Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Заявник у листопаді 2019 року звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що її невістка [PERSON] , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з її сином [PERSON] , народила у м.Горлівка [INFO] сина [PERSON] . Внаслідок народження дитини у м.Горлівка, яке є тимчасово окупованою територією України, видане медичне свідоцтво про народження дитини «акушерським стаціонаром ТМО « Семья и здоровье» від 30.09.2019 року № 288. Установлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження установленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина. Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт народження [PERSON] , який народилась [INFO] у м. Горлівка Донецької області від батьків - мати [PERSON] , [INFO] , батька - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.11.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, посилалась на те, що зверталась до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію народження онука, але їй відмовлено, а тому в іншому, ніж в судовому порядку, вона не має можливості отримати свідоцтво про народження її онука, якого назвали [PERSON] . Батьки дитини проживають у м.Горлівка, вони є громадянами України. Представник заінтересованої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з`явився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що заявник є внутрішньо переміщеною особою з м. Харцизьк Донецької області та є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 7). Син заявника [PERSON] 22 вересня 2007 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Горлівка Донецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно із «Медицинским свидетельством о рождении» № 288 від 30.09.2019, виданим так званим «ТМО «Семья и здоровье» у місті Горлівка Донецької області у [PERSON] , [INFO] , [INFO] народилась дитина чоловічої статі (а.с.10). Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з переліком, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення №1085-р від 07.11.2014 року м. Горлівка Донецької області входить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» «Медицинское свидетельство о рождении» № 288 від 30.09.2019, видане «ТМО «Семья и здороье» у м.Горлівка Донецької області є недійсним і не створює правових наслідків. На звернення заявника щодо державної реєстрації народження у [PERSON] дитини чоловічої статі Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 12.11.2019 було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав не надання нею документу закладу охорони здоров`я або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини. Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідне медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), видане закладом охорони здоров`я у заявниці відсутнє. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини доньки заявника відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року (зі змінами). Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про народження дитини, видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів народження дитини на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав дитини та її батьків. Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Ураховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження [PERSON] , дитини чоловічої статі [INFO] , місце народження м. Горлівка Донецька область, Україна. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України сліддопустити негайне виконання рішення суду. З огляду на викладене та

Outcome: approved