.03.2020 року у зв`язку з задоволенням клопотання представника [PERSON] - адвоката Ходаковського Ю.В. про витребування доказів, а саме копії медичної карти [PERSON] . У судовому засіданні 03.03.2020 року представник КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» Волкова Н.М. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що туберкульоз не завжди супроводжується зовнішніми симптомами, тривалий час туберкульоз протикає безсимптомно. Пітливість, кровохаркання проявляється на останніх стадіях туберкульозу, в зв`язку з чим доводи [PERSON] щодо відсутності вказаних симптомів не спростовують висновків щодо наявності у нього вказаного захворювання. Зазначила, що основними методами дослідження доведено наявність в [PERSON] туберкульозу. Розбіжності в результатах досліджень можуть бути обумовлені тим, що в один зразок досліджуваної рідини попадають бактерії, а в інший - ні. Представник [PERSON] - адвокат Ходаковський Ю.В. в судовому засіданні заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного диспансеру в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру в примусовому порядку. Зазначив, що заявник сфальсифікував документи та він не погоджується з діагнозом, він не є хворим та в нього відсутні симптоми туберкульозу. Крім того, повідомив, що в нього був тривалий час плеврит, від якого залишились темні плями на легенях, які виявляються на рентгені. Він особисто проявив ініціативу та звернувся до КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», але працівники диспансеру вступили в змову з працівниками КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» та сфальсифікували остаточні результати, встановивши йому діагноз туберкульоз. Медичні сестри йому повідомили, що в нього нормальні аналізи та виписка не відповідає дійсності. Крім того, зазначив, що в листопаді 2019 року заявником нібито було встановлено у нього захворювання на туберкульоз, але при цьому жодного симптому захворювання у нього не було, а це обов`язково повинна бути висока температура, глибокий кашель, пітливість тіла, задишка тощо. Він не погодився з вказаним діагнозом та вирішив перевірити його в інших місцях. У грудні 2019 року він здав аналізи в Медичному центрі «Сімейний лікар» на туберкульоз, результат виявився негативним. В січні 2020 року він знову здав аналізи в іншому туберкульозному диспансері і там також не підтвердився діагноз на туберкульоз. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з мотивованого висновку про необхідність примусової госпіталізації, виданого 06.02.2020 року КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7», [PERSON] взятий на диспансерний облік в КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» з 26.11.2019 року з приводу інфільтративного туберкульозу верхніх часток легень, МБТ + (заразна форма) методом скопії від 22.11.2019 року. Діагноз: ВДТБ (26.11.2019 року) верхніх часток легень (інфільтративний) Дестр + МБТ + М + МГ + Ріф- К + Резистр0 Гістр0 Кат1 Ког4 (2019). З моменту взяття на облік лікувався в стаціонарі КНП ХОР «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» 6 днів (15.01.2020 року = 21.01.2020 року) - виписаний за вимогою, відмовився від стаціонарного лікування. Від запропонованого лікування амбулаторно в КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» категорично відмовився. Передбачуване лікування за даним діагнозом 6 місяців. З 22.01.2020 року лікування перервав. Силами медичних працівників залучити до лікування не вдалося. Пацієнт становить епідемічну небезпеку для оточуючих (а.с. 5; 16) Судом за клопотанням представника [PERSON] адвоката Ходаковського Ю.В. витребувано з КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 1» копію медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 24. Копія зазначеної медичної карти досліджена в судовому засіданні. Згідно вказаного документу, [PERSON] було проведено ряд досліджень. За результатами комплексного обстеження [PERSON] йому 21.01.2020 року встановлений діагноз туберкульозу легень з відкритою формою (а.с. 65-77). Крім того, судом досліджено наступні документи. Виписку з медичної картки стаціонарного хворого КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7», згідно якої у [PERSON] встановлений вперше діагностований туберкульоз легень інфільтр. (а.с. 81). Повідомлення КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7», згідно якого у [PERSON] встановлений ВДТБ легень (а.с. 82). Результати культурального дослідження [PERSON] , згідно яких виділена мікобактерії туберкульозу (а.с. 83). Екстрене повідомлення про інфекційне захворювання, згідно яких у [PERSON] встановлений ВДТБ легень (а.с. 84). Результати бактеріоскопичного дослідження біоматеріалу [PERSON], згідно яких у [PERSON] позитивні результати (а.с .85). Дані рентгенологічних досліджень, згідно яких у [PERSON] вбачаються зміни в легенях (а.с. 86). Дані молекулярного тесту Xpert MTB RIF, згідно якого у [PERSON] позитивний результат на туберкульоз (а.с. 71; 87). Оцінюючи надану [PERSON] медичну документацію, посилаючись на яку він заперечував наявність у нього відкритої форми туберкульозу легень, суд керується таким. [PERSON] на підтвердження відсутності у нього туберкульозу легень надано суду наступні докази. Результат бактеріоскопічного дослідження від 10.01.2020 року, згідно якого результат - негативний (а.с. 46; 48). Результат проведення експрес тесту на туберкульоз з використанням швидкого імунохроматографічного теста «New Vision Diagnostics» «ПРОФІТЕСТ» від 09.12.2019 року, проведеного Медичним центром «Сімейний лікар», згідно якого результат - негативний (а.с. 47) Результат аналізу № Є-205 від 27.02.2020 року, проведеного в Медичному центрі «Екомед», згідно якого методом полімеразної цепної реакції мікобактерії туберкульозу не виявлені (а.с. 79). Крім того, [PERSON] надано суду медичну документацію, згідно якої в 2009 році він проходив лікування з приводу захворювання легень (а.с. 80), а також результати негативного дослідження на ВІЛ (а.с. 49). Оцінюючи доводи та аргументи учасників справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно «Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дорослим: туберкульоз», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.09.2014 року № 620 (далі - Протокол), діагноз ТБ в осіб з підозрою на нього далі підтверджують (скасовують) в спеціалізованих протитуберкульозних закладах (спеціалізованих структурних підрозділах закладів охорони здоров`я) вторинної/третинної медичної допомоги на підставі лабораторних даних (позитивний результат мікроскопії мазка мокротиння на КСБ, культурального дослідження, молекулярно-генетичних методів), клінічних симптомів та/або рентгенологічних, та/або морфологічних даних (біопсія ураженого органа). Діагностику МР ТБ здійснюють у спеціалізованих протитуберкульозних закладах третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги. Як встановлено судом, вказаний діагноз [PERSON] встановлено незалежно один від одного двома спеціалізованими протитуберкульозними закладами, а саме КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» та КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 1», на підставі комплексу проведених специфічних аналізів та досліджень. Враховуючи наведене, суд надає перевагу висновкам та результатам досліджень вказаних спеціалізованих протитуберкульозних закладів, а не одиничним тестам медичних центрів «Сімейний лікар» та «Екомед», які не спеціалізуються на виявленні та лікуванні туберкульозу. Крім того, суд враховує, що в спеціалізованих Обласних клінічних протитуберкульозних диспансерах використовуються методи дослідження, передбачені вказаним вище Протоколом, а саме культуральні та молекулярно-генетичні. Посилання [PERSON] на ту обставину, що зміни в легенях обумовлені захворюванням, яке він переніс в 2009 році, судом відхиляються, оскільки спростовуються сукупністю наданої суду медичної документації, в тому числі даними мультиспиральної комп`ютерної томографії від 11.01.2020 року (а.с. 68 - зворотній бік) та поясненнями лікаря [PERSON] , згідно яких зміни в легенях [PERSON] характерні для двостороннього специфічного (tbc) запального процесу, тобто для туберкульозу легень. Результат бактеріоскопічного дослідження від 10.01.2020 року, згідно якого результат на туберкульоз негативний, судом відхиляється, оскільки спростовується сукупністю інших проведених аналізів та досліджень, в тому числі даними культурального дослідження (а.с. 83), бактеріоскопічного дослідження № 3090 (а.с. 85), а також сучасним молекулярно-генетичним тестом Xpert MTB RIF (а.с. 71; 87). У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7», та Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» щодо наявності у [PERSON] небезпечного інфекційного захворювання - туберкульозу легень у відкритій формі, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб та потребує в зв`язку з цим стаціонарного лікування [PERSON] . Доводи [PERSON] відносно того, що уповноважені представники Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 7» та Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1» вступили між собою в змову з метою штучного підвищення показників захворюваності на туберкульоз та отримання в зв`язку з цим додаткового бюджетного фінансування, судом відхиляються, оскільки всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-яких доказів недобросовісності представників вказаних медичних закладів, суду не надано. Доводи [PERSON] відносно того, що в нього відсутні зовнішні ознаки туберкульозу, судом відхиляються, оскільки з пояснень лікаря, наданих суду, вбачається, що на початковій стадії туберкульоз може протікати без симптомів у вигляді підвищеної температури тіла, кашлю тощо. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним наявність у [PERSON] діагнозу вперше діагностованого інфільтративного туберкульозу верхніх часток легень, тобто заразної форми туберкульозу. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов`язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону, примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦПК України, розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань. Судом встановлено, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, відмовився від лікування та, таким чином, порушує протиепідемічний режим і ставить під загрозу зараження інших осіб. Примусова госпіталізація хворих на заразну форму туберкульозу легень передбачена чинним законодавством України та має легітимну мету, а саме запобігання поширенню вказаного соціально небезпечного інфекційного захворювання в суспільстві та захист його членів від захворювання на туберкульоз. В даному випадку інтереси безпеки суспільства, а саме захист суспільства від соціально небезпечних інфекційних хвороб, превалюють над інтересами окремих громадян та їх правом на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved