Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON] , після якого залишилося спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS] . За життя спадкодавець склав заповіт від 30.11.2012р., зареєстрованого за №164 , яким заповів їй вищезазначений будинок. Житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №16 від 19.02.2002р., посвідченого Універсальною товарною біржею «Нерухомість» м.Южноукраїнськ, зареєстрований Богданівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області на [PERSON] в погосподарській книзі №3, особовий рахунок [NUMBER]. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов договору, сторони уклали договір купівлі-продажу в письмовій формі, однак не був зареєстрований нотаріально. В 2018р.позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, однак, їй було відмовлено у видачі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не є дійсним тому, що для договорів купівлі-продажу житла встановлено обов`язкову нотаріальну форму, недотримання якої тягне недійсність договору, тому змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з"явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 19.02.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір за №16 купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку загальною площею 51.8 кв.м, у тому числі житловою площею 40,0кв.м., що складається з двох жилих кімнат, Б-1 - літньої кухні (камінь), В-1 - гаража (камінь), Г-1 - сарая (лампач), Д-1 п/д - підвалу (камінь), №1 - споруди, №2-4 - огорожі, що розташований в [ADDRESS] . Будинок належав продавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2388 від 09.11.2001р., посвідчений Доманівською державною нот конторою, зареєстрованого у Вознесенському МБТІ 12.11.2001р. за реєстровим №489. За умовами договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив зазначений будинок за 1700 грн. Сторони, кожний зі свого боку, виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №16 від 19.02.2002р., посвідченого Універсальною товарною біржею «Нерухомість» м.Южноукраїнськ, зареєстрований Богданівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області на [PERSON] в погосподарській книзі №3, особовий рахунок [NUMBER]. Згідно ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст.47 ч.2 ЦК УРСР, в разі виконання однією із сторін повністю або частково умов угоди, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі визнати таку угоду дійсною. Враховуючи, що сторони, на момент укладення договору купівлі-продажу, дійшли згоди щодо виконання всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується письмовим договором, посвідченим Універсальною товарною біржею «Нерухомість» м.Южноукраїнськ, однак, договір купівлі - продажу жилого будинку, в порушення вимог чинного законодавства, не був посвідчений нотаріально, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved