Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач мотивує тим, що відповідачі по справі є матір'ю та батьком відповідно малолітніх [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі по справі зареєстрували свій шлюб в м. Шпола, де і проживали разом із вказаними дітьми. Вказана сім'я перебувала в полі зору служби у справах дітей Шполянської РДА у зв'язку із неналежним виконанням своїх батьківських обов'язків відповідачів по справі. Відповідно до розпорядження Шполянської РДА в квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] влаштовані до «Черкаського обласного спеціалізованого будинку дитини». У червні 2016 року [PERSON] переїхала до м. Золотоноша, де проживає із співмешканцем, а тому в січні 2017 року в сім'ю [PERSON] повернуто її сина [PERSON]. У подальшому у відповідача [PERSON] народилася [INFO] дочка [PERSON]. 30.01.2018 року малолітній [PERSON] був доставлений до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», оскільки родина не забезпечена дровами для опалення будинку в зимовий період, мати не забезпечує належного лікування, утримання та виховання дітей. Окрім того рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради №40 від 25.01.2018 року малолітня [PERSON] влаштована до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання. Позивач наполягає, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки стосовно утримання дітей, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, крім того, відповідач [PERSON] вихованням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] не займається, матеріальної допомоги не надає, проти позбавлення себе батьківських прав відносно вказаних дітей не заперечує, а тому вважає за можливе позбавити їх батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] та стягнути аліменти із відповідачів на утримання вказаних дітей. Враховуючи вказане вище, з метою захисту прав та інтересів дітей позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача підготовче засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив до суду листа, відповідно до якого позовні вимоги визнав повністю та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак направила до суду відзив на позов, відповідно до якого уточнені позовні вимоги визнала повністю, просила постановити рішення в підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача за дорученням [PERSON] заяву [PERSON] підтримав, вважав, що остання висловила свою позицію по відношенню до заявлених позовних вимог та вважав за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, тпк як відповідачі позовні вимоги визнали. Представник третьої особи - служби у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради звернулася до суду із заявою, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та ухвалити рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступного. Нормами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог. Як вбачається із ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.2013 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2015 року [PERSON] народився [INFO], а [PERSON] народилась [INFO]. Батьком вказаних дітей зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], захищаючи права та інтереси малолітніх, орган опіки та піклування виконавчого комітету Золотоніської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Згідно з розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації №150 від 25.04.2016 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради, терміном на 6 місяців. Як вбачається із повідомлення КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» [PERSON] перебуває у вказаному закладі та за час її перебування у ньому, мати провідувала її останнього разу 16.08.2017 року. Неналежний стан будинку, в якому проживали малолітні діти за адресою місця проживання відповідача [PERSON] та [PERSON] стверджується численними актами обстеження матеріально-побутових умов, які досліджені судом. Суд також зважає, що згідно вказаних актів в ході проведення обстеження матеріально-побутових умов відповідачам неодноразово вказувалось на відповідні недоліки та зобов'язувалось створити належні санітарні умови для розвитку дітей, однак, як встановлено судом вказані зауваження відповідачами до уваги взяті не були та відповідні вимоги не виконані. Більше того, суд бере дол. уваги, що самі відповідачі позовні вимоги визнають та не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивачем було доведено наявність свідомих дій відповідачів щодо ухилення ними від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до малолітніх дітей. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний та духовний розвиток своїх дітей [PERSON] та [PERSON], не забезпечують їх необхідним навчанням, медичним доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Також суд бере до уваги, що, як зазначено вище, відповідачі по справі позовні вимоги визнали повністю. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин суд вважає за доцільне позбавивши батьківських прав відповідачів щодо їх дітей, задовольнити позовні вимоги і в частині стягнення аліментів на їх користь. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх доходів з відповідачів, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованим та таким, що буде відповідати інтересам сторін. Враховуючи обставини справи та ставлення відповідачів до своїх дітей, та виходячи з принципів розумності та справедливості суд стягує аліменти на їх утримання у заявленому позивачем розмірі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. з кожного відповідача, так як вимоги носять майновий і немайновий характер (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»), від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved