Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоровя Обласний протитуберкульозний диспансер №3 звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, в якій зазначили, що у [PERSON], [INFO], що не має постійного місця проживання, вперше зміни в легенях виявлено в 2008 році. Після обстеження в Обласному протитуберкульозному диспансері №1 лікувалася в стаціонарному відділенні Комунального закладу охорони здоровя\~«Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» з 03.03.2008 року по 19.05.2008 р. При цьому, хвора самовільно покинула диспансер і припинила лікування, амбулаторно також не лікувалася. В цей же період вибула з Балаклійського району та на протязі 7 років на обстеження та лікування не зявлялась. В жовтні 2016 року хвора звернулася за медичною допомогою до Балаклійської центральної районної лікарні із скаргами на різке погіршення самопочуття, кашель з мокротами, слабкість. Після чого хвора була направлена для обстеження до\~КЗОЗ\~«Обласний протитуберкульозний диспансер № 3». 05.10.2016 року [PERSON] госпіталізована в стаціонарне відділення КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3». Але, перебуваючи в стаціонарному відділенні диспансеру, хвора часто ухиляється від прийому протитуберкульозних препаратів, самовільно виходить за межі диспансеру, в тому числі і в нічний час та тривалий час буває відсутня у відділенні. Враховуючи, що [PERSON] хворіє на мультирезистентну форму туберкульозу та є бактеріоносієм хвороби, то така її поведінка є загрозою для розповсюдження хвороби та зараження всіх контактуючих з нею людей. Відмова від лікування загрожує її здоровю та життю та спричиняє розповсюдження туберкульозу. Тобто, в добровільному порядку хвора бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу. Хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму\~[PERSON]\~не виконуються. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворої, туберкульоз прогресує та становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хвора не лікується в стаціонарному відділенні, вона створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хвора не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 05.15.2016 року за № 91 [PERSON] має діагноз -\~туберкульоз легень фіброзно-кавернозний.\~В звязку з тим, що вона є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров»я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, терміном на три місяці\~. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, то буде найдоцільнішим направити її на примусове лікування саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника [PERSON] в судове засіданні не зявилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає, просила справу розглядати за її відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судове засідання проведено за відсутності заінтересованої особи у відповідності до ст. 185 ЦПК України, так як за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 05.12.2016 року № 91 [PERSON] має діагноз -\~\~туберкульоз легень фіброзно-кавернозний.\~В зв'язку з тим, що вона є носієм бактеріовиділень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, терміном на три місяці. /а.с. 4/ Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується випискою з амбулаторної карти № 2016/140 /а.с. 5/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що вона ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, а у КЗОЗ "Обласний протитуберкульозний диспансер № 3" є відділення для лікування хворих на туберкульоз, суд прийшов до висновку про доцільність направлення [PERSON] на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці, оскільки в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, що кореспондується з положенням ч. 2 ст. 286 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved