Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що дасть підстави Дніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних змін в актовий запис про народження [PERSON], в частині запису даних про батька. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем по справі, [PERSON], вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року. Від цих шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно якого відповідач у встановленому законом порядку визнав своє батьківство. Сімейне життя з відповідачем не склалось і у 2009 році сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, з того часу вони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. У зв'язку з тим, що відповідач не виконував своїх обов'язків щодо матеріального утримання дитини, вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у 2005 році з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином віку повноліття. Виконавчий лист був пред'явлений нею до виконання у передбаченому законом порядку. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, дитиною не опікується, не цікавиться його життям та розвитком, не приймає участі у житті сина, його зовсім не цікавлять потреби та інтереси дитини. Навіть після винесення рішення судом про стягнення аліментів, відповідач матеріальним забезпеченням дитини не займається, у зв'язку з чим існувала заборгованість. Протягом тривалого часу вона сподівалась на те, що відповідач все ж таки, схаменеться і почне цікавитись дитиною та приймати участь у вихованні сина, оскільки їй дуже хотілось, щоб дитина знала турботу батька та його піклування. Однак, відповідач жодного разу не прийшов відвідати сина, жодного разу не поцікавився його життям та розвитком, він повністю звільнив себе від будь-яких батьківських обов'язків щодо сина, в тому числі і щодо матеріального утримання дитини. Син, з моменту припинення між нею і відповідачем сімейних відносин, з батьком не бачиться. Відношення [PERSON] до дитини, до виконання ним своїх батьківських обов'язків, не залишає сподівань на те, що коли-небудь він проявить батьківські почуття по відношенню до сина. Всі батьківські почуття відповідача взагалі невільовані, тому необхідно вирішити питан\-ня про позбавлення відповідача батьківських прав. Вона, як мати, в свою чергу, робить все можливе для того, щоб виховати дитину гідною лю\-диною, має почуття відповідальності за сина, котрого бажає та може виховувати у нормальних умовах, в піклуванні та любові. Їй також допомагають її батьки. У дитини хороші побутові умови, вони мешкають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності, син відвідує школу, вона постійно контролюю його навчальний процес, займається оздоровленням та вихованням дитини. У зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання свого сина [PERSON], а його відношення до своїх батьківських обов'язків виключає його участь у житті неповнолітньої дитини, вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Окрім того, для оздоровлення дитини, для її гармонійного розвитку, духовного виховання та розширення кругозору, вважає, що було б доцільним виїздити за межі України у країни Євросоюзу та на Кіпр, де мешкають наші з сином родичі, тому не бажає, щоб при вирішенні питання виїзду сина, треба було розшукувати та просити дозволу у відповідача, якому доля дитини байдужа. У теперішній час відповідач повідомив, що виїздить на заробітки за межі України, і це зробить взагалі неможливим виїзд дитини закордон. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат, які полягають зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року. Від цих шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно якого відповідач у встановленому законом порядку визнав своє батьківство, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). З доводів позовної заяви вбачається, що з 2009 року сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, з того часу вони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], за період з 01.04.2005 р. по 30.09.2009 р. складає 19758,05 грн., що підтверджується копією довідки про заборгованість по аліментам [PERSON].(а.с. 15). Судом встановлено, що позивач разом із сином зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ «Інфо-Ком» (а.с. 10). Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 30 від 21.10.2016 року № 285 [PERSON], [INFO], навчається в 10-А класі комунального закладу «Середньоосвітня школа № 30» Кам'янської міської ради, під час навчання в школі його вихованням займається виключно мати, [PERSON], батько [PERSON], не приймає участі у вихованні сина, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою хлопця, що підтверджується довідкою (а.с.11). Згідно висновку органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 13.04.2017 року № 6-11/317 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO].», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні неповнолітнього чина [PERSON], [INFO], оскільки останній сином не опікується, не цікавиться його життям та розвитком, матеріальної допомоги не надає, у своїй заяві від 20.03.2017 року не заперечує проти позбавлення батьківських прав та в повному обсязі підтримує позовні вимоги (а.с.38-39). Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 13.04.2017 року № 6-11/317 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO].» неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки останній сином не опікується, не цікавиться його життям та розвитком, матеріальної допомоги не надає, у наданих органу опіки та суду заявах не заперечує проти позбавлення батьківських прав та в повному обсязі підтримує позовні вимоги. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально дитину не утримує та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Згідно ст. 11, ст. 88 ЦПК України, враховуючи відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат при розгляді справи, віднести їх за рахунок позивача.

Outcome: approved