Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Кредитна спілка «Істок» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.12.2016 до Кредитної спілки «Істок» звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки (протокол № 248 від 19.12.2016) на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень (витяг з протоколу спостережної ради № 21 від 20 липня 2004 року) заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом відповідача в члени КС «Істок». У той же день [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 975 та № 976 від 19.12.2016. 02.07.2018 сторони уклали договір про споживчий кредит № ДКН-2172 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору позичальник отримав кредит у сумі 5000,00 грн і зобов`язався повернути одержаний кредит до 02 липня 2019 року. Згідно з п. 3.2 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору плата за надання кредиту становить 7,26 грн щоденно. У зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту, станом на 27.02.2019 заборгованість становить 12565,72 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3726,89 грн, заборгованість за платою в розмірі 3039,93 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 0,03 грн, інфляційні нарахування в сумі 148,87 грн, 100% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 1650,00 грн, штраф у розмірі 4000,00 грн. КС «Істок» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконала в повному обсязі, а саме надала Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 27.02.2019 має заборгованість - 12 565,72 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3726,89 грн, заборгованість за платою в розмірі 3039,93 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 0,03 грн, інфляційні нарахування в сумі 148,87 грн, 100% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 1650,00 грн, штраф у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до п. 1.2 Договору, строк дії договору становить 12 календарних місяців, з моменту його підписання, але не може бути меншим, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про споживчий кредит, що є порушенням законних прав ті інтересів КС «Істок». Представник позивача, відповідно до вимог ст. 276-277 ЦПК України, просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження, про що зазначив у позові. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором, а також Законом України «Про захист прав споживачів». Так, в позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про споживчий кредит №ДКН-2172 від 02.07.2018 відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. Окрім цього, у зв`язку з порушенням відповідачем Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, сторони уклали Додатковий договір №1 до договору про споживчий кредит №ДКН-2172 від 02.07.2018. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27.02.2019 становить 12 565,72 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3726,89 грн, заборгованість за платою в розмірі 3039,93 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 0,03 грн, інфляційні нарахування в сумі 148,87 грн, 100% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 1650,00 грн, штраф у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку КС "Істок" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 5000 грн. Згідно до п. 4.1 кредитного договору сплата кредиту, плати та відсотків здійснюється згідно Графіку. Відповідно до Графіку Позичальник зобов`язаний здійснювати щомісячний платіж по датам вказаним у Графіку, у розмірі 638,00 грн, що складається з частини основної суми кредиту та нарахованої плати за фактичну кількість днів у місяці між плановими датами, починаю з дати надання кредиту. Отже, з урахуванням зазначеного та суми внесених позивачем коштів, суд вважає вимоги про стягнення основної суми (тіла) кредиту, у розмірі 3 726, 89 доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, у договорі про споживчий кредит міститься зазначення плати за користування кредитом в розмірі 7,26 грн щоденно. Відповідно до п. 1 Додаткового договору №1 від 27.11.2018, плата за користування кредитом визначається в розмірі 29,04 грн, з моменту підписання цього договору. Крім цього, відповідно до п. 3.2 укладеного Договору про споживчий кредит, за користування кредитом передбачена процентна ставка, яка складає 0,001% річних. Позивач у своїй заяві надав розрахунок плати за користування кредитом та процентної ставки станом на 27.02.2019, тому, враховуючи що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення плати та відсоткової ставки саме до цієї дати та у такому розмірі, тому заборгованість за платою та відсоткам склала 3 039,93 грн та 0,03 грн відповідно. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник, з урахуванням внесених коштів), стягнути складові його повної вартості, зокрема інфляційні нарахування, 100% річних, а також штрафу за несвоєчасну сплату кредиту. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, згідно п. 4.7, 4.7.2, 4.7.3 Договору про споживчий кредит, у разі порушення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором, можуть настати правові наслідки, зокрема сплата Позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу та повернення позичальником суми боргу(основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за Договором, згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 148,87 грн, річних, саме у розмірі 100%, як встановлено Договором - 1 650,00 грн та штрафу у розмірі 4000,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved