Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.02.2018 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить зобов'язати відповідача Сихівський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт з транспортного засобу марки «ВАЗ 21033», 1981 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова - [NUMBER], що належить йому. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21033», 1981 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова - [NUMBER]. Даний транспортний засіб був переданий ним по довіреності в 1997 році. В 2016 році особа, якій він передав автомобіль за довіреністю, хотіла передати його іншій особі, проте з'ясувалось, що на автомобіль накладено обтяження на проведення реєстраційних дій (арешт). В грудні 2017 року йому надано відповідь Сихівського ВДВС м.Львів про те, що на автомобіль накладений арешт постановою ВДВС Галицького РУЮ 30.12.2002 року. Однак зазначає, що до грудня 2017 року він ніколи не отримував жодних документів чи повідомлень про те, що на його автомобіль накладено вказаний арешт. Окрім цього, з даного листа вбачається, що у Галицькому ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з нього коштів, однак детальна інформація відсутня у зв'язку із терміном зберігання завершених виконавчих проваджень. Додатково зазначає, що на даний час у нього відсутні невиконані зобов'язання перед будь-якими фізичними особами, юридичними особами чи державою. З врахуванням наведеного, наявність арешту на його транспортний засіб, при відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо нього, порушує його право на користування та розпорядження транспортним засобом на власний розсуд. Ухвалою від 14.02.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України даний спір є малозначним. Позивач в судове засідання не з'явився, 13.04.2018 р. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимог підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку представника відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21033», 1981 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова - [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до листа Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області №22504 від 01.12.2016 р., згідно алфавітних показчиків 2002 р. у Галицькому РУЮ перебувало виконавче провадження щодо стягнення із [PERSON] коштів на користь держави. Більш детальної інформації не надано, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки, згідно із п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 р. Окрім цього, у вказаному листі зазначено норму законодавства, якою передбачено перелік підстав зняття виконавцем арешту, а також за рішенням суду (а.с.5, 6). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Оскільки арешт майна [PERSON] - транспортного засобу марки «ВАЗ 21033», 1981 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова - [NUMBER], в межах виконавчого провадження був застосований з метою забезпечення примусового виконання виконавчого документа, однак вказане виконавче провадження щодо [PERSON] на даний час завершене та знищене, та з врахуванням того, що відповідачем не надано доказів підставності такого арешту на даний час, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved