Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р. з наступними змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 28.07.2010р. та Договором про внесення змін № 2 від 19.11.2014р. укладеним між позивачем [PERSON] та ПАТ «ВТБ » з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007р. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між [PERSON] та АКБ «Мрія» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № 12/02/07 відповідно до якого банк зобов'язується надати [PERSON] грошові кошти строком до 01.02.2017р. для споживчих потреб. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 01.02.2007р. між позивачем та банком укладено договір поруки № 12/02/07-ДП, відповідно до якого позивач поручилась перед банком за виконання [PERSON] усіх своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором. 28.07.2010р. укладено договір про внесення змін № 5 до кредитного договору, згідно якого пункти 7.13, 7.14, 9.1 були викладені в новій редакції, а Розділи № 4, № 7, № 9 доповнено новими пунктами. Зокрема, було змінено умови черговості погашення вимог банку та умови відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов договору; збільшено строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені до 10 років; доповнено договір умовами щодо надання позичальником згоди на розкриття банківської таємниці; передбачено обов'язок іпотекодавця виготовити державний акт про право власності на землю. Додатком № 5 від 28.07.2010р. також було визначено графік погашення капіталу та процентів за користування кредитними коштами. 19.11.2014р. між [PERSON] та банком було укладено Договір №6 про внесення змін до кредитного договору, яким було змінено строк виконання зобов'язання з 01.10.2017р. на 01.10.2018р., змінено порядок нарахування та сплати процентів і тіла кредиту, та внесені інші зміни. У зв'язку із внесенням даних змін до кредитного договору між позивачем та банком було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору поруки від 28.07.2010р., а також Договір про внесення змін № 2 до договору поруки від 19.11.2014р. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору ПАТ «ВТБ Банк» пред'явив до Сихівського районного суду м. Львова позов про солідарне стягнення з позичальника та з позивача, як поручителя, коштів за кредитним договором (ухвала про відкриття провадження датована 25.11.2016р.). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Тому вважає, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви банку, а зокрема із розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж як по тілу так і по відсотках позичальником було здійснено 02.03.2015р., відтак, з 29.04.2015р. кредитор дізнався (повинен був дізнатись) про порушення власних прав, однак з претензією про неналежне виконання умов договору звернувся до поручителя лише 04.05.2016р., з позовною заявою (ухвала про відкриття 25.11.2016р.), тобто з порушенням 6-ти місячного строку, встановленого цивільним законодавством. За таких обставин, зобов'язання позивача перед відповідачем за договором поруки від 01.02.2007р. №12/02/07-ДП слід вважати припиненими. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив такий задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не прибув, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням у відпустці. Однак у попередньому судовому засіданні він надав свої пояснення з приводу позовних вимог, позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, та вказав, що дата дії договору поруки визначена у Договорі про внесення змін №2 від 19.11.2014р., в усній формі подав заяву про застосування строків позовної давності. У попередньому судовому засіданні за клопотання представника відповідача було оголошено перерву для підготовки представника банку до виступу у судових дебатах, та він також погодив дату судового засідання із врахуванням своєї відпустки вказав, що у засіданні буде брати участь інший представник банку, який буде у регіоні, так як задіяний в іншому процесі у м. Львові. А тому суд вважає за можливим продовжити розгляд справи, так як клопотання представника відповідача не містить доказів поважності причин неявки інших працівників банку у судове засідання. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.02.2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02/07-ДП. Відповідно до п. 1 вказаного договору поручитель поручається перед банком за виконання поручителем зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007р. та будь-якими додатковими угодами до нього ( в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання). Відповідно до п.11 договору поруки від 01.02.2007р. цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. 28.07.2010р. між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON] було укладено Додаткова угода № 1 про внесення змін до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р., відповідно до якої пункт 2 договору поруки був викладений в новій редакції, якою виправлено описку в строку повернення кредиту та зазначено « з строком повернення до 01.02.2017р.». 19.11.2014р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 2 до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р., відповідно до п.1 якого визначено викласти п.2 договору поруки в новій редакції: «Згідно кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000 доларів США зі строком повернення до 01.10.2018р. та з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 процентів річних.» Доповнено договір поруки п. 13 про надання згоди на обробку персональних даних, п.14 про зобов'язання зберігати належним чином інформацію, п.15 про відповідальність за розголошення банківської таємниці. Відповідно до п. 7 Договору про внесення змін №2 від 19.11.2014р. цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до 01.10.2021 року включно або до припинення забезпеченого ним зобов'язання. Прізвище [PERSON] було змінено позивачем на прізвище [PERSON] при укладенні шлюбу 12.12.2015р., що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 12.12.2015р. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до п.11 договору поруки від 01.02.2007р. цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Представник відповідача покликався на те, що у договорі про внесення змін № 2 від 19.11.2014р. до договору поруки № 12/02/07-ДП від 01.02.2007р. було визначено дію договору до 01.10.2021 року включно або до припинення забезпеченого ним зобов'язання. Однак такі доводи не відповідають змісту договору про внесення змін № 2, оскільки, відповідно до даного договору було внесено зміни до пунктів 2, доповнено договір поруки пунктами 13, 14 та 15. У п.4 Договору про внесення змін № 2 сторонами погоджено, що всі інші умови договору поруки залишаються без змін. Таким чином у п.7 Договору про внесення змін №2 визначено чинність даного договору про внесення змін, а строк дії договору поруки, визначений у п.11 договору поруки від 01.02.2007р. залишився незмінним. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2662 цс15 - вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Відповідно до п.п 7.4, 7.8 кредитного договору в редакції викладеній в Договорі про внесення змін №4 до кредитного договору від 01.02.2007р. № 12/02/07 від 09.09.2009р. проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуютьсся двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного календарного місяця. Період, за який сплачуються проценти - з 28 числа (включно) попереднього місяця по 27 число (включно) поточного місяця. Погашення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно графіку. Відповідно до п.7.1 кредитного договору в редакції викладеній у Договорі про внесення змін № 6 кредитного договору від 01.02.2007р. № 12/02/07 від 19.11.2014р. повернення кредиту та сплата процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком: в якому сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується таким чином, що з дати підписання договору до внесення змін № 6 від 19.11.2014р. до закінчення строку кредитування, вказаного в п.п.1.1 цього договору, сума залишку кредиту, на дату підписання договору про внесення змін № 6 від 19.11.2014р. та нараховані проценти погашаються в повному обсязі рівними частинами. Повернення кредиту та сплати процентів визначено сторонами у графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно кредитного договору № 12/02/07 від 01.02.2007р. із внесеними змінами від 19.11.2014р. Відповідно до п.6.1 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником зобов'язань за кредитним договором та/або порушенням умов договору, що забезпечує виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, банк має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, строк повернення якого ще не настав та звернути стягнення на предмет застави ( у т.ч. вилучити предмет застави у заставодавця), що забезпечує виконання зобов'язань позичальника, вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором від поручителя (гаранта). Встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» 12.10.2016р. звернувся до Сихівського районного суду м.Львова суду про стягнення в солідарному порядку з відповідача [PERSON] та [PERSON] суми боргу, відсотків та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором №12/02/07 від 01.02.2007р., що сторонами визнано в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, з березня 2015 року позичальник [PERSON] став порушувати свої зобов'язання щодо внесення чергових щомісячних платежів на погашення отриманого кредиту, зокрема останній платіж був ним внесений 02.03.2015р. у розмірі 6,83 доларів США, тобто у сумі, що не відповідала встановленій сумі у графіку повернення кредиту та сплати процентів, що відображено в позовній заяві банку та довідці про нарахування процентів за користування кредитом. Таким чином з цієї дати позичальник [PERSON] перестав виконувати основні зобов'язання перед банком по поверненню кредиту в повному обсязі та належним чином. В матеріалах справи містяться листи - вимоги №29/1700-2 від 30.03.2016р. до [PERSON] та № 121/1700-2 від 04.05.2016р. до [PERSON], з яких вбачається, що банк вимагав від позивача та відповідача [PERSON] негайного виконання порушеного зобов'язання у строк, що не перевищує 30 календарних дні з моменту направлення їм зазначених вимог. Банк звернувся до позивача як поручителя із звичайною письмовою вимогою про погашення кредитної заборгованості лише в травні 2016 року. Відповідно до п. 1 договору поруки імперативно зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором, тобто Банком у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього, включаючи повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором № 12/02/07 від 01.02.2007р. Тобто несплата чергових платежів боржником на користь банку є порушенням основного зобов'язання, що породжує право Банку на звернення до поручителя з вимогою про виконання цих зобов'язань. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із наданої позивачами позовної заяви, з якою банк звернувся з вимогою до суду про стягнення в солідарному порядку з відповідача [PERSON] та [PERSON] суми боргу, відсотків та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором вбачається, що Банк звернувся до суду 12.10.2016р. з позовом до [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, тобто більше ніж через 1 рік і 4 місяці після допущених боржником [PERSON] порушень по сплаті чергових щомісячних платежів, визначених за кредитним договором зобов'язаннями відповідно до умов кредитного договору. При розгляді справи та винесенні судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суд в обов'язковому порядку повинен враховувати висновки відповідних Рішень (Постанов) Верховного суду України при застосуванні таких норм права. Зазначена вище позиція щодо припинення поруки міститься також у Постанові Верховного суду України по цивільній справі № 6-128цс14 від 08.10.2014 року, де у відповідному правовому висновку суду зазначається, що згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести міс яців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Подібні висновки містяться і в інших постановах Верховного суду України з таким предметом спору, зокрема, винесених 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14, № 6-2662 цс15 від 20.04.2016 року. За змістом судового рішення та відповідного висновку ВСУ по цивільній справі № 6-53цс14 вбачається, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою саме до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобо'вязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, позов до поручителя [PERSON] подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою. Представником відповідача банку було заявлено заяву про застосування строків позовної давності. Однак із врахуванням встановлених судом правовідносин, та предмету позову щодо визнання припиненою поруки за договором поруки, суд вважає, що позов подано в межах строків позовної давності. На підставі вказаного вище суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved