Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.07.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання за призначенням стан, зазначивши на підтвердження позовних вимог, що він є власником земельної ділянки площею 0,0030 га, кадастровий номер 1413200000:03:096:0171, яка розташована у м. Красноармійськ Донецької області з південної сторони гаражного кооперативу «Південний». Зазначений факт підтверджується державним актом (серія ЯЛ №971331) на право власності на земельну ділянку, який видано 18.11.2011 року та зареєстровано 8.12.11р. в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 141320001000248. Отримавши правовстановлюючий документ та прийшовши на свою земельну ділянку він побачив, що не зможе її використовувати та почати будівництво індивідуального гаражу з тих причин, що на ній вже побудовано гараж, хоча на час відведення земельна ділянка була вільна. 15.08.2012 р. він звернувся із заявою до Красноармійського МВ ГУМВС про порушення кримінальної справи за фактом самовільного заволодіння належною йому земельною ділянкою. В грудні 2012 р. він отримав постанову від 25.08.2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи, яку винесено о/у СГСБЕЗ Красноармійського МВ капітаном міліції Савенко В.В. Як вбачається з цієї постанови особою, яка дійсно самовільно зайняла його земельну ділянку, є [PERSON], але у зв'язку із відсутністю даних про розмір збитків, спричинених зайняттям земельної ділянки, в порушенні кримінальної справи було відмовлено. 11.12.2012 р. він звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області із заявою про проведення перевірки та прийняття заходів з припинення та усунення наслідків порушень земельного законодавства. 23.01.2013 р. Державним інспектором сільського господарства в Донецькій області було проведено перевірку у присутності власників земельних ділянок, які розташовані поряд з його земельною ділянкою. Результатами цієї перевірки інформацію про те, що дійсно його земельну ділянку зайнято відповідачем, підтверджено. Проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки виконувало ТОВ «Вектор», що підтверджується копією рішення Красноармійської міської ради № 6/9 -43 від 10.08.2011 р. 18.03.2013 р. за його зверненням ТОВ «Вектор» виконало роботи із контрольного заміру ділянки, наданої йому у власність. На документі «контрольний замір» від 18.03.2013 р., виконаному ТОВ «Вектор», схематично зафіксовано межі земельної ділянки відносно Гаражного кооперативу «Южний», межі та розміри збудованих гаражів (в тому числі розташованих на його земельній ділянці) та покладених бетонних плит. Під час виконання контрольного заміру за участю працівників ТОВ «Вектор» здійснено фотографії гаражу, який збудовано на його земельній ділянці. Таким чином, відповідач збудувавши гараж на земельній ділянці площею 0,0030 га, розташованої Донецька область, м. Красноармійськ, з південної сторони гаражного кооперативу «Південний» з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів, яка йому не належить, а належить позивачу, самовільно зайняв цю земельну ділянку, чим порушив ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст.ст. 24, 29 ЗУ "Про планування та забудову території», в редакції,яка діяла на час самовільного зайняття земельної ділянки. Зазначеними нормами заборонено використовувати земельну ділянку без наявності правовстановлюючих документів і передбачено, що використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів (акту на право власності на землю, акту на право постійного користування або договору оренди землі) кваліфікується законом як самовільне користування землею. А саме, у ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» відповідно до якої самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їх земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї та до його державної реєстрації. Згідно ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Вирішити конфлікт добровільно, продати позивачу будівельні матеріали збудованого гаражу або звільнити земельну ділянку відповідач не бажає. 12.12.2013 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги в зв»язку з тим, що в судовому засіданні під час розгляду справи [PERSON], який є сином відповідача [PERSON], під час допиту в якості свідка зазначив, що будівлю у вигляді гаражу на земельній ділянці, яка належить позивачу, збудовано його силами та за його кошти. Тому позивач [PERSON] звернувся з аналогічними позовними вимогами про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання за призначенням стан і до відповідача [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] позовні вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, за участю представника [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] являється неналежним відповідачем по справі, оскільки гараж, який просить знести позивач, побудований його сином [PERSON] Крім того згідно вимог ст. 376 ЦК України відповідач [PERSON] мав право визнати право власності на збудований гараж. Позивач [PERSON] сам умисно вибрав вже забудовану земельну ділянку, оскільки йому це було вигідно. Якщо виявляться ознаки того, що [PERSON] незаконно отримав земельну ділянку, то у відповідача [PERSON] з»явиться можливість звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник третьої особи Красноармійської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та визнання позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] та [PERSON] брали у нього бетономішалку для будівництва гаражу, будували гараж разом батько та син [PERSON], а машину до гаражу ставить син. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що його син будував гараж, а поруч будував гараж [PERSON], це було приблизно в 2007-2008 році, сам він на будівництві був один чи два рази. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає по роботі на шахті, приблизно в 2006-2007 році він був в гаражі [PERSON]. Гараж у нього хороший, побудований зі шлакоблоку, залізні ворота, нещодавно він заносив шлакоблок для будівництва оглядової ями разом з [PERSON] У [PERSON] є також гараж з іншої сторони. [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка, підтвердив, що спірний гараж, який просить знести позивач [PERSON], належить йому, знаходиться з південної сторони кооперативу, гараж збудований ним з бетонних блоків, плит, ворота сірі. З 2007 року з моменту закладки фундаменту він сплачував податок за землю за квитанціями. На фотографіях, що знаходяться в матеріалах справи та пред'явлені йому для огляду, його гараж. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити за наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0030 га, кадастровий номер 1413200000:03:096:0171, яка розташована у м. Красноармійськ Донецької області з південної сторони гаражного кооперативу «Південний», що підтверджується державним актом (серія ЯЛ №971331) на право власності на земельну ділянку, який видано 18.11.2011 року та зареєстровано 8.12.11р. в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 141320001000248 (а.с. 6). Отримавши правовстановлюючий документ та прийшовши на свою земельну ділянку позивач побачив, що не зможе її використовувати та почати будівництво індивідуального гаражу з тих причин, що на ній вже побудовано гараж, хоча на час відведення земельна ділянка була вільна. Доводи представника відповідачів про те, що на час відведення земельної ділянки вона не буда вільною, оскільки на ній вже відповідачем [PERSON] був побудований гараж, не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Ці доводи документально не підтверджені, з наданих квитанцій про сплату податку на землю [PERSON] (а.с. 74-75) не вбачається за яку саме земельну ділянку здійснена оплата земельного податку. Допитані в судовому засіданні свідки не зазначили достовірно час побудови гаражу. З наданих представником відповідача копії заяви [PERSON] про дозвіл на збір документів для розробки проекту щодо відводу земельної ділянки площею 0,005 га, та відповіді Красноармійського міського голови про неможливість надання дозволу на відведення земельної ділянки через початок ним самовільного будівництва також не вбачається на якій саме земельній ділянці ним було розпочато самочинне будівництво. 15.08.2012 р. позивач [PERSON] звернувся із заявою до Красноармійського МВ ГУМВС про порушення кримінальної справи за фактом самовільного заволодіння належною йому земельною ділянкою. Постановою від 25.08.2012 р., яку винесено о/у СГСБЕЗ Красноармійського МВ капітаном міліції Савенко В.В., було відмовлено в порушенні кримінальної справи (а.с.7). З постанови вбачається, що особою, яка дійсно самовільно зайняла зазначену земельну ділянку, є [PERSON], але у зв'язку із відсутністю даних про розмір збитків, спричинених зайняттям земельної ділянки, в порушенні кримінальної справи було відмовлено. 11.12.2012 р. позивач [PERSON] звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області із заявою про проведення перевірки та прийняття заходів з припинення та усунення наслідків порушень земельного законодавства. 23.01.2013 р. Державним інспектором сільського господарства в Донецькій області було проведено перевірку у присутності власників земельних ділянок, які розташовані поряд з його земельною ділянкою. Результатами цієї перевірки було встановлено, що дійсно земельну ділянку, належну позивачу, зайнято відповідачем [PERSON] (а.с. 8). Проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки виконаний ТОВ «Вектор», що підтверджується копією рішення Красноармійської міської ради № 6/9 -43 від 10.08.2011 р. (а.с. 10). 18.03.2013 р. за зверненням позивача ТОВ «Вектор» виконало роботи із контрольного заміру ділянки, наданої йому у власність. На документі «контрольний замір» від 18.03.2013 р., виконаному ТОВ «Вектор», схематично зафіксовано межі земельної ділянки відносно Гаражного кооперативу «Южний», межі та розміри збудованих гаражів (в тому числі розташованих на його земельній ділянці) та покладених бетонних плит. Під час виконання контрольного заміру за участю працівників ТОВ «Вектор» здійснено фотографії гаражу, який збудовано на його земельній ділянці (а.с. 11-15). Але в судовому засіданні достовірно встановлено, в тому числі з пояснень [PERSON], які він надав суду в якості свідка, що гараж на земельній ділянці, яка належить на праві власності позивачу [PERSON], побудовано силами відповідача [PERSON] та за його кошти. Тому належним відповідачем про справі являється саме [PERSON]. Таким чином, відповідач [PERSON], збудувавши гараж на земельній ділянці площею 0,0030 га, розташованій: Донецька область, м. Красноармійськ, з південної сторони гаражного кооперативу «Південний» з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів, яка йому не належить, а належить позивачу [PERSON], самовільно зайняв цю земельну ділянку, чим порушив ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст.ст. 24, 29 ЗУ "Про планування та забудову території», в редакції, яка діяла на час самовільного зайняття земельної ділянки. Зазначеними нормами заборонено використовувати земельну ділянку без наявності правовстановлюючих документів і передбачено, що використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів (акту на право власності на землю, акту на право постійного користування або договору оренди землі) кваліфікується законом як самовільне користування землею. А саме, у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» відповідно до якої самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їх земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї та до його державної реєстрації. Згідно ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Вирішити конфлікт добровільно, продати позивачу будівельні матеріали збудованого гаражу або звільнити земельну ділянку відповідач [PERSON] не бажає. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що гараж на земельній ділянці, яка належить на праві власності позивачу [PERSON] побудовано силами відповідача [PERSON] та за його кошти. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved