Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що між спадкоємцями існує спір щодо спадкового майна. В свою чергу, представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, якою просила визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності по 1/6 частині за кожною з них на житловий будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи зареєстровані у встановленому законом порядку на ім`я спадкодавця на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивач надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою первісні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити та не заперечують проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомляли належним чином, представник відповідачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити і не заперечують проти задоволення первісних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належали 2/3 частини житлового будинку з надвірним спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/6 частина належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.1974 року, посвідчено державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-4747, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 44в - 43 від 18.09.1974 року. А 1/2 частина зазначеного житлового будинку належала їй на підставі свідоцтва про прав власності на частку у спільному майні подружжя від 30.07.1974 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі нотаріальних дій за № 2-4747, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 44в-43 від 18.09.1974 року. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.09.2020 року за № 1125, вищезазначений житловий будинок з надвірними спорудами, має самостійний адресний номер: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить 2/3 частини житлового будинку з надвірним спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 42526097 від 29.12.2015 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.1962 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1959 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2019 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/6 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.1974 року, посвідчено державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-4747, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 44в - 43 від 18.09.1974 року, а 1/3 частину якого він фактично прийняв після смерті матері [PERSON] , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 56123380 від 13.05.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.03.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2014 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міьскрайонного управління юстиції в Одеській області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.03.1989 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 13.05.2019 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Частиною 4 ст. 1268 ЦК України, передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. В свою чергу [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] була малолітньою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Також, 15.07.2019 року, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача за первісним позов та позивачів за зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісних та зустрічних позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved