Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування вимог вказав, що 12 грудня 2003 року на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та Димитровською міською радою, він прийняв в строкове платне володіння і користування земельну ділянку з кадастровим номером 1411300000:01:009:0117 площею 0,0276 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та передавалась з метою несільськогосподарського використання під розташування павільйону з технічного обслуговування автомобілів строком на п`ять років. За час дії вказаного договору ним було побудовано нежитлові споруди у вигулі двох павільйонів з технічного обслуговування автомобілів, оглядової ями, навісу та двох підіймачів загальною площею 87,2 кв.м. 19 грудня 2008 року з ним було подовжено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років із доповненням про розташування на означеній земельній ділянці нежитлових споруд. 16 січня 2019 року з ним знов було подовжено договір оренди зазначеної земельної ділянки під розміщення павільйону з технічного обслуговування автомобілів з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі строком до 27.01.2024 року. Згідно технічного паспорта на земельній ділянці по [ADDRESS] наявні будівлі і споруди позначені: літ.А1, літ. Б-1 павільйон, а-1 оглядова яма, В-1 навіс, І, ІІ підіймач, з роком забудови 2007р., які будувались ним власними силами в період з 2006 року по 2007 рік з будівельних матеріалі, які він придбав за власні кошти. За результатами проведення технічного обстеження павільйону з технічного обслуговування автомобілів від 09.01.2020 року визнано можливість надійної та безпечної експлуатації зазначеної нерухомості та відповідно готовності до експлуатації. Згідно інформації відповідача розташований павільон з технічного обслуговування автомобілів згідно плану зонування території м. Мирноград не суперечить містобудівній документації. Згідно договору оренди, який діє з 12.12.2003р. та подовжено до 27.01.2024р. \~земельну ділянку, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, на якій побудований мною павільону з технічного обслуговування автомобілів надавається мені під розміщення павільйону з технічного обслуговування автомобілів з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого вищевказаного павільйону з технічного обслуговування автомобілів відповідно до постанови КМУ №461 від 13.04.2011йому необхідно визнати право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна. Просить суд визнати за ним право власності\~на самочинно\~збудований об`єкт\~нерухомого майна,\~а саме павільон\~з технічного\~обслуговування автомобілів,\~розташований на\~земельній ділянці\~площею 0,0276га,\~кадастровий номер\~1411300000:01:009:0117,\~позначеного згідно\~технічного плану:\~літ.А1,\~літ.\~Б-1\~ павільйон;\~а-1\~ оглядова\~яма;\~В-1\~ навіс;\~І,\~ІІ \~підіймач, загальною площею 87,2 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Мирноградської міської ради до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав відзив, в якому зазначив, що відповідно до п.3 ст.367 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. Відповідно до наданих до позовної заяви документів немає жодного звернення до компетентних державних органів щодо прийняття забудови до експлуатації та оформлення права власності. Мирноградська міська рада не відноситься до особи, яка порушує, оспорює або не визнає права позивача. Рада не є органом, що уповноважений на оформлення та визнання права власності на нерухоме майно. Тому вважає, що з огляду на норми чинного законодавства спір між сторонами відсутній. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Також за рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. Станом на цей час існує законодавчо встановлена форма реалізації права особи, яка здійснила самочинне будівництво, на визнання права власності на зазначене самочинне будівництво та реєстрації права власності на нього. Так згідно п.10 постанови КМУ №461 від 13.04.2011р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» передбачено можливість прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкту у випадку визнання права власності на нього. Відповідно з метою реєстрації декларації (згідно\~додатку №5\~до зазначеної\~постанови) на підставі п.17 цієї постанови необхідно надати інформацію про рішення суду, яким визнано право власності на самочинне збудований об`єкт нерухомості. Тобто звернення до третьої особи по справі, можливо виключно на підставі декларації про готовність\~до експлуатації\~самочинно збудованого\~об`єкта,\~на яке\~визнано право\~власності за\~рішенням суду,\~після позитивного\~рішення суду\~з цього\~питання. В свою чергу згідно ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. За змістом\~ст.83\~ЗК України\~у комунальній\~власності перебувають\~усі землі\~в межах\~населених пунктів,\~крім земельних\~ділянок приватної\~та державної\~власності У справі, що розглядається, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне збудовано майно вбачається, що самочинно збудований об`єкт збудовано без дозвільних документів та на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м.Мирноград, яку представляє відповідна міська рада. Тому саме Мирноградська міська рада є відповідачем за вказаним позовом. Окрім того згідно п.10 постанови ПВССУ від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а аргументи відповідача щодо не визнання його позовних вимог у зв`язку із відсутністю спору та не порушення останнім його прав та інтересів, є безпідставними. Тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Представник третьої особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від 12.12.2003 року, Димитровська міська рада (нині Мирноградська міська рада) передала [PERSON] в оренду строкове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка розташована в [ADDRESS] , із земель запасу житлової і громадської забудови міської ради строком на п`ять років з метою несільськогосподарського використання, під розташування павільйону з технічного обслуговування автомобілів. Орендарю надається право зводити будівлі і споруди, у встановленому законом порядку, проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом використання (а.с. 12-14). Згідно змін та доповнень від 19.12.2008 року до договору оренди земельної ділянки від 12.12.2003 року [PERSON] було продовжено оренду земельної ділянки площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка розташована в [ADDRESS] , строком на десять років (а.с.15). Згідно рішення Мирноградської міської ради № VІІ/56-34 від 16.01.2019, поновлено договір оренди земельної ділянки площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка розташована в [ADDRESS] , укладений з [PERSON] , строком на десять років (а.с.11). Згідно додаткової угоди № 2/1-2019 від 22.01.2019 року про поновлення договору оренди земельної ділянки від 12.12.2003 №б/н (державна реєстрація №159 від 12.12.2003 року) із змінами та доповненнями від 19.12.2008 року, поновлено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2003 №б/н (державна реєстрація №159 від 12.12.2003 року) із змінами та доповненнями від 19.12.2008 року (державна реєстрація 27.01.2009 №040915900011) та 22.01.2019 року викладено договір оренди земельної ділянки у новій редакції. [PERSON] в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка розташована в [ADDRESS] , строком на п`ять років до 27.01.2024 року під розміщення павільйону з технічного обслуговування автомобілів. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07). В п.3 договору оренди земельної ділянки зазначено, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, право власності на які не оформлено відповідно до діючого законодавства (а.с. 16-18). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №53970635 від 25.01.2019 року, [PERSON] в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка розташована в [ADDRESS] , в районі гаражів, строком на п`ять років до 27.01.2024 року (а.с. 19). Згідно технічного паспорту на павільйон з технічного обслуговування автомобілів по [ADDRESS] від 24.06.2019 року, [PERSON] є замовником вказаного технічного паспорту на павільйон з технічного обслуговування автомобілів по [ADDRESS] , який збудований у 2007 році та розміщено на земельній ділянці кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, яка перебуває на праві оренди від 12.12.2003 року, належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудований на земельній ділянці відповідно до цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (а.с.6-10). Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 09.01.2020 року, об`єкт за адресою: [ADDRESS] , містить наступні об`єкти: павільйон літ.А-1, оглядова яма літ.а-1, павільйон літ.Б-1, навіс літ.В-1. Встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації (а.с.20-30). Згідно інформації Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 12.06.2020 року, відповідно до плану зонування території м.Мирнограда затвердженого рішенням Мирноградської міської ради від 12.02.2020 №/VІІ73-39 павільйон з технічного обслуговування автомобілів розташовано в зоні КС-5 (зона технічного об`єктів 5 класу санітарної класифікації), що не суперечить вищезазначеній містобудівній документації (а.с.32). Відповідно до ч.ч.1-3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. Відповідно до ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Таким чином, судом встановлено, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.12.2003 року Димитровська (нині Мирноградська) міська рада передала позивачу [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 0,0276 га, кадастровий номер 1411300000:01:009:0117, в [ADDRESS] із земель запасу житлової і громадської забудови міської ради строком на п`ять років з метою несільськогосподарського використання під розташування павільйону з технічного обслуговування автомобілів. Також орендарю було надано право зводити будівлі і споруди у встановленому законом порядку. На вказаній земельній ділянці позивач у 2007 році збудував павільйон з технічного обслуговування автомобілів відповідно до цільового призначення земельної ділянки, але без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, що підтверджується відповідним технічним паспортом на павільйон. Тобто відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України збудований павільйон з технічного обслуговування автомобілів є самочинним будівництвом, оскільки збудований без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту. Проведеним технічним обстеженням встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації збудованого павільйону. 19.12.2008 року сторонами було подовжено договір оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 10 років та 22.01.2019 року сторонами було подовжено договір оренди зазначеної земельної ділянки під розміщення павільйону з технічного обслуговування автомобілів ще на 5 років до 27.01.2024 року з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. При цьому в укладеному між стонами 22.01.2019 року в новій редакції договору оренди земельної ділянки зазначено, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, право власності на які не оформлено відповідно до діючого законодавства. Таким чином, суд вважає, що відповідачем вже після здійснення позивачем самочинного будівництва павільйону з технічного обслуговування автомобілів було фактично у встановленому порядку надано в оренду земельну ділянку на новий термін під уже збудоване нерухоме майно, що відповідає умовам, передбаченим ч.3 ст.376 для визнання судом права власності позивача на самочинно збудоване нерухоме майно. У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд не приймає заперечення відповідача проти позовних вимог, зазначені у відзиві, оскільки вони не ґрунтуються на законі, зокрема, земельна ділянка, на якій розташовано збудоване позивачем нерухоме майно, перебуває у комунальній власності Мирноградської міської ради, тому саме до Мирноградської міської ради позивачем правомірно пред`явлено позов. На підставі\~ст.ст.328,\~376\~ЦК України,\~ст.83\~ЗК України,\~

Outcome: approved