Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач 25 листопада 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 16 червня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач усунувся від утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, матеріальної допомоги не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за останні три роки і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] на даний час проживає з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на виховання доньки не надає. [PERSON] працює в морехідній компанії. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судове засідання відповідачем не надано жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази, крім тих, що є в матеріалах цивільної справи. Стосовно вимоги позивача, щодо присудження аліментів за останні три роки, суд приходить до наступного. Статтею 191 частиною 2 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. На виконання вимог ст.. 60 ЦПК України, позивачем не додано жодного доказу на підтвердження того факту, що позивач вжила всіх заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв"язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Частиною 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такою датою є 25 листопада 2014 року. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved