Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернулася до суду із заявою (заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно якого просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності, виданого орендним підприємством «Одеський коньячний завод» 19 жовтня 1998 року, на підставі розпорядження органу приватизації від 06 жовтня 1998 року за №715 на 1/4 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яке має незастережні дописки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На день її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини після смерті матері заявник своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Овідіопольського нотаріального округу Білобрової О.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але 23 жовтня 2019 року вона отримала від нотаріуса лист щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності виявлено виправлення, що змусило заявника звернутись до суду з даною заявою. Заінтересовані особи заперечень (пояснень) не надали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву (а.с.32), в якій підтримала заявлені вимоги, заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Зацікавлені особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали заяви (а.с.29, 30, 31), в яких підтримали заяву та наполягали на її задоволенні, заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). [PERSON] була матірю заявника по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9), свідоцтва про одруження (а.с.10). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що свідоцтво про право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та копією свідоцтва про право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами (а.с.11, 13-14). З метою оформлення спадщини після смерті матері заявник своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Овідіопольського нотаріального округу Білобрової О.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але 23 жовтня 2019 року вона отримала від нотаріуса лист щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності виявлено виправлення, що змусило заявника звернутись до суду з даною заявою, що підтверджується відповідною відповіддю (а.с.12). Заявник не може іншим способом встановити факт родинних відносин. V. Оцінка Суду. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо виправлення в документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо, це є підставою для встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з висновками Пленуму Верховного Суду України, висловленими у п.п.1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки, тому саме цей факт має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. З цих підстав,

Outcome: approved