Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNH4KP14281199. 23.09.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 8289, який задоволено вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 4682,27 грн. заборгованість по кредиту; 30372,07 грн. заборгованість за відсотками, 74044,74 грн. пеня, 5454,95 грн. штраф, що в сукупності становить 114554 грн. 03 коп. Строк, за який проводиться стягнення 10 років 16 днів, а саме з 10.07.2006 р. по 26.07.2016 р. Вважає, що вказаний виконавчий напис був проведений з численними порушеннями, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована, тощо, а відтак і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Однак як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, строк, за який проводилось стягнення 10 років 16 днів, тобто виконавчий напис вчинено поза межами строку, визначеного ст.. 88 Закону України «Про нотаріат». Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.09.2016 р. за № 82899 вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 08.08.2017 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов, шляхом зупинення виконання виконавчого провадження ВП № 53994486, відкритого 22.05.2017 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] [PERSON] по виконанню виконавчого напису № 8289, виданого 23 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою суду від 13.12.2017 клопотання представника позивачаа [PERSON] про витребування доказів було задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 23.09.2016 року за № 8289 на підставі якого запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" за період з 10.07.2006 року по 26.07.2016 року. В судове засідання сторони та треті особи не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги не визнала з підстав, викладених в письмових поясненнях. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 116254 грн. 03 коп.: борг за кредитним договором № DNH4KP14281199. 23.09.2016 р. у розмірі 114554 грн. 03 коп., з яких заборгованість за кредитом 4682,27 грн. ; заборгованість за відсотками 30372,07 грн., пеня 74044,74 грн., штраф 5454,95 грн.; та витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення десять років шістнадцять днів, а саме з 10.07.2006 р. по 26.07.2016 р. (а.с. 7 копія виконавчого напису). Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] від 22.05.2017 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 8289, виданого 23.09.2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 116254,03 грн. (а.с. 6 копія постанови). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (чинними на момент вчинення спірних виконавчих написів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пунктів 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно наданої суду копії нотаріальної справи за спірним виконавчим написом, відповідачем нотаріусу подавались наступні документи: заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису, а також копії: письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, направленої на адресу [PERSON] 08.09.2016 р. разом з фіскальним чеком та описом поштового вкладення в двох екземплярах; заяви позичальника та умов банківських послуг, розрахунку заборгованості станом на 26.07.2016 р. в розмірі 115054,03 грн. Отже із зазначеного вбачається, що для встановлення прострочення виконання зобов'язання позивача нотаріусу не подавалися графік погашення заборгованості, що визначають суми щомісячних платежів, строки і порядок їх сплати, первинні бухгалтерські документи на підтвердження факту надання кредитних коштів, як підставу виникнення зобов'язань по поверненню кредиту, документів щодо здійснення часткового погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Стосовно необхідності надання вказаних первинних бухгалтерських документів у відповідності до п. 1 Переліку також зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2016 року у справі №645/8155/15-ц, постановленої у подібних правовідносинах. Згідно частини другої 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому ст. 1 вказаного Закону визначено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Крім того, пунктом 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. В жодному з наявних у нотаріуса документів не встановлено відповідальність позивача, як позичальника, за невиконання умов кредитного договору та розмір такої відповідальності. З доданого кредитного договору не вбачається розмір пені, який нараховується за невиконання позичальником умов договору та розмір штрафів (фіксованої частини та відсотка від суми заборгованості), при цьому нотаріус визнав ці суми як безспірні, хоча ці суми є значними порівняно з заборгованістю за тілом кредиту (так розмір штрафів становить 5454,95 грн. та розмір пені становить 74044,74 грн. порівняно з сумою боргу за тілом кредиту в сумі 4682,27 грн.). В банківських послугах, наданих нотаріусу, зазначено лише суму кредиту, яку банк надав позичальнику, в розмірі 6272,50 грн. та розмір відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09% на місяць, строк погашення кредиту встановлено до 10.07.2008 р. (а.с.86) Умови, про які йде згадка в Банківських послугах, нотаріусу не надані, в звязку з чим суд робить висновок про невідповідність нотаріальних дій вищезазначеним законодавчим нормам. Крім того, нотаріусом зазначено у виконавчому написі, що строк, за який провадиться стягнення становить 10 років 16 днів (!!!) в той час як вбачається з банківських умов, цей договір є споживчим строковим кредитом, тобто факт безспірності розміру заборгованості виключається в цілому. Що стосується доказів на підтвердження своєчасного повідомлення боржника про наявність цієї заборгованості та про відповідні розрахунки, то слід зауважити, що боржника було повідомлено про факт заборгованості лише за декілька днів до вчинення нотаріусом виконавчого напису, в той час як заборгованість виникла з 2007 (!!) року . Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по справі, основними з яких є витребувана копія нотаріальної справи за спірним виконавчим написом, оскільки при прийнятті рішення суд керується наданими нотаріусу документами щодо вчинення ним виконавчого напису, тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, тому з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. (а.с.1). Крім того, згідно частин 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 08.08.2017 рокупротягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved