Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб, оскільки вона ще не досягла шлюбного віку, однак бажає створити сім`ю, народити та виховувати дитину (є вагітною). Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із заявою про надання права на шлюб, оскільки відповідне рішення необхідно надати до органу ДРАЦС для реєстрації шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала. Заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, кожен окремо, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги заяви підтримали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.2005 року (а.с. 5). Заінтересована особа [PERSON] (наречений) народився [INFO] . Отже, на час розгляду справи судом заявниця [PERSON] не досягла шлюбного віку, а заінтересована особа [PERSON] досяг шлюбного віку. Як вбачається з довідки кабінету пренатальної діагностики вагітних від 16.11.2020 року, [PERSON] вагітна (а.с.3). Згідно зі ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років; особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку; за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК); при цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи; заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника; резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 СК, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Визначаючись щодо можливості та необхідності надання заявниці [PERSON] права на шлюб із [PERSON] , суд враховує їх вільне волевиявлення з цього приводу, бажання створити сім`ю, народити та виховувати дитину, тривалість їх близьких стосунків, згоду матері заявниці батьків заявника та інтереси майбутньої дитини заявниці (заявниця є вагітною). Будь-яких обставин, які б свідчили про можливі негативні наслідки для заявниці у разі наданні їй права на шлюб, судом не встановлено, а тому надання права на шлюб відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved