Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 лютого 1998 року між нею ([PERSON].) та відповідачем [PERSON] у виконкомі Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Так, за останній період у них з відповідачем склалися різні погляди на життя, на побудову сімейних стосунків, в результаті чого виникали постійні непорозуміння і відчуженість, які перекреслили можливість подальшого подружнього життя . На даний час фактично шлюб існує формально. Її намагання зберегти сім'ю до позитивних результатів не привели, що призвело до того що між ними сімейні стосунки припинені більше 6 років, подальше примирення, спільне проживання і збереження сім'ї є неможливим. Тому, вона ([PERSON].) звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] - 14 лютого 1998 року у виконкомі Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом № 1 - розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у поданій позовній заяві просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER], виданого виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 14 лютого 1998 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 14 лютого 1998 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с.4). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу по справі [PERSON], необхідно залишити прізвище - "[PERSON]". Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved