Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12.04.2016 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя в них народилося двоє дітей: дочка-[PERSON], [INFO] та дочка- [PERSON], [INFO], які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Зазначає, що через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач ніде не працює, допомоги на дітей не надає. Протягом двох місяців вони проживають окремо, однак відповідач приїжджає та робить скандали у присутності їх малолітніх дітей. Стверджує, що з приводу останнього скандалу вона 04.05.2018 року звернулася у відділ поліції із заявою. Окрім цього, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. За наведених обставин вважає, що їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалась, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. А тому просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Однак подав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що шлюб з позивачем можливо зберегти і подальше спільне життя не суперечитиме інтересам подружжя та буде відповідати інтересам їхніх дітей. Зазначив, що не бажає розривати шлюб. В той же час суд враховує, що відповідач ігнорує виклики в судові засідання, не заявляв про розгляд справи у його відсутності після того як закінчився строк для примирення, який надавався судом. Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин повторно, суд приходить до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача. Суд не вбачає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач [PERSON] був присутній в судових засіданнях до надання строку для примирення, крім того звертався на адресу суду із заявами. Оскільки всі учасники в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 12.04.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 12.04.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 33. За час перебування у шлюбі у сторін народилося дві дитини, а саме: дочка- [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 12.04.2016 року та дочка- [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано Жовківським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 31.03.2017 року. Батьком дитини є позивач та відповідач по справі. З копії довідки № 590, яка видана виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 10.05.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані і проживають разом із матір'ю [PERSON], 1997 прку народження, за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є постійні конфлікти, суперечки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, байдужість відповідача до потреб сім'ї, ненадання ним допомоги на утримання дітей, вчинення ним скандалів у присутності малолітніх дітей. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. Крім того, суд бере до уваги, що сторонам надавався сторонам строк для примирення терміном два місяці. Після примирення позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу. Зазначила, що відповідач не вживав жодних заходів для примирення, що підтверджується її заявою від 05.11.2018 року. Крім того просить стягнути з відповідача судовий збір. Суд враховує, що неявки відповідача після закінчення строк для примирення свідчать про прояв байдужості до збереження сім'ї з його сторони. А викладене ним у відзиві не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. А тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому вимога відповідача про зміну їй прізвища на дошлюбне "[PERSON]" підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією (а. с. 1). Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved