Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Перший заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області [PERSON] в інтересах держави в особі сектору охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації та в особі Комунальної установи «Ямпільської центральної районної лікарні» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12016020370000034 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України закрито, у звязку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON], упродовж 8 днів, а саме з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня», що підтверджується відповідною довідкою за вих. № 01-4-1599 від 29 грудня 2016 року. Вартість одного ліжко-дня перебування потерпілого на лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня», згідно вищезазначеної довідки становила 345,85 грн., загальна вартість лікування складає 2766 грн. 80 коп. ( 8 ліжко-днів х 345,85 = 2766,80 грн.). У судовому засіданні прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області підтримав позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] витрати на лікування потерпілого [PERSON], упродовж 8 днів, а саме з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року у сумі 2766 грн. 80 коп. Представник Комунальної установи «Ямпільської центральної районної лікарні»- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі вхід. № 827 від 09 лютого 2017 року. Позовні вимоги не визнає. Надав суду заперечення, які мотивує наступним: вважає, що його вину не було доведено у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Посилається на пояснення свідка, який вказував що [PERSON] намагався захистити своє життя та діяв в межах необхідної оборони. Вказав, що не може фінансувати всіх осіб, які зводять на нього наклепи. Просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Судом встановлено наступне: Факт того, що [PERSON], дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Ямпільська центральна районна лікарня» з 08 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року, відповідно заклад охорони здоров'я ніс витрати на його лікування. За весь час його перебування в лікарні потерпілий [PERSON], провів 8 ліжко-днів, вартість одного ліжко-дня в Комунальній установі «Ямпільска центральна районна лікарня» складає 345 грн. 40 коп.. Тобто, загальна вартість перебування у лікарні [PERSON], складає 2766,80 грн. (345,85 грн. х 8 ліжко-днів = 2766,80 грн.), що підтверджується повідомленням КУ «Ямпільська ЦРЛ» № 01-4-1599 від 29.12.2016 року ( а.с.8). Із ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12016020370000034 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України закрито, у звязку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення(а.с.6-7). Із довідки № 01-4-21 від 05 січня 2017 року встановлено, що Комунальна установа «Ямпільська центральна районна лікарня» фінансується з районного бюджету та головним розпорядником коштів на даний час є сектор охорони здоровя Ямпільської районної державної адміністрації (а.с.9). Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.3постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв'язок. Також суд приймає до уваги, що кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] було закрите відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. До нереабілітуючих підстав (тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п.п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в звязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивача при поданні позовної заяви звільнено від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то такий у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved