Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, який згодом збільшила, до відповідача Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно, а саме, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частки якого належить їй, як спадкове майно за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а 1/2 частки якого належить їй, як спадкове майно за законом, як спадкоємцю четвертої черги, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на даний житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача, про що Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області в книзі реєстрації актів про смерть 09 березня 2004 року зроблено запис за № 05, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 19 березня 1997 [INFO] [PERSON] склав заповіт, який не змінено і не скасовано, згідно якого належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Разом з [PERSON] на час його смерті були зареєстровані та проживали його син, [PERSON] , 1961 року народження та дружина, [PERSON] (проживала без реєстрації), що підтверджується довідкою Буцнівської сільської ради № 201 від 16.04.2019 року. Отже, спадкування здійснюється за заповітом, а спадкоємцями, які прийняли спадщину є: [PERSON] син, [PERSON] дружина. Те, що [PERSON] є дружиною [PERSON] підтверджується також відповідним записом в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу м. Тернопіль відділу ЗАГСУ міськвиконкому за № 1056 від 04 серпня 1989року, про що зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 серпня 1989 року. Щодо свідоцтва про народження сина, то воно, на жаль, було втрачене, а дублікат неможливо зробити. Щоб довести родинні стосунки адвокат Могачевська Н. М. звернулася до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з адвокатським запитом № 20 від 20.09.2019 року щодо отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України про реєстрацію актового запису про народження [PERSON] , однак згідно отриманої відповіді, належним чином завірена копія якої додається, така інформація може надаватись лише на підставі ухвали (письмового запиту) суду (судді). [INFO] помер син чоловіка позивача [PERSON] [PERSON] , про що Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 10 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Разом з [PERSON] (сином чоловіка позивача) на час його смерті у житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований, а проживала позивач [PERSON] дружина батька (без реєстрації), що підтверджується довідкою Буцнівської сільської ради № 202 від 16.04.2019 року. Оскільки він заповіту не залишив, спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги є позивач, [PERSON] , дружина батька, оскільки [PERSON] одруженим не був та дітей не мав, його батько, [PERSON] , помер раніше, а саме, [INFO] , а його рідна мати померла значно раніше, ще до 1989 року. Після смерті його рідної матері, його батько незабаром одружився з позивачем. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Те, що [PERSON] прийняла спадщину підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40731607 від 22.06.2015 р., згідно якого після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 57599283 у Спадковому реєстрі та № 312/2015 у нотаріуса на підставі заяви позивача [PERSON] від 22.06.2015 p. Слід також зазначити, що поховання здійснювала позивач та сусіди, що підтверджується довідкою Буцнівської сільської ради № 206 від 16.04.2019 р. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Тернопільської області Чопик І.Я., однак 13 жовтня 2015 року державний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2468/02-14, оскільки спадкоємиця пропустила термін встановлений для прийняття спадщини після смерті чоловіка, а також, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та державна реєстрація права власності на будинок не проведена. Згідно відповіді Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації на адвокатський запит № 770 від 27.08.2019 р. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 28.02.1990 р. на підставі рішення виконкому № 50 від 28.02.1990 p., та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 112. Дана інформація підтверджується належним чином завіреною копією сторінки 224 цієї реєстрової книги. Крім того, згідно відповіді Тернопільської районної ради Тернопільської області від 10.10.2019 p. № 01-101/13 копію (дублікат) свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної ради від 28.02.1990 р. № 50, надати не можуть у зв`язку з тим, що в районному архіві свідоцтво на ім`я [PERSON] відсутнє. Також, до відповіді додано належним чином завірені копії рішення виконавчого комітету Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області від 27.02.1990 р. № 50 «Про оформлення права власності на жилі будинки» та рішення виконавчого комітету Буцнівської сільської ради народних депутатів № 4 від 23 лютого 1990 р. «Про оцінку зібраних матеріалів на оформлення права власності на жилі будинки с. Буцнів» та додаток № 12 до цього рішення «Список громадян с. Буцнів, за якими встановлюється факт належності і визначається право власності на жилі будинки». Отже, факт належності зазначеного житлового будинку [PERSON] (чоловіку позивача) підтверджується тим, що право власності було належним чином зареєстровано Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Щодо того, що син не оформив спадщину, але прийняв її, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. А відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності не є в переліку тих прав та обов`язків, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та не входять до складу спадщини, що міститься у ч. 1 ст. 1219 ЦК України, отже воно входить до складу спадщини. Слід також зазначити, що у ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а ч. 1 ст. 1220 ЦК України вказує, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] 2 частки якого належить [PERSON] , як спадкове майно за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а 1/2 частки якого належить [PERSON] , як спадкове майно за законом, як спадкоємцю четвертої черги, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. В силу ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1\~ст. 1299 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, та визнання за позивачем права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 47,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] 2 частки якого належить [PERSON] , як спадкове майно за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а 1/2 частки якого належить [PERSON] , як спадкове майно за законом, як спадкоємцю четвертої черги, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved