Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким усунути їй - [PERSON], перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] надати їй доступ для проживання та користування квартирою [ADDRESS], зобов'язати відповідача надати їй ключі від вхідних дверей до даної квартири та зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні даною квартирою. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що з 1989 р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі ними отримана квартира [ADDRESS], яка в подальшому була приватизована на трьох осіб, її, чоловіка та сина. В подальшому 01.11.2016 р. між нею та відповідачем виникла конфліктна ситуація, внаслідок якої відповідач обмежив їй доступ до спірної квартири, змінив вхідний замок на дверях, ключів від якого їй не надає, тому вона змушена звернутись з вказаним позовом до суду, оскільки всі її намагання щодо врегулювання даного спору в позасудовому порядку належних результатів не дали. Вказуючи на те, що іншого житла вона-позивач не має та посилаючись на ст.ст. 9, 64, 65 ЖК України, ст.405 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини справи вказані в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, вказував суду на те, що позивачем не надано доказів щодо існування спору, оскільки позивач мала змогу знаходитись в квартирі, забирати речі, вказував що позивач має інше житло і де і проживає з іншим чоловіком. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] [INFO], яка народилась с Темногайці Шумського району Тернопільської області є зареєстрованою в [ADDRESS]. Відповідно до відповіді Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 20.11.2017 р. квартира [ADDRESS] приватизована органом приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва згідно з розпорядженням №3089 від 26.09.1997 р. на трьох осіб в рівних частинах, і [PERSON] та [PERSON] є співвласниками даної квартири по 1/3 частині кожний. Відповідно до відомостей отриманих судом з Національної поліції України ГУНП у м.Києві від 21.11.2017 р. за базою ППС «Армор» з 00.000 01.01.2016 р. по 00.00 20.11.2017 р. зафіксовано виклики [PERSON] патрульної поліції 01.01.2017 р. з повідомленням щодо того, що ї чоловік [PERSON] не впускає її до квартири [ADDRESS], аналогічний виклик зафіксовано і 15.01.2017 р. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на частину квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати квартиру за власником розсудом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Заперечення представника відповідача щодо того, що відповідач не чинить жодних перешкод у користуванні та розпорядженні майном для позивача, а також те, що позивач має інше житло, судом до уваги не приймаються, оскільки не були доведені жодними належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved