Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] Федоровичзвернувся до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2009 року виданого Виконавчим комітетом Курахівської міської ради на праві приватної власності належить трикімнатна квартира номер 18, загальною площею 137,4 кв.м., яка розташова в будинку номер 1 за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, вул.Лермонтова. Відповідно Інформаційної довідки щодо технічного стану обєкта нерухомого майна №06/501 від 10.12.2015р. виданої районним комунальним підприємством «Марїнське бюро технічної інвентаризації» по архівним даним РПК «Марїнське БТІ» право власності станом на 31.12.2012р. на вищевказану квартиру зареєстровано 20.08.2009 року за [PERSON]. Вирішив розпорядитися своїм майном на власний розсуд, [PERSON] звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Вугледарського міського управління юстиції Донецької області. Однак, у державній реєстрації права власності на належну йому квартиру [ADDRESS], йому було відмовлено з тих підстав, що право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстровано за іншою особою. З довідки, виданою Пятою донецькою державною нотаріальною конторою, йому стало відомо, що 03 липня 2015 року за реєстровим номером 1-497 Пятою донецькою державною нотаріальною конторою було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за яким: продавець [PERSON], РНОКПП [NUMBER] (від імені якого за довіреністю, посвідченої Другою донецькою державною нотаріальною конторою 11.07.2012 року за №3-1010 діяв [PERSON]), а покупцем була [PERSON] РНОКПП [NUMBER], що мешкає: [ADDRESS]. Вважає договір купівлі-продажуквартири №18 у будинку №1 по вулиці Лермонтова у м.Курахове Марїнського району Донецької області, посвідчений 03 липня 2015 року за реєстровим номером 1-497 Пятою донецькою державною нотаріальною конторою недійсним, оскільки він не приймав рішення про відчуження належного йому нерухомого майна та не уповноважував на це будь-яких третіх осіб. Також зазначив, що відчуження належної йому спірної квартири, згідно договору купівлі-продажу, відбулось за 165000 грн., однак, відповідно до Постанови [PERSON] Банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» №210 від 06.06.2013 року встановлена гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста пятдесяти тисяч) гривень. Крім того, листом НБУ№18-111/10879 від 29.08.2013р. було розяснено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки за договором купівлі-продажу на суму, що перевищує 150000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, унесення та/або перерахування коштів на поточний рахунок отримувача (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). Однак, з тексту спірного договору купівлі-продажу вбачається, що документ, який би підтверджував безготівковий розрахунок між покупцем та представником продавця відсутній, що свідчить про відсутність здійснення розрахунку покупцяз власником квартири. Також позивач звернув увагу на той факт, що нотаріус, який посвідчив спірний договір купівлі-продажу, не мав на це підстав, оскільки спірна квартира знаходиться на території Марїнського районного нотаріального округу, а нотаріус здійснює свою нотаріальну діяльність на території Красноармійського районного нотаріального округу. З вказаних підстав Просив визнати спірний договір купівлі-продажу квартири недійсним. У судовезасіданняпозивач не зявився, подав заяву про розглядсправи без йогоучасті. У судове засідання відповідач не зявився, про час, даті та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповіднодо Постанови [PERSON] Банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» №210 від 06.06.2013 року встановлена гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста пятдесяти тисяч) гривень. Також [PERSON] України Листом №18-111/10879 від 29.08.2013р. « Про розяснення стосовно дотримання фізичними особами вимог законодавства щодо проведення розрахунків у безготівковій формі за договорами купівлі-продажу, що підлягають нотаріальному посвідченню, на суму більше 150000 гривень» зазначив, якщосума договору купівлі-продажу, що укладається між фізичними особами, перевищує 150000 гривень, то нотаріус має здійснювати посвідчення такого договору після того, як переконається, що сторонами дотримано вимогу про проведення розрахунків у безготівковій формі. У безготівковій формі мають здійснюватися платежі на загальну суму договору незалежно від розміру кожного платежу. Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки за договором купівлі-продажу на суму, що перевищує 150000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, унесення та/або перерахування коштів на поточний рахунок отримувача (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). Підтвердними документами про проведення розрахунків у безготівковій формі є: під час переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи - покупця на поточний рахунок фізичної особи - продавця - платіжне доручення, засвідчене підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку, або документ за операціями з платіжною карткою, сформований відповідно до правил платіжної системи. Передумовою здійснення таких операцій є наявність відкритих поточних рахунків у фізичної особи - покупця і фізичної особи продавця». Однак, як вбачається з тексту Договору, та наданих Пятою донецькою державною нотаріальною конторою документів,що були надані сторонами правочину, та які досліджувалися перед та під час здійснення оскаржуваного правочину, документ, що підтверджує безготівковий розрахунок між покупцем та представником продавця відсутній, що собою свідчить про відсутність здійснення розрахунку покупцяз власником квартири, та ігнорування і невиконання державним нотаріусом вимог законодавства, а саме Постанови НБУ №210 від 06.06.2013р., під час нотаріального посвідчення правочину. Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Згідно зі ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України. На підставі ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної діїв разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» визначено поняття нотаріального округу. Тобто нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Належна позивачу квартира номер 18 в будинку№ 1 по вул.Лермонтова, знаходиться в місті Курахове Марїнського району Донецької області, тобто на території Марїнського районного нотариального округу. Місто Красноармійск знаходиться на території Красноармійського районного нотаріального округу, що собою ні яким чином не співпадає територіально з Марїнським районним нотаріальним округом. Таким чином, державний нотаріус Пятої державної нотаріальної контори, виконуючи нотаріальні дії щодо посвідчення оскаржуваного Договору в місті Красноармійську, відповідно до положень ст.13-1Закону України «Про нотаріат»була не вправі здійснювати нотаріальну діяльність стосовно нерухомого майна, яке знаходиться на території Марїнського районного нотаріального округу. Крім того, згідно довіреності, посвідченої 11.07.2012 року державним нотаріусом Другої донецької нотаріальної контори, реєстровий № 3-1010, [PERSON] уповноважив [PERSON] на умовах за його розсудом здійснити дії спрямовані на продаж в наступному належної йому квартири, длячого [PERSON] були надані обмежені права, а саме: було надано право одержувати необхідні довідки та документи, подавати від його імені заяви, бути його представником в усіх уповноважених органах незалежно від підпорядкованості, у КП Бюро технічної інвентаризації, одержати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження, розписуватися за нього, одержати належні йому гроші, а також виконувати всі необхідні дії, повязані з цією довіреністю.Однак, щодо укладання договорів від імені [PERSON] з третіми особами, бути його представником у нотаріусів, та у будь-яких фінансових установах, [PERSON] таким повноваженнями не наділявся та неуповноважувався.З огляду на викладене, можно зробити висновок, що [PERSON] під час здійснення правочину нібито від імені [PERSON], діяв самостійно на свій розсуд, з перевищення повноважень, що собою вказує на відсутність з боку власника [PERSON] схвалення такого правочину. З огляду на викладене, [PERSON] під час здійснення правочину нібито від імені [PERSON], діяв самостійно на свій розсуд, з перевищення повноважень, що собою вказує на відсутність з боку позивача схвалення такого правочину. Той факт, що [PERSON] діяв самостійно, без волевиявлення [PERSON] та не спитавши його про наявність бажання продавати належну йому квартиру, підтверджується тим, що в пункті 10 оскаржуваного Договору зазначено, що за цим договором, продавець перебуває у шлюбі з [PERSON], яка подала заяву про згоду на продаж квартири. Однак, 14 листопада 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, про що [PERSON] не було відомо, а нотаріусом зазначена обставина не була перевірена, що собою вказує на здійснення правочину поза волею власника квартири та в порушення його майнових та цивільних прав. Цивільним кодексом України статтею 241 зазначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Необізнанність про укладання та наявність правочину, звернення до суду з цим позовом по визнання недійсним договору купівлі-продажу належної позивачу квартири, свідчить про те, що ним, як власником квартири не схвалено здійснений поза його волею правочин. Викладені обставини дають підстави вважати що цей правочинє недійсним, який собою не створює, не змінює тане припиняє цивільних прав позивача відносно квартири номер 18 в будинку номер 1 за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, вул.Лермонтова. Згідно зі ст.16 ЦК України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі , правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3,7,82, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 241, ЦК України, суд

Outcome: approved