Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт належності його матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року на ім'я «[PERSON]»; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO] року, право на земельну частку (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала дружині [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №297, спадкоємцем якої був його батько [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та право на земельну частку (пай) площею 1,94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померлий мав право на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER],виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №352. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] року померла його мама - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна частка (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлій на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №297. На випадок своєї смерті, померла не розпорядилась вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. За таких обставин зазначену спадщину прийняв його батько та відповідно чоловік покійної - [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформив. Разом з тим, [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім успадкованого після смерті дружини права на земельну частку (пай), увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померлий мав право на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER],виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №352. На випадок своєї смерті покійний склав заповіт, відповідно до якого належне майно заповів йому. Відтак, він як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримав відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ходорівської об'єднаної територіальної громади - Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника міської ради, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] року, в с. Дев'ятники Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 03 грудня 1998 року зроблено відповідний запис за №16 та Дев'ятниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 03 грудня 1998 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 11/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO] року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлої складається із земельної частки (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлій на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №297/а.с. 20/. Так, згідно із витягу №213/104-18, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05 березня 2018 року, сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №297, земельна частка(пай) розміром 2,14 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності СПП «Нива» і її вартість становить 39804,90 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /а.с. 19/. Разом з тим, оглядом витягу зі книги реєстрації вищевказаного сертифіката, встановлено невідповідність імені спадкодавця із іменем особи на яку видано вказаний сертифікат. Судом встановлено та з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що такі документи видані на ім'я «[PERSON]». Разом з тим, в сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] зазначено, що такий видано на «[PERSON]». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт помилковості зазначення вказаного в графі «ім'я» запису «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», крім вищезазначених документів, підтверджується долученими письмовим доказами, серед яких свідоцтво про народження [NUMBER], свідоцтво про одруження серії [NUMBER], свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с. 8, 13-14/. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], допущена помилка у написанні імені власника сертифіката, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою №348 виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 14 листопада 2017 року. Окрім того з вказаної довідки вбачається, що на день смерті спадкодавця разом із нею проживав її чоловік [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв чоловік спадкодавця - [PERSON], оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляв. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] року, у віці 89 років, в с. Дев'ятники Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 17 лютого 2001 року зроблено запис №2 та Дев'ятниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 17 лютого 2001 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 15/. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім успадкованого після смерті дружини права на земельну частку (пай), увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померлий мав право на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER],виданого на підставі рішення Дев'ятниківської сільської ради від 21 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Дев'ятниківській сільській раді 20 травня 1997 року за №352 /а.с.21-22/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 21 грудня 1990 року, вбачається, що [PERSON]на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті, і на що я за законом матиму право заповідаю своєму синові». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 16/. Також, з наявної в матеріалах справи копії рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 04 січня 2018 року по справі №443/1388/17 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.9-10/. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою № 349 виданою Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області від 14 листопада 2017 року. Також з вказаної довідки вбачається, що [PERSON].(позивач) проживав разом з батьком [PERSON] до дня смерті і на день смерті останнього і вели спільне господарство /а.с. 17/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 534, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], оскільки як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №766/02-31 від 16 квітня 2018 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дев'ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому та є спадковим майном/а.с. 23/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи свободу заповіту, я фундаментальний принцип спадкового права, те що позивач оформити право на спадкове майно(земельні частки(паї), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved