Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та оголошення особи померлою, а саме:[PERSON], [INFO]. Заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що починаючи з січня 2001 року вона проживала однією сім'єю з [PERSON] як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, були пов'язані спільним побутом, проживали за спільні кошти, між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю. 03 липня 2012 року останній поїхав до м.Запоріжжя та до теперішнього часу на зв'язок не виходить. 06.09.2012 року вона звернулася до Томаківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про встановлення місця знаходження [PERSON], яке до теперішнього часу не встановлено. Минуло більше трьох років, однак ніяких відомостей про місце перебування [PERSON] так і не надійшло. Заявник зазначає, що так як тривалий час [PERSON] відсутній та на звязок не виходить, коли виїжджав з їхнього помешкання мав на меті в цей же день повернутися додому, що підтверджується документами на його ім'я, які залишились вдома. При цьому він вів нормальний спосіб життя, наркотичних засобів не вживав, алкогольними напоями не зловживав, вважає, що є підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку і можливо, по причині відсутності при ньому документів, неможливості його ідентифікації. [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку, розташовану на території Зеленогайської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 137666 року і відповідно оголошення його померлим необхідно для оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку. Заявник та представник заявника у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі. Заінтересовані особи: Зеленогайська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області, Відділ ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, але подали до суду письмові заяви про розгляд справи за його відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є односельцями та сусідами заявника [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що заявник [PERSON] тривалий час проживала однією сімєю з [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що як їй відомо [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання заявника більше 15 років, а проживав останній разом із [PERSON] значно більше часу. В той день вона бачила, що [PERSON] дійсно збирався їхати і поїхав до родичів у м.Запоріжжя, але додому не повернувся. Свідок [PERSON] також додала суду як їй відомо, що [PERSON] знайшли померлим у посадці у м.Запоріжжя. Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника, представника заявника та свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини справи свідчать про те, що заявник [PERSON], починаючи з січня 2001 року, проживала однією сім'єю з [PERSON] як чоловік та дружина за адресою: село Краснопіль, вулиця Пушкіна, 40а Томаківського району, що підтверджується довідкою від 07.12.2015 року за вих. № 197, виданою Зеленогайською сільською радою Томаківського району. 03 липня 2012 року [PERSON] поїхав до м.Запоріжжя до своєї сестри та до теперішнього часу не повернувся, на зв'язок не виходить, тобто місце знаходження останнього не встановлено, що підтверджується вищевказаною довідкою та довідкою Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 24.11.2015 р. за вих. № 268. З письмового повідомлення Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 23.12.2015 р. за вих. № 980, наданого на запит суду, вбачається, що заявник у даній справі дійсно 06.09.2012 року зверталася по телефону до правоохоронних органів про те, що 23.07.2012 року її співмешканець [PERSON] поїхав в Запорізьку область та не повернувся. По даному факту було заведено розшукова справа № 21812002 від 16.09.2015 року, як безвісно відсутній, в рамках якої проводяться оперативно розшукові заходи на встановлення місця знаходження [PERSON], але до теперішнього часу місце знаходження встановлено не було. Заявником суду доказано той факт, що [PERSON] коли виїжджав з їхнього помешкання мав на меті в цей же день повернутися додому, про що підтвердила доданими документами на ім'я [PERSON], які залишились вдома: паспортом громадянина України, посвідченням водія, свідоцтвом про народження, пенсійним посвідченням, правовстановлюючим документом на нерухоме майно. [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку, розташовану на території Зеленогайської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 137666 року і відповідно оголошення його померлим необхідно для оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку. Згідно зі ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. У випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали, підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до п. 9 розділу V Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, з змінами, державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно з ч. 4 ст. З Сімейного кодексу України сім'я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р. вказано, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом тощо), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Судом встановлено, що між заявником та заінтересованими особами спір про право відсутній. Для осіб, що проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, для реалізації спадкових прав необхідно надати докази того, що вони є спадкоємцями за законом четвертої черги, а саме рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, якщо воно разом з іншими документами, підтверджує цей факт. Відповідно до ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Тобто вказані вище обставини та документи, що додаються до заяви, є належними та достатніми доказами для встановлення в судовому порядку юридичного факту проживання однією сім'єю заявника разом із [PERSON], [INFO], в період з 18.01.2001 року по 23.07.2012 року, а також для оголошення [PERSON] померлим. На підставі викладеного та

Outcome: approved