Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 05 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним до 28 лютого 2014 року. Від цього шлюбу у них є одна дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаємовідносин між ними, розбіжності поглядів на подружні відносини та подружні обовязки по веденню сумісного господарства та вихованню дитини. Відповідач постійно влаштовує свари, навіть в присутності сторонніх людей, що ображає її честь та гідність. Відповідач постійно предявляє їй необґрунтовані претензії, що робить сумісне життя нестерпним. Від постійних образ та свар погіршилося її самопочуття, вона знаходиться в стані постійного стресу. У неї порушився сон і погіршилася працездатність. Також однією з причин розірвання шлюбу є погані відносини між її сином від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та відповідачем. Відповідач постійно ображає та принижує честь, гідність її сина від першого шлюбу. За час проживання з відповідачем її син від першого шлюбу так і не зміг налагодити взаємини з відповідачем. Також просить взяти до уваги, що з 28 лютого 2014 року відповідач не дає їй змоги вільно бачитися з сином від сумісного шлюбу та постійно налаштовує проти неї. З 28 лютого 2014 року вона бачила свого сина від сумісного шлюбу лише 2 рази тільки в присутності відповідача. Вона пропонувала відповідачу вирішити питання щодо перебування дитини мирним шляхом, її прохання відповідач проігнорував. Відповідач пропонував свої умови, але вони її не влаштовують, тому на даний момент їхній син від сумісного шлюбу знаходиться з відповідачем. До теперішнього часу вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання їхнього сина [PERSON]. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання спільної дитини сина [PERSON] з нею. В судовому засіданні наполягаючи на заявлених вимогах, позивач [PERSON] пояснила, що сімейне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, непорозуміння. З 28 лютого 2014 р. разом з відповідачем не проживають, оскільки в цей день її старший син від першого шлюбу [PERSON] повідомив їй , що його образив , вдарив та вигнав відповідач. Це було не вперше. Відповідач і раніше застосовував силу і стосовно неї також. Рік тому вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу , а потім його забрала , сподіваючись , що все влаштується. Однак стосунки погіршились , таке подальше сумісне проживання є неможливим , терпіти більше не бажає, просить суд розірвати шлюб. З відповідачем вони вже проживають окремо, при цьому їх малолітній син залишився проживати з відповідачем. Вона відразу молодшого сина забрати з собою 28 лютого не змогла, бо дитина була в садку , в легковий автомобіль його речі не помістились би . А коли цього дня намагалась забрати дитину, сина відповідач вже забрав з дитячого садка та відвіз своїй матері, його речі їй не віддав. Тому до цього часу дитина у нього та у його матері. В останнє дитину вона бачила 7 травня , коли [PERSON] був у неї і повідомив по телефону відповідачу, що хоче жити з мамою. Після цього відповідач приїхав до неї на автомобілі та силою забрав дитину до себе, через що вона вимушена була звертатись до правоохоронних органів. Вона працює в Сватівському РТМО медичною сестрою психіатричного кабінету поліклінічного відділення Сватівської районної лікарні з 8.00 год. до 15.15 год. щодня окрім вихідних днів . Відповідач забирає навмисно дитину з дитячого садка в той час, коли вона працює , тобто з 15.00-15.30 год. та відвозить до своєї матері. . Тому в неї можливості забирати дитину з садка не залишається, вона лише телефонує щодня до виховательки , цікавиться станом дитини . Їй відомо зі слів виховательки, що дитина бажає , щоб її забрала вона , але все рівно дитину забирає відповідач, в той час коли вона працює. Вона намагалась добровільно вирішити питання з відповідачем про місце проживання дитини та час спілкування з нею, пропонувала відповідачу , щоб дитина з понеділка до пятниці була в неї , а на вихідні нехай буде в відповідача . Однак він заявив , що йому необхідно постійно спілкуватись з сином і постійно мати можливість в будь-який час забрати дитину. Тому домовленості між ними не виникло . В неї є всі можливості для проживання та утримання дитини, вона працює, має постійну роботу, стабільну заробітну плату , два вихідних дня , працює з 8.00 год . до 15.15 год., тому має час забрати дитину з дитячого садка та надавати їй увагу. Відносини старшого сина з меншим є добрими , вони люблять один одного, старший син сумує за меншим братом. В звязку з протиправною поведінкою відповідача стосовно , вона вимушена була зверталась до правоохоронних органів . Представник позивача , [PERSON] в судовому засіданні просить суд позов задовольнити,вказавши що між сторонами фактичні шлюбні відносини припинено , вони проживають окремо , виникло питання щодо визначення місця проживання дитини, [PERSON], [INFO] Через сварку 28.02.2014 р. позивачка була вимушена переїхати з постійного місця проживання з відповідачем до власного будинку за адресою м.Сватове вул.. Крупська 37. При переїзді позивачка мала змогу забрати тільки свого старшого сина [PERSON] від першого шлюбу , його речі та безпосередньо свої. Забрати з собою молодшого сина [PERSON] вона не змогла , бо дитина була в дитячому садку , його речі вона відразу забрати з будинку також не змогла , бо не вистачало місця в машині. В свою чергу відповідач забрав малолітнього сина з дитячого садку і залишив його проживати з собою , при цьому не дав можливості матері спілкуватись з дитиною. Мати позбавлена можливості спілкуватись зі своєю дитиною, так як син [PERSON] постійно знаходиться за місцем проживання матері відповідача , а в дитячий садок його вже не водять. Позивачка дуже любить свого сина , хоче піклуватися про нього , вона має житло , постійний дохід , дитині лише 5 років, він потребує материнської любові та піклування, в нього є старший брат , діти повинні не бути розлученими, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині вимог про розірвання шлюбу , в іншій частині вимоги не визнав вказавши , що дитину слід залишити проживати з ним. Згідно поданих заперечень відповідач зазначив , що вони разом з дружиною, сином та сином дружини від першого шлюбу проживали за однією адресою: пров. Гончарівський, 40 м. Сватове Луганської області , де спільно вели домашнє господарство. 28.02.2014 року позивач не повідомивши його, разом із своїм неповнолітнім сином від першого шлюбу переїхали до попереднього місця свого мешкання [INFO] . При цьому речі їхнього спільного сина [PERSON] та його самого вона залишила. [PERSON] позивач неодноразово висловлювала бажання, у випадку їхнього розлучення, залишити сина проживати з ним. Після того, як позивач припинила спільне проживання з ним та їхнім сином ,він неодноразово намагався вирішити з нею питання щодо подальшого проживання сина , але позивачка уникала від вирішення цього питання, не відповідала на телефонні дзвінки. Запропоновані умови позивачки про вирішення питання проживання сина мирним шляхом, не відповідали принципам гармонічного та всебічного розвитку дитини та порушують права дитини на безперешкодне спілкування з батьком. Позивачка запропонувала спілкуватися їм з сином в період часу з «вечора» пятниці до «вечора» неділі. Хоча згідно її характеристики з дитячого садочка «Веселка», в якому виховується їхній син [PERSON] він має великий позитивний вплив на сина, який дуже прихильний до нього, між ними існує дуже тісний психологічний, духовний зв'язок, взаємопорозуміння та повага. Він вчить сина грати в футбол, шахи, шашки, розповідає на ніч казки, вони разом ходять на риболовлю та ін.. Він запропонував позивачці спільно забезпечити вільне спілкування з обома з них без обмеження, але позивачку такі умови не задовольнили, при цьому в аргументуванні відмови позивачка посилалась лише на те, що зазначені умови не влаштовують її особисто, а таке відношення до вирішення питань даної категорії, є неприпустимим. При цьому позивачка стверджує, що він не дає можливості спілкуватись з їхнім сином, що не відповідає дійсності. З 03.03.2014 року дитина хворіла на ГРВІ з ознаками гаймориту. Про це він невідкладно повідомив позивачку, на що вона йому відповіла: «що у дітей до 6 років гаймориту не може бути, навіщо ти вирішив дитину «лікувати» я не знаю, участі в цьому приймати не буду». Після цього він відкрив лікарняний лист та почав лікувати сина сам. Після одужання, 10.03.2014 року їхній син [PERSON] почав відвідувати дитячий садок «Веселка», при цьому він повідомив вихователів, що у випадку, коли за сином прийде мати [PERSON], щоб безперешкодно віддавали сина, але повідомляли його. Станом на теперішній час [PERSON] не виявила бажання жодного разу забрати сина з дитячого садка. На його думку факти наведені позивачкою, доводять небажання [PERSON] брати участі у вихованні їхнього сина [PERSON] 16.04.2014 року в 6.30 їхній син [PERSON] виявив бажання (вдруге за 45 днів відсутності матері) поїхати до відповідачки. Він не став заперечувати, син з його телефону зателефонував матері і запропонував забрати його. [PERSON] пообіцяла сину що після закінчення робочого дня забере його до себе. Зі слів матері, [PERSON], [PERSON] до 16.30 чекав на відповідачку, але [PERSON] не прийшла, син був у розпачі, зателефонував до нього. З метою якнайшвидше н вирішити це питання, він зателефонував до [PERSON], але вона не відповідала. Він взяв сина та повіз його до матері додому, але там їм не відчинили. Пізніше, близько 17.30 він побачив [PERSON] разом з її сестрою на пл.. 50-річчя Перемоги. Переживання сина помітили навіть батьки його друзів, зокрема [PERSON] яка мешкає кв. Незалежності, 1/47 м. Сватове Луганської області. Вважає, що дані факти свідчать не про те, що він налаштовує сина проти позивачки, а про недопустимі дії матері по відношенню до дитини в результаті яких у їхнього неповнолітнього сина порушується загальний психологічний стан та розвиток. Крім того, для виховання сина він забезпечений всім необхідним. Мешкає в газифікованому будинку з 3 жилих кімнат, загальною площею 65 кв.м., у будинку є гаряча та холодна вода, індивідуальне опалення. Для сина передбачена окрема кімната, ліжко. Він добре вміє готувати їжу. Сприяє всебічному розвитку [PERSON] Працевлаштований на постійній основі, має нормований робочий день, стабільний дохід. Належним чином піклується про здоровя [PERSON] [PERSON] позитивну характеристику за місцем мешкання. Його батьки проживають у м. Сватове та в разі необхідності можуть надати допомогу у догляді за дитиною. З 28 лютого позивач поїхала , залишивши дитину , нею не цікавиться , отже він прийшов до висновку , що дитина їй не потрібна . Він же має всі можливості для проживання з дитиною та її виховання. В той час, коли він працює, дитиною займається його мати, бабуся дитини. Просить суд задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, а в частині визначення місця проживання [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON] залишити без задоволення . Представник служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні вказав , що було проведено відповідні обстеження за місцем проживання сторін , та встановлено, що обоє батьків позитивно характеризуються , працюють, мають умови для проживання та виховання дитини , тому згідно висновку служба у справах дітей залишає визначення спірного питання про проживання малолітнього [PERSON] на розсуд суду. Представник орану опіки та піклування Сватівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вказав , що просить суд вирішити спір про місце проживання дитини на свій розсуд, згідно вимог законодавства, оскільки обоє батьків мають можливість утримувати дитину , позитивно характеризуються , працюють . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його матірю, вони проживали разом з відповідачем, проте відповідач його ображав, застосовував силу. Після останньої сварки з ним , вони з мамою стали проживати окремо . Відповідач застосовував силу також і в стосунках з мамою. Він дуже любить свого молодшого брата, [PERSON], зараз він сумує за ним. Відносини між ним та братом гарні, проте, в присутності відповідача , молодший брат починає балуватись. Разом мама з відповідачем проживати не можуть, бо між ними постійні побутові сварки вже протягом 3 років. Мама постійно телефонує до дитячого садка, цікавиться як справи у [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в дитячому садку «Весела», який відвідує молодший син сторін . Ваня є дуже активним хлопчиком, проте він не повідомляє про те, що відбувається в нього вдома. Хоча розказує , що дуже сумує за мамою та старшим братиком. Обоє батьків люблять сина, раніше вони вдвох приводили сина до садка , в останній час сина приводить та забирає лише батько. Мама також постійно телефонує , цікавиться за сина, повідомляла що дуже скучила за ним та плакала . Батько сина забирає рано, відразу після обіднього сну дітей , близько 15.00 год., хоча садок працює в звичному режимі. Мама постійно відвідує батьківські збори . Дитина любить обох батьків . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в дитячому дошкільному закладі «Веселка». [PERSON] приводили обоє батьків. Але в останній час його приводить і забирає лише батько . Однак мама також приводила та забирала дитину. Ваня любить обох батьків , в його поведінці є помітним чоловіче виховання та материнська любов, проте [PERSON] дуже сумує за старшим братом. Обоє батьків ставляться до дитини добре , люблять його , сумлінно відносяться до виконання своїх батьківських обовязків. [PERSON] був врівноважений , спокійний , зараз його стан емоційний , психічний стан погіршився , останнім часом він став заїкатись, схвильований. Садок дитина зараз не відвідує, батько пояснив, що це через обставини, які склались в державі, хоча дитячий заклад працює в звичному режимі, група готується до випускного вечора. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є мамою позивачки . Вона була свідком , коли онук [PERSON] зателефонував доньці, коли та перебувала на роботі та повідомив , що його побив відповідач . Після цього донька з першим чоловіком , [PERSON], забрала старшого сина,речі, та стала проживати окремо від чоловіка . Менший онук залишився проживати з відповідачем. Вона з чоловіком намагались помирити доньку з відповідачем, хотіли зустрітись зі сватами. Однак їх намагання залишились безрезультатними . Менший онук фактично проживає у сватів, вони заважають доньці бачити свою дитину , донька дуже любить своїх дітей, хоче щоб вони проживали з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сестрою позивачки. З відповідачем у неї склались неприязні стосунки через племінника , якого постійно ображає відповідач. Вона була свідком , коли [PERSON] зателефонував сестрі та повідомив про конфлікт із відповідачем ,після чого сестра стала проживати окремо. Сестра не може бачити свою меншу дитину, бо відповідач її залишив проживати у себе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач її колишня невістка. Коли [PERSON] стала проживати з відповідачем, вони зустрілись і [PERSON] пообіцяв , що буде виховувати старшого сина [PERSON] , а її (свідка) внука [PERSON], як свого сина. Вона (свідок) повірила обіцянкам [PERSON] , та була рада , що онук буде проживати в повноцінній сімї . Однак пізніше стало відомо , що відповідач застосовує силу до онука , після цього вона розчарувалась . З 1997 року , коли [PERSON] стала її невісткою і до цього часу в них добрі стосунки . [PERSON] дуже чемна , порядна людина, добра господарка, любляча мати. Вона була на роботі, коли їй зателефонувала [PERSON] та попросила повідомити сина [PERSON] , щоб той забрав [PERSON], бо його образив відповідач. Внук їй розповів , що відповідач застосував до нього силу. Свідок [PERSON]Б.в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою відповідача. 28.02.2014 р. вона почула шум за двором , виглянула та побачила сусідів. Як стало відомо, [PERSON] забрала речі та поїхала від відповідача зі старшим сином. Коли вона зайшла в будинок , після того, як [PERSON] вже поїхала, речі меншого сина залишились не зібраними. Із сусідами стосунки в неї добрі . Їх молодший син [PERSON] постійно веде мову за батька, проте такого відношення дитини до матері вона не помічала. Валерій займався лікуванням дитини, коли той захворів, всі вихідні проводить з сином. Ваня прибігає часто до них, постійно розповідає, чим займався з татом, за маму не згадує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дитина спілкується з сином сторін , [PERSON]. З дитиною постійно гуляє тато , маму не бачила. З садка дитину також забирає лише тато. В бесіді [PERSON] ніколи не згадує маму, не говорить що за нею сумує, постійно говорить про тата та його маму, свою бабусю. Одного разу [PERSON] чекав маму, однак вона чомусь не прийшла за ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач її син. 28.02.2014 р. дружина її сина забрала речі та речі свого старшого сина , однак залишила речі меншого сина [PERSON]. Син дуже любить [PERSON], лікував його , коли він захворів, возив до м.Луганська в лікарню, піклується про дитину , займається його вихованням. 16 квітня син перебував у м.Луганську , онук був у неї, син повідомив, що його забере цього дня дружина. Ваня чекав, що його забере мама , зібрав речі, іграшки. Однак мама за ним не прийшла, дитина засмутилась, вони вдвох ввечері пішли гуляти. Умов для проживання дитини у позивача не має, у сина ж є всі необхідні умови. Син не перешкоджає позивачу забирати дитину, він повідомив вихователям, що мама може забирати дитину з садка . Вихователі повідомили, що мама лише телефонує . Син добрий батько , вони з дитиною є єдиним цілим , дитина і батько розуміють одне одного. Після листопада 2012 року , коли до сина повернулись позивач зі старшим сином та стали проживати разом , [PERSON] став цинічним , жорстоким , стали виникати непорозуміння в сімї між сином та [PERSON] . На контакт з нею невістка не йде , щоб владити конфлікт . Батько більше приділяє уваги дитині , мати застосовує силу , може негативно впливати своєю байдужою поведінкою на дитину , бо не займається ним . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач дуже добра, порядна людина, люблячий батько . Весь свій вільний час він присвячує своєму сину , має тільки позитивний вплив на нього. Поведінка позивача є незрозумілою, вона пішла , залишивши речі меншого сина . Дитині краще буде проживати з батьком , у нього кращі умови , хоча вдома у [PERSON] вона не була. Суд, заслухав осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані ними докази, зясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в звязку з наступним. Сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області , актовий запис № 106 , про що надано суду свідоцтво про шлюб ( а.с.4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу сторони мають малолітню дитину , сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони припинили шлюбні відносини з 28.02.2014 р. , відколи разом не проживають, спільне господарство не ведуть , ніякого наміру для примирення та налагодження шлюбних відносин не мають, про що обоє стверджують в судовому засіданні. При цьому під час спільного проживання сторін , як подружжя , порушувались інтереси неповнолітньої дитини , старшого сина позивачки від першого шлюбу, [PERSON], в якого з відповідачем також виникали конфлікти та непорозуміння . Дані обставини підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами на неправомірні дії чоловіка ( а.с. 48-50, 54,62-63). За таких обставин, суд вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони спільне господарство не ведуть, не мають ніякого наміру зберегти сімю, що являється згідно ст.112 СК України підставою розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачем також заявлено позовні вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] з нею, бо після припинення спільного проживання з відповідачем, останній дитину залишив проживати з собою. Відповідач позовні вимоги в цій частині не визнав, вважає , що дитина має проживати з ним, зустрічних позовних вимог не заявив , згоди між собою з цього питання сторони не дійшли . Згідно ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно 161 СК України встановлено, якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей , одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні , а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] служба у справах дітей Сватівської РДА та рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Сватівської міської ради залишають визначення спірного питання про проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] на розсуд суду , дитина захоплюється як батьком так і матірю та хоче у повній мірі спілкуватися і проживати з ними обома( а.с.51). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 14.04.2014 р. проведеного комісією обстеження житлово-побутових умов дитини [PERSON] за адресою м.Сватове пр..Гончарівський 40, - батько створив належні умови для проживання сина [PERSON], [INFO] ( а.с.52). Згідно акту контрольного обстеження житлово-побутових умов від 14.04.2014 р. проведеного комісією обстеження житлово-побутових умов дитини [PERSON] за адресою м.Сватове вул..Крупської 37,- для проживання дитини у будинку за цією адресою всі санітарно-гігієнічні умови є , матір доклала усіх зусиль для створення належних умов проживання [PERSON] ( а.с.53). Позивач [PERSON] працює сестрою медичною поліклінічного відділення КУ «Сватівська ЦРЛ» , .за місцем роботи та проживання характеризується позитивно , є люблячою матірю, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває , робочий час її становить, щодня з 8.00 год. до 15.15год. , два вихідних ( а.с.71,72,77). Відповідач займає посаду завідувача Сватівським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Луганській області , за місцем роботи та проживання характеризується позитивно , є гарним батьком, робочий час його становить вівторок, середа , четвер-з 08.00 до 17.00 годин; пятниця-з 09.00 до 18.00 годин; перерва -з 13.00 до 13.45 годин; субота-з 08.00 до 15.00 годин без перерви; неділя, понеділок вихідні дні( а.с. 45,46 ,125). Згідно характеристики комунального дошкільного навчального закладу «Веселка» на вихованця старшої «А» групи [PERSON] - на протязі останнього місяця [PERSON] приводить і забирає з дитячого садка батько- Валерій Миколайович [PERSON]. [PERSON] кожного дня телефонує до вихователя , цікавиться самопочуттям і настроєм сина. Дитина захоплюється як татом , так і мамою . Чекає обох , а також братика [PERSON]. ( а.с.55). Згідно повідомлення начальника служби у справах дітей Сватівської РДА [PERSON]- провести бесіду з малолітнім [PERSON] у присутності психолога , для встановлення його думки щодо подальшого проживання з одним із батьків не вдалось у звязку з тим , що мати малолітнього заборонила проведення таких розмов з дитиною, щоб уникнути отримання ним психологічної травми ( а.с.67). Отже , як вбачається з наданих суду доказів - обоє батьків позитивно характеризуються , працевлаштовані, мають стабільний заробіток, умови для проживання дитини, сумлінно відносяться до своїх батьківських обовязків, дитина висловлює особисту прихильність до обох батьків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При вирішенні даного спору суд керується інтересами самої дитини, враховуючи її вік ( 5 років), коли діти особливо потребують материнської турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна , крім тих випадків , коли є виключні обставини , бути розлучена зі своєю матірю. Також суд враховує прихильність малолітньої дитини не лише до батьків , а й до старшого брата [PERSON], за яким дуже сумує, про що повідомили свідки [PERSON], [PERSON] , які працюють вихователями та щодня спілкуються з малолітнім [PERSON] , про цю обставину зазначено також і в характеристиці з дитячого закладу ( а.с.55) , та повідомив свідок [PERSON] . Отже діти, як брати бажають бути разом , сумують один за одним, а тому не мають бути розлученими. Як встановлено, обоє батьків мають якості вихователя , проте суд звертає увагу на їх реальну можливість займатись дитиною , тому враховує рід діяльності кожного з батьків та режим їхньої роботи. З огляду на надані сторонами докази про рід діяльності та режим роботи сторін вбачається про переваги такої можливості займатись дитиною саме у позивача , робочий час якої закінчується щодня о 15.15 год. Отже , обставин, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини з матірю не встановлено , та доказів про наявність таких обставин суду не надано, а тому позовні є такими що підлягають задоволенню. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Згідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved