Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 22 серпня 2006\~ на підставі рішення сесії Калачівської сільської ради №9, від 5 вересня 1997 року\~ їй було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Однак, в зазначеному державному акті її\~ прізвище\~ помилково записано « [PERSON] », відповідно до паспорта громадянина України її прізвище " [PERSON] ". В зв`язку із зазначеною помилкою заявник позбавлена можливості вільно розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. У зв`язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В досудовому порядку виправити зазначену помилку не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою, внесення змін до державних актів. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1ст.315ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У відповідності із ч.2 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. У відповідності із п.4 ч.1ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Отже заявник в подальшому жодним чином не зможе розпорядитися своєю земельною ділянкою, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі допущено помилку. Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Для того щоб використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, заявнику необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів - Державного акту на право власності на земельну ділянку. З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2006 року на підставі рішення сесії Калачівської сільської ради\~ №9, від 5 вересня 1997 року заявник отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] який був виданий « [PERSON] » (а.с.5). З заявою про виправлення\~ помилки в Державному акті заявник звернулася до Калачівської сільської ради, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 6). З письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] мешканців с. Калачівка Тарутинського району Одеської області вбачається, що вищезазначений Державний акт належить заявнику (а.с. 7). Згідно копії паспорта заявника, її «прізвище, ім`я, по батькові» записано як « [PERSON] »,\~ що підтверджується копією паспорту (а.с. 4). Факт, про встановлення якого просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved