Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Безруківська сільська рада Дергачівського району Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Безруківської сільської ради народних депутатів від 19.12.1989 року, жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] (її бабусі). Свідоцтво видане на підставі рішення Дергачівської районної ради народних депутатів № 402 від 19.12.1989 року. Свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок 29.12.1989 року зареєстроване в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації « Інвентаризатор» в реєстрову книгу № 5 під реєстровим № 662. [PERSON] (її бабуся) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 06.11.2015 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 15. За життя її бабуся [PERSON] склала заповіт від 28.11.2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради за реєстровим № 97 від 28.11.1989 року, яким заповіла все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що за законом вона буде мати право - своїм онукам [PERSON] (її рідному братові), [PERSON] (її двоюрідній сестрі) та їй - [PERSON] - позивачу у справі, в рівних частинах. Після смерті бабусі вона - позивач у справі - та її брат - відповідач у справі [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу з заявою (кожен зі своєю), в якій вона зазначила, що спадщину після померлої [PERSON] - приймає та зазначила, що після надання всіх необхідних документів просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дана заява засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В. 23.07.2015 року за реєстровим № 2336. Вона вважала, що цієї заяви достатньо для прийняття спадщини і після цього в жовтні 2015 року разом з братом [PERSON] пішли до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус повідомила їм, що строк для подачі заяви ними пропущений і може бути поновлений лише рішенням суду, враховуючи поважність причин пропуску строку. Брату [PERSON] подавати заяву про поновлення строку для прийняття спадщини через суд не потрібно, так як він був та є зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавцем. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні даним, викладеним в позовній заяві. Доповнила, що після смерті [PERSON] вона, скориставшись своїм правом, звернулась до Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця, де їй повідомили, що для прийняття спадщини необхідно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але вона вже зверталась до нотаріуса і так розуміла, що цього вже достатньо. Тобто вона, являючись юридично неосвідченою особою, не знаючи та не розуміючи порядку оформлення спадщини, в установлений строк 23.07.2015 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою, в якій зазначила, що спадщину після померлої [PERSON] приймає та зазначила, що після надання всіх необхідних документів просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Враховуючи свою юридичну неграмотність, вона вважала, що виконала всі необхідні дії для прийняття спадщини та не розуміла, що порушила порядок звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що звертаючись як до Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області - в її розумінні за місцем відкриття спадщини, так і до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, вона висловила своє бажання на прийняття спадщини, жодним чином не відмовляючись від неї, а тому вважає, що невизнання нею закону не може бути перешкодою для прийняття нею спадщини за заповітом, оскільки за життя її бабуся [PERSON] висловила своє бажання в заповіті та заповіла все своє майно сторонам у справі в рівних частинах. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини вона, вважаючи, що виконала всі необхідні дії, в жовтні 2015 року звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначила, що пропущений нею строк для звернення із заявою про прийняття спадщини складає лише 12 днів. Відповідач у справі [PERSON] жодним чином не заперечує проти її права на спадкування та надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, який пропущений з поважних причин. Відповідач [PERSON] всіляким способом намагається усунути її від права на спадкування за заповітом, тим самим намагається збільшити свою частку в спадковому майні. Про це свідчить, зокрема, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10.05.2016 року справа № 619/5417/15-ц (н.п.2/619/336/16) за позовом [PERSON] до неї - [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування, яким [PERSON] відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 23.05.2016 року . Крім того, не полишаючи свого бажання усунути її від спадщини, [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до неї та [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за заповітом, справа № 619/2512/16-ц (н.п.2/619/1414/16). Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21.12.2016 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням по даній цивільній справі за її позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, дії відповідача [PERSON] свідчать про спроби всіляким способом усунути її від права на частину спадкового майна, яке їй заповіла бабуся [PERSON], висловивши своє бажання у заповіті. Вважає, що протягом шестимісячного строку вона виявила своє бажання на прийняття спадщини за заповітом, який за життя склала її бабуся [PERSON], виклавши своє бажання в заповіті, яким заповіла все своє майно сторонам по справі в рівних частинах. Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінено і не скасовано. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що позивач, як і він, а також [PERSON], має право на частину спадкового майна після смерті їх бабусі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позов є необґрунтованим. Вона повністю здійснювала догляд за померлою. [PERSON] мала достатньо часу своєчасно подати заяву до нотаріальної контори. Відповідач [PERSON] в судове засідання 23.01.2017 не з'явилась, згідно заяви просить справу розглядати без її присутності, що суд вважає за можливе. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим (повторно) відділом РАЦС Дергачівського РУЮ Харківської обл. 06.11.2015 року актовий запис №15 (а.с. 10) На час відкриття спадщини остання проживала в спадковому будинку, що належав їй на праві приватної власності. Таким чином, 07.04.2015 відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] і з цієї дати почався перебіг шестимісячного строку. Встановлено, що [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28.11.2013 року за № 97 секретарем Безруківської сільської ради Дергачівського району, який не змінено та не скасовано. Цим заповітом вона заповіла усе своє майно своїм онукам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях кожному. До правовідносин, що виникли, повинні застосовуватись норми ЦК України в редакції 2004 року і вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5 (далі Порядок). Згідно розділу II глави 10-ї Порядку: П.2 П.П. 2.1. спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно відповіді приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Смоляної В.В. (№906/01-16 від 24.11.2016 р.) вона на підставі заяви про прийняття спадщини, яка 22 вересня 2015 року надійшла від [PERSON], завела спадкову справу № 98/2015. В цьому ж листі маються відомості про звернення до нотаріуса і відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] в колі спадкоємців нотаріусом не згадується, оскільки заяву про прийняття спадщини у передбаченому порядку вона не подавала. Стосовно заяви, на яку посилається [PERSON] в своєму позові, а саме 23.07.2015 р. за № 2336, приватний нотаріус Кравченко С.В. встановила особу [PERSON] та засвідчила справжність її підпису на заяві, в якій остання вказала, що спадщину вона приймає. Вказує, що ця заява сама по собі не являється юридичною дією, що свідчить про прийняття спадщини, оскільки нотаріус, що вчиняє дії в іншому нотаріальному окрузі (не за місцем відкриття спадщини), вправі засвідчити лише справжність підпису на заяві. Приватний нотаріус Кравченко С.В. в своєму листі (а. с. 69) повідомила, що згідно п.п.6.1, 6.2. глави 7 розділу II Порядку нотаріус, засвідчуючи справжність підпису на документах, які не суперечать законові, не посвідчує при цьому факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. Нотаріус також повідомила, що вона роз'яснила [PERSON] про необхідність передати заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дати смерті [PERSON] Зазначає, що такий обов'язок покладено на нотаріуса п.3 п.п. 3.2. Порядку, а саме: - щоб не допустити пропуску строку для прийняття спадщини, нотаріус зобов'язаний роз'яснювати спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї у порядку і строки, передбачені законом. Таким чином, заява про прийняття спадщини, на яку посилається [PERSON], юридичного значення не має. Тоді як заява, подана до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, у порядку і строки, встановлені законом, являється дією, спрямованою на перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і є спадковим правонаступництвом . Як встановлено, заява оформлена 23.07.2015 року, в той час, як перебіг строку на її подачу за місцем відкриття спадщини тривав до 07.10.2015 р. Позивач мала достатньо часу своєчасно подати заяву нотаріусу, як особисто так і надіслати поштою. В судовому засіданні позивач пояснила суду, що в період перебігу шестимісячного строку вона не мала якихось тяжких хвороб, пов'язаних з перебуванням у лікарні, не перебувала у відрядженнях, не виїздила за межі Харківської області. Пояснити свою пасивну поведінку стосовно прийняття спадщини [PERSON] суду не змогла. Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Правила ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути застосовані, якщо: 1)у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486 цс15. Позивач не надала суду доказів, що причиною пропуску строку явилась якась суттєва об'єктивна, непереборна обставина, що перешкодила їй своєчасно реалізувати право на прийняття спадщини. Зазначила, що офіційна заява про прийняття спадщини повинна містити відомості, кому саме вона адресована, в той час як у заяві позивачки від 23.07.2015 року №2336 адресатом вказана невизначена особа - «за місцем вимоги», а тому не можна беззаперечно стверджувати, що заява адресована нотаріусу за місцем відкриття спадщини (а.с.7). В позовній заяві (а.с. 2- 4) позивач вказує, що в жовтні 2015 року вона звернулась до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори, який виявив пропуск строку і рекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Тоді, як в судовому засіданні 01.12.2016 року позивач надала зовсім інші пояснення, а саме, що вона зверталась з заявою від 23.07.2016 року спочатку до Безруківської сільської ради Дергачівського району, а згодом до приватного нотаріуса Смоляної В.В., причому точної дати звернення пояснити суду не змогла. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження її звернень до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні 01.12.2016 року суд запропонував позивачці надати докази про те, що остання дійсно зверталась до нотаріуса і в який період часу. 06.12.2016 року в судовому засіданні [PERSON] надала суду інформаційний лист приватного нотаріуса Смоляної В.В. №923/01-16 від 01.12.2016 року, адресований позивачці, в якому нотаріус роз'яснює їй вимоги закону про строки і порядок прийняття спадщини, але не підтверджує, що [PERSON] будь -коли і в будь -який спосіб зверталась з приводу волевиявлення відносно спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] Заяву про прийняття спадщини №2336 від 23.07.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Кравченко С.В. позивач тримала і продовжує тримати у себе, а тому така пасивна поведінка свідчить про небажання вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини в строки і порядку, передбаченому законом. Припущення позивача, що вчинені нею дії є достатніми для прийняття спадщини, не є підставою для задоволення позову, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Представник Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області - третьої особи у справі, в поданій до суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову, розгляд справи по суті просив проводити у відсутність представника сільської ради, що суд вважає за можливе. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В. - третя особа у справі, у судове засідання не з'явилась, згідно заяви просить справу розглядати без її участі. що суд вважає за можливе. Позов не визнає. Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до вимог ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Згідно п.24 вищевказаної постанови суди відкривають провадження в такій справі у раз, а також у разі відсутності інших спадкоємців, які б могли дати таку письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2012 № 6-47/0/9-12 до позовів спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини застосовуються правила статті 114 Цивільного процесуального кодексу України. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Відповідно до статті 66 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. На позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна.» Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Безруківської сільської ради народних депутатів від 19.12.1989 року жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], належить [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення Дергачівської районної ради народних депутатів № 402 від 19.12.1989 року та 29.12.1989 року, зареєстроване в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації « Інвентаризатор» в реєстрову книгу № 5 під реєстровим № 662. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 06.11.2015 року виконавчим комітетом Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 15. За життя [PERSON] склала заповіт від 28.11.2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради за реєстровим № 97 від 28.11.1989 року, яким заповіла все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що за законом вона буде мати право - своїм онукам: [PERSON] - відповідачу у справі, [PERSON] - відповідачу у справі та [PERSON] - позивачу у справі, в рівних частинах. Після смерті [PERSON] позивач у справі та відповідач у справі [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу з заявою (кожен зі своєю), в якій зазначено, що спадщину після померлої [PERSON] приймають та просили видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Підпис [PERSON] на заяві засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В. 23.07.2015 року за реєстровим № 2336. Позивач вважала, що цієї заяви достатньо для прийняття спадщини і після цього в жовтні 2015 року разом з братом [PERSON] вони звернулись за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтвердив відповідач, але позивачеві було відмовлено у зв»язку з тим, що нею було пропущено строк для подачі заяви для прийняття спадщини, який може бути поновлений лише рішенням суду, враховуючи поважність причин пропуску строку. В 6-місячний строк строк позивач зверталась також в Безруківську сільську Раду, розуміючи, що вона є місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у п.24 зазначає, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, причому акцентує на тому, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначена правова позиція міститься також і у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» Таким чином, суд знаходить, що у позивача мали місце об»єктивні труднощі у питанні оформлення спадщини внаслідок її необізнаності з даного питання, поскільки нею була подана заява, в її розумінні, про прийняття спадщини, але вона, будучи особою, яка не має юридичних знань в частині відмінності заяви, поданої приватному нотаріусу Кравченко С.В. від заяви, яка подається за місцем відкриття спадщини, була впевнена в правильності та достатності своїх дій по прийняттю спадщини. Отже, суд вважає, що причини пропуску строку є поважними. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved