Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Перший заступник голови Липовецької районної державної адміністрації Дмитрів О., як представник органу опіки та піклування, звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] із вищевказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи підставність позову тим, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Батьки дитини не приймають участі у її вихованні, не цікавляться станом її здоров'я, не дбають про її утримання, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з нею, не проявляють будь-якої батьківської турботи, тобто ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо своєї дочки та не виявляють щодо неї батьківського піклування. У зв'язку з цим, орган, якому надано право на звернення до суду в інтересах неповнолітньої дитини просить суд позбавити батьків батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дитини та стягнути з них аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачі у визначений судом строк не надали до суду відзивів. Ухвалою суду від 22.05.2018 в судове засідання за клопотанням позивача було викликано для допиту свідків згідно поданої ним заяви. У судовому засідання представник позивача вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Також підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дитини [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав, вказуючи, що вона виправилась та зробила належні висновки для себе, тому вподальшому не буде допускати таких ганебних вчинків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна його заява посвідчена в установленому законом порядку, відповідно до якої йому відомо, що на розгляді суду перебуває цивільна справа про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], проти задоволення якої він не заперечує, розгляд справи просив проводити за його відсутності. За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що батьками дитини [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 7) є відповідачі - [PERSON] та [PERSON]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 16.02.2018 (а.с. 8), [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини складеного 07.02.2018 комісією міської ради та затвердженого головою Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживала разом з матір'ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS]. Також було встановлено, що мати дитини зловживає спиртними напоями, не виконує покладених на неї батьківських обов'язків відносно її доньки [PERSON], не піклується про неї (а.с.25). Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Липовецької районної ради від 12.01.2018 №51-01-05, [PERSON] та [PERSON] не піклувались про здоров'я дочки [PERSON], не виконували належним чином своїх батьківських обов'язків (а.с.17). Згідно довідок №48 від 13.02.2018 та №53 від 16.02.2018 виданих Липовецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. № 2 констатовано, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про розвиток та здобуття освіти дитиною [PERSON], вихованням доньки не займаються, не цікавляться її навчанням, не відвідували батьківські збори, з класним керівником не спілкувались. За відомостями органу місцевого самоврядування (довідка видана Липовецькою міською радою від 07.02.2018 за № 501), [PERSON] зловживає спиртними напоями, неналежно виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання дітей, у зв'язку із чим притягувалась до адміністративної відповідальності та до неї вживались відповідні заходи реагування. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків стосовно її неповнолітньої дитини [PERSON] було предметом розгляду на засіданнях опікунської ради Липовецької міської ради 09.08.2017 та від 19.11.2017 (а.с.13,14,15,16), за наслідками яких приймались рішення про порушення службою у справах дітей Липовецької РДА питання про позбавлення батьківських прав батьків по відношенню до їх дитини [PERSON]. Згідно повідомлення Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 18.01.2018 № 232/229/01-2018 встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, лише за 2017 рік стосовно неї складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст..184 КУпАП та накладено адміністративні стягнення, однак своє ставлення до виконання батьківських обов'язків [PERSON] не переглянула, продовжує зловживати спиртними напоями, абсолютно не цікавиться життям дитини. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо усвідомлення відповідальності батьківства, однак належних висновків вона не зробила. За відомостями поліції батько дитини проживає на території Іллінецького району, до адміністративної відповідальності не притягувався, інші відомості про нього відсутні. Згідно повідомлення КЗ «Липовецький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» Липовецької районної ради Вінницької області (а.с.21), сім'ю [PERSON] було поставлено на облік сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах з 04.02.2013, яка неодноразово була під соціальним супроводом центру. Батько дитини [PERSON] з дитиною не спілкується, не приїжджає до неї, матеріальної допомоги не надавав, участі у вихованні не приймав. З урахуванням вказаного, КЗ «Липовецький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» Липовецької районної ради Вінницької області, було направлено повідомлення до Служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області для розгляду питання про позбавлення батьківських прав. Обставини щодо неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачами та застосування до батьків, зокрема до [PERSON] превентивних заходів впливу зі сторони уповноважених служб в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно дитини [PERSON] було предметом розгляду Липовецькою райдержадміністрацією Вінницькеої області, за наслідками якого було складено висновок від 28.02.2018 за №01-19/563, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON], відповідно до якої він надав згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітньої дитини - [PERSON]. Зі змісту ст. 164 ч.1 п.2 СК України слідує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо… Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (пункт 16), особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено неналежне виконання відповідачами покладених на них законодавцем батьківських обов'язків, свідоме нехтування ними, що свідчить про протиправність поведінки батьків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини та вказує на винну їх поведінку. При цьому, [PERSON] не заперечував вказаного та надав особисто згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно дитини [PERSON], батьком якої його записано згідно свідоцтва про народження дитини. Відповідач [PERSON] не спростувала жодних фактів наведених вище та не навела доказів зміни своєї поведінки в кращу сторону після проведених з нею превентивних заходів впливу (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, притягнення до адміністративної відповідальності), здійснення соціального супроводу сім'ї. За таких обставин, таку винну поведінку відповідачів суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених на них законодавством обов'язків, а отже позов в цій частині обґрунтований, тому підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги щодо стягнення аліментів суд виходить з такого. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідачів на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідачі не надали жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, не навели обставин, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законодавцем, суд дійшов висновку, що відповідачі спроможні надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у спосіб, що обраний позивачем у твердій грошовій сумі у розмірі по 930 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved