Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що вона [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Від даного шлюбу мають спільну з відповідачем дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. В позовній заяві позивачка зазначає, що батько дитини - відповідач по справі добровільно кошти на утримання дитини не надає та ухиляється від її утримання, що зумовлює її звернення до суду та відповідно є змістом позовних вимог - способом захисту прав та інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Будь-яких витрат, окрім витрат на себе відповідач немає. Крім того, позивачка в позовній заяві вказує, що єдиним її джерелом доходу були соціальні виплати на дитину, яка отримувалась в органах соціального захисту населення, але припинена в зв`язку з досягненням дитиною трьохрічного віку. Також позивачка зазначає, що дитина останнім часом хворіє, що також потребує значних коштів. На думку позивачки, що цілком співмірним, обґрунтованим та розумним являється розмір аліментів 3000 гривень, щомісячно, враховуючи споживчі ціни на момент подання позовної заяви. З урахуванням наведених обставин позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. 2. Ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , відомості щодо ідентифікаційного коду та номера паспорта у позивача відсутні, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. 3. Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір». 27 липня 2020 року було відкрито провадження у справі, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.14-15). При цьому, в ухвалі про відкриття провадження було вирішено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, що передбачено приписам пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами роз`ясненими в ухвалі про відкриття провадження у справі. У судове засідання 04 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 04 березня 2021 року через канцелярію суду було подано представником позивачки - [PERSON], повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368670 від 04 березня 2021 року клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.54-55). Відповідач у судове засідання не з`явився. Проте, 03 березня 2021 року на адресу суду надійшло письмове клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.32-33). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06 січня 2016 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.3-4). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Одеса, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15 січня 2010 року Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (а.с.52-53), та довідкою про зареєстроване місце проживання відповідача виданої 16 липня 2020 року Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.13). Встановлено, що 14 листопада 2015 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, про що було складено відповідний актовий запис №102, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.5). Судом також встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2016 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6). З копії довідки виданої 19 травня 2020 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області за №284 вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , відомості щодо ідентифікаційного коду та номера паспорта у позивача відсутні, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З позовної заяви вбачається, що неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , останнім часом хворіє, що потребує значних коштів, та на думку позивачки розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача в розмірі 3000,00 грн. є достатнім для утримання неповнолітньої дитини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19 травня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, та враховуючи клопотання відповідача в якому він визнає позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідним призначити до стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн., щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved