Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що є власником будинковолодіння [ADDRESS] , в якому він зареєстрований та проживає. Крім того, за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає, відповідач [PERSON] , який перебував у шлюбі з його дочкою. Проте подружнє життя у них не склалося, відповідач знайшов собі іншу жінку, до якої переїхав жити у листопаді 2019 року, а саме у с.Михалівка, у зв`язку з чим, рішенням суду від 18 травня 2020 року шлюб між ними було розірвано. Таким чином, відповідач з листопада 2019 року, а це більше року, не проживає у належному йому будинковолодінні і на прохання добровільно знятися з реєстрації, не хоче. У зв`язку з реєстрацією відповідача, він не може оформити субсидію, що створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності. А тому, просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання, при цьому було запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. У визначений в ухвалі суду строк, відповідач відзив на позов не подав, на розгляд справи в підготовчому судовому засіданні не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення підготовчого засідання до суду не подав. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року справу призначено до розгляду по суті на 15 червня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує. Представник позивача - адвокат Когут О.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, крім того зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не подав. У визначений судом строк відзиву на позов не надсилав. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторону позивача, допитавши свідка, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, позивач [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] . Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235850847 від 08.12.2020. Згідно виписки з погосподарської книги №10 за 2008-2021 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , в [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із дочкою позивача [PERSON] , який між ними було розірвано рішенням Борщівського районного суду від 18.05.2020. Згідно довідки Мельнице - Подільської селищної ради №468 від 13.05.2021, та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного комісією Мельнице - Подільської селищної ради 13.05.2021, відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , але з листопада 2019 року за вказаною адресою не проживає, а проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Допитана в сдуовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з господарством позивача. Протягом 20 років знає його та членів його родини, в тому числі відповідача, який був чоловіком доньки [PERSON] , та сім`я яких проживала в належному йому будинку. Відповідач у 2018 році переїхав жити у с. Михайлівка, де створив сім`ю з іншою жінкою, що стало причиною розірвання шлюбу між ним та донькою позивача. З того часу у с. Кудринці не проживає. Так як часто спілкується з позивачем та його родиною, відвідує таких за місцем проживання, знає, що [PERSON] до них не навідується, спірне помешкання залищив добровільно, своїх речей у такому не утримує. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше 1 року в будинковолодінні [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальних послуг не сплачує. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачу, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі у виді судового збору. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved