Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 14.08.2017 р. до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визначення конкретного порядку користування квартирою та просив суд постановити рішення, яким визначити конкретний порядок користування спільним майном - квартирою [ADDRESS] виділивши йому - позивачу в окреме користування кімнату площею 10,8 кв.м., відповідачам в користування кімнату - 20, 0 кв.м., місця загального користування залишити в спільному користування разом з відповідачами. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на те, що він є власником 3/8 частин квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] також є власником 3/8 частин даної квартири, а відповідач [PERSON] власником ? частин квартири. Вказана квартира є двокімнатною квартирою, загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., складається з двох ізольованих кімнат площею 10,8 кв.м. та 20,0 кв.м. Як вказує позивач, від дня народження і на даний час він з сім»єю займає кімнату 10,8 кв.м., відповідачі постійно користуються кімнатою 20,0 кв.м. Таким чином, між співвласниками склався порядок користування вказаною квартирою. Однак оскільки між сторонами виникають суперечності щодо оплати квартирної плати він - позивач вирішив звернутись до суду з вказаним позовом та посилаючись на ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що наразі через користування квартирною площею у нього з відповідачами постійно відбуваються сварки та непорозуміння, у зв'язку з чим, позивач просив прийняти судове рішення для визначення кінцевого варіанту користування вказаною квартирою. Відповідачі в судовому засіданні проти позову не заперечували, вказували, що дійсно в вже тривалий час і вони і позивач з родиною користуються квартирою саме в такому порядку про який просить позивач, дійсно виникають суперечності щодо оплати витрат по користуванню водопостачанням та квартирної плати, оскільки в кімнаті позивача він мешкає з дружиною і двома дітьми. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.2002 р. квартира[ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] ? частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина, [PERSON] - ? частина. (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ? частина квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] яка померла [INFO] р. успадкована по ? частині [PERSON] та [PERSON] таким чином останні стали власниками по 1/8 частині вказаного спадкового майна. (а.с. 7) Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат площею 20,0 та 10,8 кв.м. кожна, кухні площею 6,8 кв.м. (8-9). За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як встановлено в судовому засіданні згоди про порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS] співвласниками досягнуто, позивач з родиною тривалий час проживає та користується кімнатою 10,8 кв.м., відповідачі кімнатою 20,0 кв.м. За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Судовим розглядом підтверджено, що між позивачем та відповідачами склалися такі стосунки які не дають їм змоги в повному обсязі та в добровільному порядку вирішувати питання щодо утримання спірної квартири. Як вбачається з матеріалів справи житлова площа квартири складає 30,8 кв.м., частко позивача у власності в даній квартирі 3/8 частини, відповідача [PERSON] 3/8частини, відповідача [PERSON] - ? частина квартири, таким чином розмір ідеальної долі позивача складає 11,55 кв.м., однак, він не зважаючи на те, що кімната яку він просить виділити йому в користування складає 10,8 кв.м. не заперечує щодо виділення йому в користування саме даної кімнати. Вирішуючи питання про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд виходить з наступного. Між особами, які проживають у спірній квартирі склався певний порядок користування жилою площею, позовні вимоги в цій частині такий порядок не порушують. Також суд враховує характер відносин, які склалися між співвласниками квартири, прагнення позивача проживати в окремій кімнаті, відсутність заперечень щодо проживання позивача саме в кімнаті, площею 10,8 кв.м. з боку відповідачів. На переконання суду, встановлення порядку користування спірною квартирою певною мірою усуне суперечки між сторонами та сприятиме здійсненню права власності позивача на частину спірної квартири

Outcome: approved