Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10014/0134 філії - Миколаївського управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за картковим рахунком. Позов мотивований тим, що 02.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №1420016101. Відповідно до договору №1420016101 банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] у гривнях. За умовами вказаного договору Банк відкрив відповідачеві кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 2735,00 грн. зі сплатою 16 % річних, строком на 12 місяців. Відповідно до п. 7.2. договору за користуванням кредитом клієнт зобов'язаний був сплачувати банку відповідну плату в порядку та розмірах, визначених в договорі. Відповідач належним чином не виконував покладених на нього обов'язків, у зв'язку з чим заборгованість станом на 01 жовтня 2014 року становить 3 228,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач до суду на розгляд справи не з'явився , але в матеріалах справи містяться дані про те, що він повідомлений в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №51 від 18.12. 2014 року. Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідача. Судом встановлено, що 02.11.2012 року між позивачем та [PERSON] укладений договір про відкриття карткового рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою №1420016101 ( а. с.5-11 ). Предметом зазначеного договору згідно п. 1.1 визначено, що Банк відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] в гривнях. За умовами вказаного договору Банк відкрив відповідачці кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 2 735,00 грн. зі сплатою 16 % річних, строком на 12 місяців. [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконав, в зв'язку з чим станом на 01.10.2014 року в нього утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 3 228 грн. 98 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 735 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 493грн. 98 коп. ( а. с.14-15 ). 08.04.2014 р. за № 05/183 позивачем надсилалась вимога [PERSON] про погашення суми заборгованості у добровільному порядку (а.с.16-17), яка відповідачем 18.04.2014 року отримана (а.с.18). Проте відповідачем дана вимога не виконана. Таким чином, відповідач порушив договірні зобов'язання. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Необхідно відзначити, що зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту та отримання відсотків підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову та стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору в сумі 243 гривень 60 копійка. На підставі ст. ст. 1049 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved