Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить визнати за нею право власності за давністю володіння на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 12 жовтня 1993 року [PERSON] та [PERSON] , які на той час перебували в зареєстрованому шлюбі, за договором на передачу та продаж квартир (будинків) в приватну власність громадян - об`єкт нерухомого майна (житлове приміщення), а саме квартиру [ADDRESS] . За спільним обговоренням подружжям [PERSON] прийнято рішення провести обмін квартири на іншу. За пошуками варіанту було досягнуто домовленості про обмін на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 26 листопада 1993 року отримано дозвіл Адміністрації Нижньоколимського улусу про обмін житловими приміщеннями. В грудні 1993 року [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до м. Покровська Донецької області та оселилися в квартирі на [ADDRESS] . Переоформленням документів на квартиру займався чоловік позивача. В 1994 році [PERSON] безвісно зник, пішов з дому та не повернувся, при ньому були документи, зібрані для юридичного оформлення права власності на квартиру. В судовому порядку [PERSON] визнано безвісно відсутнім, та 26 січня 2001 року позивачем розірвано шлюб. Пізніше стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] в м. Москва Російської Федерації. З 1993 року до теперішнього часу [PERSON] , будучи впевненою, що чоловіком належним чином було оформлено обмін квартири, відкрито, добросовісно володіє нерухомим майном, проживає в житловому приміщенні, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , сплачує житлово-комунальні послуги, на ім`я позивача відкрито особові рахунки в житлово-експлуатаційних організаціях. Жодного разу у позивача не виникало спірних питань щодо власності на квартиру. В 2015 році при оформленні субсидії у [PERSON] виникла необхідність надати правовстановлюючі документи на квартиру, тому позивач звернулася до відділу реєстрації БТІ м. Покровська (Красноармійська), де надано інформацію, що власність на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, саме позивач безперервно протягом останніх 26 років є фактичним володільцем нерухомого майна, в квартирі відсутнє будь-яке майно, яке б належало відповідачам За таких обставин, [PERSON] , зазначаючи, що на спірне нерухоме майно не претендують інші особи, зокрема відповідачі, та квартиру отримано нею з підстав, які є достатніми для набуття прав власника, та, посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. ст. 344, 346 ЦК України, в судовому порядку заявляє захист її майнових прав в спосіб визнання права власності на спірну квартиру за правилами набувальної давності. Судом за позовною заявою [PERSON] порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , місцем проживання яких є територія Російської Федерації, вручення позовної заяви, виклику до суду здійснено відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України (в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України), по справі відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної в м. Мінськ Республіки Білорусь 22.01.1993 року призначено судове доручення. 07 лютого 2020 року на адресу суду зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли матеріали, зібрані за результатами виконання судового доручення відносно [PERSON] . Згідно протоколу Верхньоколимського районного суду Республіки Саха (Якутія» Російської Федерації від 28.10.2019 року виконання доручення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про вручення [PERSON] документів (позовної заяви) та допит по суті позовних вимог [PERSON] об`єктивно неможливо, оскільки [PERSON] помер (а.с. 76-77). Відповідно до актового запису про смерть № 10 від 08.04.1996 року, складеного Управлінням ЗАГС при уряді Республіка Саха (Якутія) (відділ по Нижньоколимському району) [PERSON] помер [INFO] (а.с. 81-82). 06 березня 2020 року на адресу суду зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли матеріали, зібрані за результатами виконання судового доручення відносно [PERSON] . З протоколу судового засідання від 16.10.2019 року вбачається, що Рильським районним судом Курської області Російської Федерації проведено допит [PERSON] по суті вимог [PERSON] , позов відповідачем визнано, заперечень не надано, заявлено клопотання про розгляд справи в її відсутність (а.с. 85, 88). 06 березня 2020 року на адресу суду зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли матеріали, зібрані за результатами виконання судового доручення відносно [PERSON] . З протоколу судового засідання від 04.10.2019 року вбачається, що Рильським судом Курської області Російської Федерації проведено допит Чернишової Н.О. по суті вимог [PERSON] , позов відповідачем визнано, заперечень не надано, заявлено клопотання про розгляд справи в її відсутність (а.с. 89, 119-120). Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 7-5-770/212-19 від 12.06.2019 року на адресу Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по м. Москва надіслано доручення про проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] (а.с. 68). Відомостей про допит [PERSON] не надійшло. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Іникчан Усть-Майського району Якутія, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до договору на передачу та продаж квартир (будинків) у власність громадян від 18.10.1993 року [PERSON] та [PERSON] придбано у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; договір затверджений Главою адміністрації Нижньоколимського району (а.с. 6-7). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно постанови (виписка) № 335 від 26.11.1993 року адміністрації Нижньоколимського улусу Республіки Саха (Якутія) за розглядом матеріалів житлової комісії від 15.11.1993 року надано дозвіл на обмін житлових приміщень наступним громадянам - [PERSON] квартири житловою площею 37,7 квадратних метри, за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] квартири житловою площею 26,6 квадратних метри за адресою: [ADDRESS] теперішній [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно розпорядження голови виконавчої влади Красноармійської міської ради народних депутатів від 26.10.1993 року надано дозвіл [PERSON] офоррмити в Красноармійській державній нотаріальній конторі договір міни 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до рішення Красноармійського міського суду від 12.01.2001 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім (а.с. 9). 26 січня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено копією свідоцтва про смерть - а.с. 11). Відповідно до довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 1392 від 04.03.2019 року, довідки Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 4206 від 04.03.2019 року - [PERSON] з 15.12.1993 року по теперішній час перебуває на реєстраційному обліку та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Позивачем [PERSON] укладено договори з житлово-експлуатаційними організаціями про постачання комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] : - 02.09.1999 року з КП «Красноармійськтепломережа» договір про надання населенню послуг з теплопостачання (а.с. 17); - 21.12.1998 року з ЖЕК «Шахтарський» договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 18); - 18.12.2010 року з АТ «Донецькобленерго» про користування електричною енергією (а.с. 20); - 05.07.2011 року з АТ «Донецькоблгаз» про надання послуг з газопостачання (а.с. 21); - 22.06.2015 року з КП «Красноармійськводоканал» про надання послуг з водопостачання та водовідведення мешканцям багатоповерхових житлових будинків (а.с. 22). Оплату спожитих житлово-комунальних послуг здійснює [PERSON] , на підтвердження чого надано копії відповідних квитанцій (а.с. 23, 24, 24, 26, 27). Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» № 792/01-02 від 17.12.2015 року квартира [ADDRESS] ) нажежна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). За технічним паспортом квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат житловою площею 25,9 квадратних метри, у тому числі 1-а кімната площею 14,2 кв.м., 2-а кімната площею 11,7 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., передпокою 4,7 кв.м., обладнана балконом 0,9 кв.м. (а.с. 14-15). Згідно звіту про оцінку майна від 28.01.2019 року ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 154 720 гривень (а.с. 37). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за давністю володіння. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, зокрема, фізична особа (ст. 2 ЦК України). Відомостей про обмеження правоздатності, дієздатності позивача [PERSON] судом не встановлено. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу визнання права власності за давністю володіння на квартиру [ADDRESS] . Оборотоздатність об`єктів цивільних прав на дане нерухоме майно не обмежена, що відповідає ст. 178 ЦК України. Добросовісність заволодіння майном як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 1993 року здійснює права володіння, експлуатації за призначенням квартири за адресою: [ADDRESS] . Вселення в спірне житлове приміщення здійснено за обставин обміну належної позивачу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на спірну квартиру, визнання права власності на яку наразі заявлено позивачем за набувальною давністю. За таких обставин, суд вважає, що добросовісне (правомірне) заволодіння позивачем майном має бути визнано доведеним. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнішнього володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Так, під час розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] з 15.12.1993 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відкрито виступає титульним володільцем житлового приміщення у відносинах з житлово-експлуатаційними організаціями, від свого імені укладає договору на постачання комунальних послуг. Саме на замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію на квартиру, проведено оцінку ринкової вартості. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений в ч. 1 ст. 344 ЦК України строк, який для нерухомого майна складає десять років. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з грудня 1993 року до теперішнього часу, тобто понад 26 років володіє спірним житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] , переривання цього строку (втрата не зі своєї волі, витребування іншими особами) місця не мало. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю також закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. Під час розгляду справи таких заборон, обмежень не встановлено. На підставі вищевикладеного, суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, встановивши сукупність всіх умов, передбачених ст. 344 ЦК України, приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за [PERSON] права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). При ухваленні рішення судом враховано правові висновки Верховного суду України, викладені в постановах у правовідносинах, які виникають зі спорів про визнання права власності на майно за набувальною давністю, саме: від 20.05.2015 року по справі № 3-87гс15, 01.08.2018 року по справі № 201/12550/16-ц, від 03.12.2018 року по справі № 153/608/17, від 14.05.2019 року по справі № 910/17274/17. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 15, 16, 316, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved