Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що він з відповідачкою [PERSON] перебував у шлюбі з 07.08.2001 року. Шлюб припинено 02.02.2015 року згідно рішення суду. За час шлюбу, за спільні кошти вони придбали 1/2 квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2011 року, запису №4558666 в Державному реєстрі правочинів, [PERSON] про державну реєстрацію прав за №30954778 від 12.08.2011 року право власності на вказане майно зареєстровано - 1/2 частини квартири за [PERSON] Ще одним з співвласників квартири є [PERSON], йому належить 1/2 частина квартири. Оскільки, 1/2 частина квартири є спільно нажитим майном подружжя, вона підлягає розподілу в рівних частинах у відповідності до ст.ст. 60, 69 СК України. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної ст.69 СК України воно вважається таким, що належить подружжю. За вказаних обставин просить поділити майно яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності наступним чином: визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. 25.04.2018 року відповідачка за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з [PERSON] перебували у шлюбі з 07.08.2001 року. Шлюб припинено 02.02.2015 року. До укладення шлюбу між нею та [PERSON] був укладений шлюбний договір посвідчений нотаріально, в якому було зазначено, що [PERSON] у разі розірвання шлюбу, не претендуватиме на майно, яке набуте нею під час шлюбу. Однак, даний шлюбний договір приховується [PERSON] і вона не має можливості його надати суду. Разом з тим, [PERSON] не має право претендувати на 1/2 її частки в квартирі [ADDRESS], оскільки вона купила її за свої особисті кошті. Так вона придбала 1/2 частки в квартирі [ADDRESS] за кошти від продажу своєї двокімнатної квартири [ADDRESS], яку подарувала її бабуся. Також нею було придбано дві земельні ділянки в селі Якушинці: земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0095, цільове призначення-для індивідуального дачного будівництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада. Документ, що підтверджував право власності: державний акт на право власності на земельну ділянку Я3№453373, виданий Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 28.01.2009 року, вартістю 156000,00 гривень; земельна ділянка площею 0,0912 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада. Документ, що підтверджував право власності: державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЛ №192791, виданий Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 03.06.2010 року, вартістю 237120,00 гривень. [PERSON], діючи в її інтересах на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 14.01.2015 року за реєстр. №1 відчужував земельну ділянку площею 0,0600 га. кадастровий номер 0520688900:01:004:0095, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада за договором купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 27.05.2015 року за реєстр. №1473. Однак [PERSON] не повідомив її про вартість відчуження земельної ділянки та не передав її грошові кошти за її продаж. 02.04.2018 року вона надіслала [PERSON] вимогу про повернення довіреності та документів на земельну ділянку та видачу коштів, однак, лист повернувся за закінченням терміну зберігання. Крім того, за час шлюбу було придбано меблі та побутову техніку, серед яких: -два шкіряних дивана, два шкіряних крісла та один шкіряний пуфік жовтого кольору, вартістю - 40000,00 грн.; -двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки італійського виробництва, вартістю - 30000,00 грн.; -великий обідній стіл з масиву скла і шість стільців фірми MERX, вартістю - 7000,00 грн.; -холодильник марки Whirlpool, вартістю станом на сьогодні - 8000,00 грн.; -пральна машина автомат, вартістю - 2000,00 грн.; -кухонні меблі з газовою плитою, вартістю - 10000,00 грн.; -дві шафи та два ліжка дитячих, вартістю - 10000,00 грн.; всього загальною вартістю - 107000,00 гривень. В звязку з цим просить визнати за нею, згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Поділити майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності наступним чином: визнати за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0912 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада. Стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0095, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада. Стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 1/2 вартості меблів та побутової техніки в сумі 53500,00 гривень. Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0912 га, кадастровий номер 0520688900:01:004:0109, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада. Відмовити [PERSON] в задоволенні первісного позову до [PERSON] про поділ майна подружжя. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.06.2018 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог - [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог-Шлапак [PERSON] про поділ майна подружжя за зустрічним позовом обєднано в одне провадження під номером № 127/25432/17. Крім того, 30.07.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог згідно якої просить вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя читати в наступній редакції: відмовити [PERSON] в задоволенні первісного позову до [PERSON] про поділ майна подружжя; визнати за [PERSON], згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України право особистої приватної власності на 1/2 квартири [ADDRESS]; поділити майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності наступним чином - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію Ѕ вартості меблів та побутової техніки в сумі 53500,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали з мотивів, наведених у первісному позові. В задоволенні зустрічного позову [PERSON], з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просили відмовити, в звязку з його безпідставністю та відсутністю належних та допустимих доказів. Крім того, [PERSON] зазначив, що cпірна квартира за №48 в будинку №78А по вул.Пирогова в м.Вінниці була придбана за кошти від продажу його батьком [PERSON] квартири, а також ще додатково було додано 70 тис.грн. Відповідачкою будь-яких коштів на придбання квартири витрачено не було. Оскільки кошти на придбання квартири було надано його батьком [PERSON], тому частина квартири була оформлена на нього, а інша частина на його бувшу дружину [PERSON] Кошти отримані від продажу своєї квартири відповідачка витратила на коштовності, продукти харчування, відпочинок та на придбання автомобіля. Щодо стягнення на користь [PERSON] компенсації 1/2 вартості меблів та побутової техніки в сумі 53500 грн. заперечує, мотивуючи тим, що меблі дійсно були придбані за їх спільні з бувшою дружиною кошти, однак вартість меблів не відповідає дійсності і ні позивачка за зустрічним позовом, ні її представник в судовому засіданні не довели наявність та вартість вказаних у зустрічній позовній заяві меблів та побутової техніки. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте на електронну пошту суду за вхідним номером 160/19 від 11.02.2019 року від неї надійшла заява та письмові пояснення згідно яких просить розгляд справи провести за її відсутності, в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити, з тих підстав, що частка квартири придбана за кошти, які належали їй особисто. Крім того, зазначила, що дохід [PERSON] до придбання спірної квартири був значно меншим, ніж вартість 1/4 частки вартості квартири. Також звернула увагу на ту обставину, що автомобілі їй придбав батько [PERSON] на підтвердження чого надала довідки про доходи останнього. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2001 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області №127/278/15-ц від 02.02.2015 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище «Шлапак». Вказане рішення суду набрало законної сили 13.02.2015 року. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №535 у власність [PERSON] та [PERSON] перейшло по 1/2 частці квартири під номером 48, що знаходиться в житловому будинку під номером 78 «А», розташованому по вул.Пирогова в м.Вінниця. Договір зареєстровано 26.07.2011 року приватним нотаріусом [PERSON] в Державному реєстрі правочинів про що свідчить [PERSON] з Державного реєстру правочинів №10178182. Відповідно до актового запису про шлюб №1663 від 18.07.2018 року, наданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Кірімова». Згідно ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст.68 СК України). Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч.1 ст.69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зокрема, у відповідності з ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 Цивільного кодексу України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з положеннями п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Так, у п.23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України звернуто увагу судів на те, що при вирішенні спорів між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно п.25 цієї ж постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як на підставу своїх заперечень за первісним позовом та вимог за зустрічним позовом [PERSON] посилається на шлюбний договір, посвідчений нотаріально, укладений між нею та [PERSON], згідно вимог якого, як зазначає остання, [PERSON], у разі розірвання шлюбу, не претендуватиме на майно, яке набуто нею під час шлюбу та на ту обставину, що частка квартири придбана за її особисті кошти, одержані від продажу квартири за номером 65, що знаходиться в житловому будинку, який розташований в м.Вінниці по вул. 600-річчя за номером 64. Згідно листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] №40/01-16 від 26.07.2018 року «Щодо надання інформації» 14.01.2015 року [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстром №12, було просвідчено довіреність від імені [PERSON] на імя [PERSON], строком на три роки на продаж земельних ділянок кадастрові номери: 0520688900:01:004:0095; 0520688900:01:004:0109. Також 02.03.2015 року було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 0520688900:01:004:0109 за участю представника [PERSON]-[PERSON], який діяв на підставі зазначеної довіреності. Інших договорів щодо відчуження [PERSON] або від її імені нерухомого майна приватним нотаріусом [PERSON] не посвідчувалось. За таких обставин, суд критично оцінює доводи [PERSON] з приводу того, що шлюбним договором, посвідченим нотаріально, укладеним між нею та [PERSON], згідно вимог якого [PERSON], у разі розірвання шлюбу, не претендуватиме на майно, яке набуто нею під час шлюбу, оскільки будь-які докази про укладення шлюбного договору відсутні, а відтак, в розумінні ст.70 СК України, розмір часток майна дружини та чоловіка є рівними. Факт відсутності та не укладення шлюбного договору підтвердив в судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] Також суд звертає увагу на ту обставину, що доводи [PERSON] з приводу одержання [PERSON] незначного доходу за час шлюбу суперечать вимогам ч.1 ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що спроможність [PERSON] на придбання автомобілів не може свідчити про факт придбання останнім автомобілів для [PERSON], оскільки це не підтверджено належними доказами. За таких обставин судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо можливості відступу від засад рівності часток подружжя. Крім того, суд вважає безпідставною вимогу [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації 1/2 вартості меблів та побутової техніки в сумі 53500,00 грн., оскільки дана вимога не підтверджена належними та допустими доказами, зокрема, відсутні докази, які б підтверджували кількість та вартість меблів в розумінні ст.ст.77, 80 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6,7 ст.81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Питання розподілу\~між сторонами\~судових витрат\~суд вважає\~необхідним вирішити\~у відповідності\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України\~та стягнути\~з [PERSON] на користь [PERSON] 1400 грн. витрат по сплаті судового збору. Крім того, витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. також підлягають стягненню з [PERSON], оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений відповідно до вимог ст.137 ЦПК України. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати за зустрічним позовом залишити за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved