Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та на утримання дружини в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.06.2013 року сторонами уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначає, що відповідач не має можливості забезпечувати повноцінно дітей, оскільки попередня дружина стягує аліменти за рішення суду та просить додаткових коштів на утримання дитини. Разом з тим зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід, але достатній для того щоб забезпечувати спільних дітей. Тому, для захисту інтересів своїх малолітніх дітей та їх матеріального забезпечення, а також для встановлення рівних умов з матеріального забезпечення всіх дітей відповідача, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, позивач вказує, що на даний час знаходиться у відпустці по догляду молодшої дитиною трирічного віку. При цьому зазначає, що заробітну плату або інші види доходу не отримує, тому остання змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просила справу розглядати за її відсутності, та зазначила що позивні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільними. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позивні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 468 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 червня 2013 року). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 січня 2014 року), та [PERSON] , [INFO] (копіясвідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 січня 2019 року). Відповідно до зазначених свідоцтв про народження батьками малолітніх дітей є [PERSON] та [PERSON] . За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживають за однією адресою, при цьому відповідач не має можливості повноцінно утримувати спільних дітей, хоча має до того матеріальну можливість. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї матеріали справи не містять. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідно відмітити, що позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/8 частини на кожну дитину, в той час як відповідач по справі є працездатною особою, має законодавчо встановлений обов`язок надавати матеріальну допомогу спільним дітям, обставин, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача надавати таку допомогу не встановлено, даних про наявність інших утриманців не надано відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу, до досягнення найстаршої дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 05.07.2021 року. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інших аліментних зобов`язань суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. Згідно позовної заяви, позивач [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці, має двох малолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи те, що позивачка на даний час не має можливості працювати, те, що відповідач є працездатною людиною, враховуючи, що будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів на дружину, відповідачем суду не надано; те, що у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років; суд вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання позивача [PERSON] до досягнення дитини - [PERSON] , [INFO] , трьох років, у розмірі 1/8 частини усіх доходів відповідача не буде надмірним для останнього. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved