Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кладко О.В., звернулася до суду із зазначеною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на наступне. 12 травня 2013 року позивач була запрошена на весілля до своєї подруги на якому познайомилася з відповідачем, цього ж дня у вечорі, з ним ( [PERSON] ) вступила в статевий акт. Через деякий час вона дізналась, що вагітна та повідомила [PERSON] про те, що він стане батьком спільної дитини. Однак відповідач факт батьківства не визнав та із заявою про внесення відомостей про нього, як про батька дитини, звертатись до органів РАЦС категорично відмовився. В зв`язку з тим, що позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем вона звернулась до органу РАЦС із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини, де відомості про батька дитини були внесені за її вказівкою. Зважаючи на те, що з відповідачем врегулювати спір в добровільному порядку не вдалося, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та своєї доньки. Просить суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] , батьком дитини [PERSON] , та внести зміни в актовий запис про народження дитини, складений Виконавчим комітетом Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області, вказавши в графі "батько" [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В заяві адресованій суду просять справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився. Просив справу розглянути за його відсутності на розсуд суду. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд вирішує відповідно до норм СК України, а саме ч.2 ст.128 та на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] у позивача народилася дитина - дівчинка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області. Згідно інформації з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України № 00023600648 від 7 серпня 2019 року судом встановлено, що в актовому записі № 01, складеному 12 лютого 2014 року виконавчим комітетом Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області відомості щодо батька дитини - [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в зв`язку з чим за клопотанням представника позивача - адвоката Кладко О.В. судом було призначено судово-медичну генетичну експертизу. Як вбачається з висновку експерта № 84 від 22 грудня 2020 року при проведенні судово-медичної експертизи зразків крові позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та дитини [PERSON] , [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999 %. Статтею 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СКУкраїни на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Крім визначених судом фактів, судом встановлено, що відповідно до довідки № 198 від 13 серпня 2019 року виданої спеціалістом Біловодської селищної ради, малолітня [PERSON] , 2014 року народження, проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні матері. З позовних вимог встановлено, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Даний факт сторонами не оспорювався. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (абз.3 ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що сторонами в добровільному порядку спір не врегульований, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, і тому він підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов`язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 768,40 грн. якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, в даному випадку судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині сплати аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved