Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що 01.06.2001 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Майнового спору та спору щодо виховання дитини не має. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини того, що вони не зійшлися характерами, в зв"язку із чим просить винести рішення про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 01 червня 2001 року між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 75 та видано свідоцтво про одруження серії І-НО № 123178 (а.с. 17). Судом також встановлено, що від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 251772, яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області 04.10.2001р., актовий запис № 214 від 04.10.2001 р. (а.с. 6). Позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини в межах даної позовної заяви не заявлено. Майновий спір в межах даної позовної заяви відсутній. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За заявою позивача ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.08.2016 року подружжю надавався строк на примирення - 1 місяць, після чого сторони в судове засідання не з"явилися, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved