Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.11.2017 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з [PERSON] перебувала з 29.10.2010 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюб розірвано за рішенням суду від 12.08.2013 року. Також, в судовому порядку вирішено питання стягнення аліментів. У теперішній час відповідач перебуває у розшуку через злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина. Дитина мешкає разом із позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, батько вже більше п'яти років долею дитини не цікавиться, не відвідує дитину, батьківські обов'язки не виконує, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] ( довіреність від 28.08.2017 року, дійсна до 28.08.2020 року) подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою (за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 13.12.2017 р.) , судова повістка повернулася до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання ; заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Служба усправах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - Сіліч В.В. (довіреність №01-04/598 від 16.05.2017 року, дійсна до 31.12.2018 року ) - в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності , проти позову не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2010 року (а.с.10). Шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 12.08.2013 року(а.с.12). Рішення набрало законної сили 28.08.2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.11), на утримання якого за рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.08.2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше одного неоподаткованого прибутковим податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 04.08.2011 року до 30.05.2029 року (а.а.13). У зв'язку зі злістним ухиленням від сплати аліментів за поданням державного виконавця ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2013 року [PERSON] оголошено у розшук (а.с.14). Згідно відповіді Дзержинського ВДВС м.Кривий Ріг №22282 від 28.09.2017 року виконавче провадження зупинено до розшуку боржника, у зв'язку з чим неможливо надати довідку-розрахунок щодо заборгованості по аліментах (а.с.21). Позивачем 31.01.2018 року на ім'я начальника Дзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву щодо встановлення місцезнаходження колишнього чоловіка [PERSON] [INFO] (а.с.28). Частинами 7,8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки №07 від 25.09.2017 року малолітній [PERSON] мешкає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідач участі у вихованні дитини не приймає: протягом відвідування дитиною дошкільного навчального закладу з 2013 року по 2017 рік працівники закладу жодного разу відповідача не бачили (а.с.18); батьківські збори КЗШ№130 відвідує матір дитини, зі слів бабусі - батько більше п'яти років вихованням сина не цікавиться (а.с.19); участі в оздоровленні та лікуванні дитини не приймає (а.с.20). Будучи присутнім у Службі у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у зв'язку з вирішенням питання доцільності позбавлення батьківських прав, відповідач [PERSON] подав заяву, в якій не заперечував проти позбавлення батьківських прав стосовно свого сина [PERSON]; зазначив, що з колишньою дружиною не спілкується після розлучення, у теперішній час має іншу сім'ю (а.с.35). Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради 09.01.2018 року дійшла висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.36). З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позовом підлягає задовленню - позивачем надано докази ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків: батько дитини не цікавиться життям та здоров'ям дитини, її духовним та фізичним розвитком; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, предметами необхідними для розвитку дитини, медичним доглядом, зовсім не спілкуються з дитиною та не виявляє бажання до спілкування; не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини - тобто не виконує жодного з батьківських обов'язків щодо виховання дитини; в судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдуже ставлення до інтересів дитини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved