Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.02.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Воловецьким районним відділом реєстрації актів громадського стану Закарпатської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що вони мають різні погляди на життя, не можуть знайти взаємопорозуміння між собою, в зв`язку з цим у них виникають сімейні конфлікти. Шлюбні відносини між ними припинені. Сім`я розпалася і примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивака не заперечила проти заочного вирішення справи, зважаючи на те, що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву до суду не надано, клопотання будь-якої зі сторін відсутні, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Судом з`ясовано, що сторони перебувають у шлюбі з 19.02.1998 року, зареєстрованому Воловецьким районним відділом реєстрації актів громадського стану Закарпатської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що проживання спільним подружнім життям та збереження сім`ї стало неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, сім`я існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, неповнолітніх дітей необхідно залишити на вихованні у позивачки та за її вибором залишити їй прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved