Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона відповідно до договору дарування житлового будинку від 11.11.2014 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У 2010 році у її житловому будинку був зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації більше 7 років. На сьогоднішній день жодних відомостей про місце проживання відповідача їй не відомо. Комунальні послуги сплачує вона. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Будь-якої домовленості між нею та відповідачем про користування житлом не було, будь яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватися житловим будинком не має. Відповідно до ст. 7 Закон у України " Про вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення особи права користування житлом. З положень ст. 391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач зазначає, що фактом реєстрації відповідача [PERSON] порушується її право вільно розпоряджатися належним їй майном, завдає їй, як власнику, незручностей, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, тобто нерухомим майном, яке належить їй на праві власності, шляхом позбавлення відповідача права користування житловою квартирою. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого комітету у судове засідання не з'явилася, але подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при цьому просять ухвалити рішення на розсуд суду. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору дарування житлового будинку від 11.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Ковтюх А.В., зареєстровано в реєстрі за № 1-294, копію якого додано до матеріалів справи. Як зазначає позивач, у 2010 році у її житловому будинку був зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2010 року не проживає за місцем реєстрації більше 7 років. Зазначена обставина підтверджується записом в домовій книзі, де зазначено, що реєстрацію відповідача здійснено 04.06.2010 року; актом обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 05.02.2018 р.; довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.02.2018 р. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджуватися цією власністю на свій розсуд. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved