Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м. Єнакієве, Донецької області, батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]; призначити її, [PERSON], [INFO], опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь, на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною віку повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, згідно зі ст. 367 ЦПК України. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що вона [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO]. 25 грудня 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу у них, [INFO], народився син [PERSON]. Сімейне життя її доньки з відповідачем не склалось і 28 вересня 2012 року рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 08 жовтня 2012 року. Після розірвання шлюбу дитина, [PERSON], залишився проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON], яка повністю взяла на себе обов'язки щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини. Відповідач життям та розвитком сина не цікавився. Дити\-на мешкала разом із нею та своєю матір'ю у м. Єнакієве Донецької області. 22 грудня 2012 року її донька, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та прийняла прізвище чоловіка. У 2014 році, у зв'язку з політичною обстановкою в країні та проведенням антитерористичної операції у Донецькій області, а зокрема, у м. Єнакієве, позивач, донька [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], вимушені була покинути своє постійне місце реєстрації та проживання і переїхати у м. Дніпродзержинськ (нині м. Кам'янське), де вони були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, і де їм було надано житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, який є відповідачем по справі, залишився проживати у м. Єнакієве Донецької області. [INFO], у віці 32 років, її донька, [PERSON], померла, про що Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис про смерть №175. Після смерті доньки [PERSON], онук [PERSON] залишився проживати із нею. Необхідність проживання онука з нею викликана тим, що відповідач від народження [PERSON] дитиною не опікувався, не цікавився його життям та розвитком, не приймав жодної участі у вихованні та утриманні свого сина, його зовсім не цікавили і не цікавлять його потреби та інтереси, він повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків, батько та син один одного не знають. Всі батьківські почуття відповідача невільовані. Навіть після смерті матері дитини, відповідач життям сина не цікавиться, тому вважає за можливе звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Вона дуже любить онука, піклується про дитину і забезпечує його всім необхідним для життя та розвитку. [PERSON] відвідує дитячий навчальний заклад ЦРД № 30 «Мальва», має добру характеристику за місцем навчання. Проживають вони з онуком [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка складається із однієї житлової кімнати. Онук [PERSON] має в квартирі своє ліжечко, білизну, окремий куточок для навчання і всі необхідні речі для життя, виховання та розвитку. Вона є добропорядною громадянкою, не вживає алкогольні напої, не страждає на захворювання, які можуть бути небезпечними для дитини, вона ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності, не була засудженою, не перебуває в розшуку, а отже є прикладом для малолітнього [PERSON]. Подальша доля онука, його здоров'я, виховання та розвиток турбують тільки її, вона бажає та має можливість забезпечити дитину всім необхідним для життя та розвитку. Після позбавлення відповідача батьківських прав, малолітній онук [PERSON] має право на встановлення йому статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування, і на призначення опікуна. Вона, як його бабуся, бажає взяти на себе обов'язки опікуна дитини, і за станом свого здоров'я, соціально-побутовими умовами, розміром доходів (є пенсіонером) має всі підстави для призначення її опікуном онука. Також вважає, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] належить стягнути аліменти на її користь, оскільки в добровільному порядку батько дитини не надає матеріальної допомоги на його утримання. Повідомляє наступні дані про відповідача: [PERSON] народився [INFO] у м. Єнакієве Донецької області. Офіційне місце роботи відповідача їй невідоме, також як і розмір отримуваного ним прибутку. Інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження, місце роботи якого невідоме, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі, а саме через регіональне видання - газету «Вісті Придніпров'я» та урядову газету «Урядовий кур'єр». Відповідно до ч.9 ст. 74 з опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надали суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.[PERSON], [INFO], на обґрунтування якого зазначили, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу з відповідачем, у 2014 році мати переїхала у м. Кам'янське із Донецької області та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа. Батько дитини залишився в зоні проведення антитерористичної операції. 23.02.2017 року [PERSON] померла, а малолітній [PERSON] залишився проживати з бабусею [PERSON], яка забезпечує догляд дитини, виховує в нормальних умовах, в піклуванні та любові. Враховуючи викладене, узявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, захищаючи інтереси малолітньої дитини, вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Також, надали суду подання щодо призначення гр. [PERSON] опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO], оскільки позивач на території України до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за станом здоров'я опіку здійснювати може, пенсіонерка, має умови проживання, які відповідають санітарним нормам. Просили врахувати висновок та подання органу опіки та піклування при винесенні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], про що виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієвого Донецької області було видано свідоцтво про народження від 20.06.2011 року, актовий запис № 53, відповідно до якого матір'ю значиться [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], яка 25 грудня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». 28 вересня 2012 року рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 08 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10), копією рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 28.09.2012 року (а.с.12). Згідно змісту позову, після розірвання шлюбу дитина, [PERSON], залишився проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON], яка повністю взяла на себе обов'язки щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини. Відповідач життям та розвитком сина не цікавився. Дити\-на мешкала разом із нею та своєю матір'ю у м. Єнакієве Донецької області. 22 грудня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та прийняла прізвище чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). У 2014 році, у зв'язку з політичною обстановкою в країні, позивач [PERSON], її донька [PERSON] з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], вимушені була покинути своє постійне місце реєстрації та проживання і переїхати у м. Дніпродзержинськ (нині м. Кам'янське), де вони були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, і де їм було надано житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.03.2017 року (а.с.19, 20). [INFO], у віці 32 років, донька позивача - [PERSON], померла, про що Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис про смерть №175, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 25.02.2017 року (а.с.15). З доводів позовної заяви вбачаться, що після смерті доньки [PERSON], онук [PERSON] залишився проживати з позивачем, у зв'язку з тим, що відповідач від народження [PERSON] дитиною не опікувався, не цікавився його життям та розвитком, не приймав жодної участі у вихованні та утриманні свого сина. Навіть після смерті матері дитини, відповідач життям сина не цікавиться. Згідно матеріалів справи, малолітній [PERSON] відвідує дитячий навчальний заклад ЦРД № 30 «Мальва», що підтверджується копією довідки ДНЗ ЦРД № 30 «Мальва» (а.с.18). Відповідно наданим суду матеріалів, позивач є пенсіонером (а.с. 16), перебуває на обліку в ПФУ Кам'янського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією довідки від 09.03.2017 року № 43/04/40 (а.с.17). Згідно змісту позову вбачається, що позивач, як бабуся малолітнього, бажає взяти на себе обов'язки опікуна дитини, і за станом свого здоров'я, соціально-побутовими умовами, розміром доходів має всі підстави для призначення її опікуном онука. Також вважає, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] належить стягнути аліменти на її користь, оскільки в добровільному порядку батько дитини не надає матеріальної допомоги на його утримання. Згідно висновку органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 15.06.2017 року № 6-11/462 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO]», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки відповідач [PERSON], не цікавиться долею дитини, не виявляє бажання спілкуватися з донькою та брати участь її вихованні (а.с. 44-45). Згідно подання органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 15.06.2017 року № 6-11/463, орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради вважає доцільним призначити гр. [PERSON] опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO], оскільки позивач на території України до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за станом здоров'я опіку здійснювати може, пенсіонерка, має умови проживання, які відповідають санітарним нормам (а.с.46). Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 15.06.2017 року № 6-11/462 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO]», згідно якого орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Суд також бере до уваги подання органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 15.06.2017 року № 6-11/463, та вважає за доцільне залишити дитину на вихованні та утриманні позивача [PERSON], призначивши її опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO] Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не утримує та беручи до уваги висновок та подання Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про призначення позивача опікуном малолітнього онука, обґрунтованими та мають бути задоволені. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, у зв'язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен її утримувати. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved