Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняти спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на три місяці, після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . На час смерті [PERSON] був зареєстрований, до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] відповідно до заповіту від 18.11.2008, що посвідчений секретарем виконкому Журавенської сільської ради Гуменюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 821. Інших спадкоємців за заповітом у померлого немає. До оформлення спадкових справ позивач приступив після смерті батька. Однак, під час подачі звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Однак, вчасно подати заяву про прийняття спадщини позивач не мав можливості через хворобу. Ухвалою Літинського районного суд Вінницької області 18.06.21 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.07.21. Ухвалою від 14.07.21 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.21. Представник позивача-адвокат Пинзар І.В. на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, у вказаній заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Судові витрати просили залишити за позивачем. Від відповідача Хмільницької міської ради надійшла заява, у якій остання зазначила, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Просить розгляд справи провести без участі представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що доводиться виданим повторно Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 25.01.2017 (а.с.6). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після його смерті. Згідно довідки від 24.10.2017 №448 виданої Журавенською сільською радою, до дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] одиноко (а.с.7). Згідно довідки від 09.01.2018 №16 виданої Журавенською сільською радою, в житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не проживає (а.с.8). Позивач є сином [PERSON] , що доводиться виданим повторно Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Вінницькій області 25.01.2017 (а.с.9). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] відповідно до дублікату Заповіту від 18.11.2008, що посвідчений секретарем виконкому Журавенської сільської ради Гуменюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №821. Інших спадкоємців за заповітом у померлого немає. За наявними в Журавненській сільській раді відомостями, даний заповіт станом на 24.10.2017 не скасовувався та не змінювався (а.с.10). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня його смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку після зазначеного спадкодавця здійснюється за заповітом. Встановлено, що позивач протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №4885 від 28 грудня 2016 року [PERSON] з 19.12.2016 по 28.12.2016 перебував на стаціонарному лікуванні, у діагнозі зазначено, що останній має хронічні захворювання та повторні випадки q-інфаркту міокарда. Також, зі змісту виписки вбачається, що останній впродовж 2016 року тричі обслуговувався бригадами екстреної медичної допомоги (а.с.15,16). У консультативному заключенні від 13.06.2017, яке було додане до початку підготовчого судового засідання, зазначено перелік захворювань, які повторюють перелік із виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , у рекомендаціях хворому пунктом 7 зазначено ліжковий режим (а.с.34). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2\~ст.1269 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, беручи до уваги також наявність підтвердження документально права спадкодавця на нерухоме майно (договора купівлі-продажу від 08.07.2008), на переконання суду, позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх спадкових прав пред`явлення даного позову до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Щодо поважності причини пропуску позивачем як спадкоємцем строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, то суд звертає увагу на таке. При цьому, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки проживає в іншому місті (м. Вінниця) та тривалий час хворів, що стверджується долученими до матеріалів справи випискою з медичної картки стаціонарного хворого №4885 від 28 грудня 2016 року та консультативним заключенням від 13.06.2017. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини через хворобу, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, слід залишити за нею.

Outcome: approved