Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3-тя особа: комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», в якому просив встановити конкретний порядок користування квартирою 62 в будинку 1-Б по вулиці Симиренка в м. Києві та виділи йому в користування кімнату площею 15,3 кв.м., виділити [PERSON] в користування кімнату 11,8 кв.м., а місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 серпня 2008 р. належить по 1/3 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно з по поверховим планом загальна площа спірної квартири складає 73,71 кв.м., житлова, відповідно, 45,3 кв.м. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року [PERSON] виділено в користування житлову кімнату площею 18,3 кв.м. Між [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] постійно виникає спір щодо користування кімнатами площею 15,2 та 11,8 кв.м. В кімнаті площею 15,2 кв.м. [PERSON] проживає протягом досить тривалого часу (більше 10 років), там знаходяться його особисті речі. Як зазначив в позовній заяві позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] постійно заходить в кімнату площею 15,2 кв.м., мотивуючи це тим, що у них не встановлено конкретного порядку користування кімнатою і вона має право в будь-який час зайти до спірної кімнати і робити все, що вона забажає. Вказані вище обставини створюють нестерпні умови для проживання позивача, в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Житлова площа квартири [ADDRESS] складає 45,3 кв.м. Відповідно, на кожного із співвласників припадає по 15,1 кв.м. За таких обставин позивач вважає, що виділення йому, [PERSON], в користування кімнати площею 15,2 кв.м. жодним чином не порушить охоронювані законом права та інтереси інших співвласників спірної квартири. Посилаючись на ст.. 358 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з'явився, направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Чирва В.Г. в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та щодо його задоволення не заперечував. Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, а рішення постановити на розсуд суду, з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с. 5 - копія свідоцтва про право власності на житло). Згідно з по поверховим планом загальна площа спірної квартири складає 73,71 кв.м., житлова, відповідно, 45,3 кв.м. та складається з трьох ізольованих кімнат площею: 18,3 кв.м., 15,2 кв.м. та 11,8 кв.м. (а.с. 4- копія поповерхового плану). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 24.03.2015 року, [PERSON] виділено в користування житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (а.с.24-29 - копія рішення Святошинського районного суду м. Києва, та копія ухвали Апеляційного суду м. Києва). Як пояснив суду представник відповідачки [PERSON] адвокат Чирва В.Г. та цього не заперечував відповідач [PERSON], між [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] постійно виникає спір щодо користування кімнатами площею 15,2 та 11,8 кв.м. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Відповідно до роз*яснень, у п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Аналогічне визначено положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність у позивача як власника права на визначення і надання йому у користування, частини приміщень квартирі [ADDRESS] відповідно до його частки у розмірі 1/3 частини у зазначеній квартирі. Згідно ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Положеннями ч. 3 ст. 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Разом з цим Верховним Судом України роз'яснено у розділі «Право спільної часткової власності. Здійснення права спільної часткової власності» листа «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» від 01.07.2013р., що відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, згідно роз'яснень Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 12.04.1985р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у користування особи може бути виділено житлове приміщення у вигляді ізольованої кімнати. Враховуючи наведене, суд вважає можливим заявлені позивачем позовні вимоги задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved