Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~звернувся \~до суду\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] \~про визначення\~порядку користування\~квартирою та\~просив суд\~встановити порядок\~користування спільною\~власністю сторін,\~а саме\~квартирою[ADDRESS] , відповідно до якого виділити у користування [PERSON] кімнату №4 площею 17,0 кв.м. з балконом площею 0,87 кв.м., а [PERSON] кімнату №5 площею 8,1 кв.м. та кімнату № [NUMBER] площею 12,4 кв.м. з лоджією площею 1,95 кв.м, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні, комори. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі Рішення Хортицького\~районного суду\~ м.\~Запоріжжя від\~04.06.2019\~у справі\~№337/1234/18\~ на\~праві власності\~належить \~1/2\~частина квартири\~ [ADDRESS] . Інша 1/2 частка належить [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат: кімната № 4 площею 17,0 кв.м., кімната №5 площею 8,1 кв.м., кімната №8 площею\~12,4 кв.м. Загальна площа квартири складає 64,92 кв.м., житлова площа спірної квартири складає 37,5 кв.м. З урахуванням рівних часток співвласників, на кожного припадає по 18,75 кв.м. жилої площі квартири. У зв`язку з тим, що співвласник квартири відмовляється добровільно визначити порядок користування квартирою, він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 13.04.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, так як позивач не надає грошові кошти на ремонтні роботи в квартирі. Позивач та відповідач є чужими людьми одне одному, разом проживати в одній квартирі не можуть. Спільна квартира розташована в багатоквартирному будинку, тому як об`єкт нерухомості має ознаки неподільної речі, оскільки облаштування двох входів в ізольовану квартиру, а також виділення кожному із співвласників окремих підсобних та побутових приміщень, виходячи з того, що у квартирі немає двох кухонь, туалетів, ванних кімнат та інших допоміжних приміщень, неможливо. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2020р. по справі призначено судову будівельно- технічну експертизу. 06.08.2020 р. на адресу суду надійшов висновок експерта № 2688 від 04.08.2020 р. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи і ухвалою суду від 25.08.2020 року провадження по справі було поновлено. Ухвалою суду від 30.11.2020 року підготовче судове засідання по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 10.02.2021 року позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причину відсутності\~суду не\~повідомила,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином.\~Повідомлень щодо\~поважності причин\~її відсутності,\~заяви про\~слухання справи\~за її\~відсутністю до\~суду не\~надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Вивчивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , в рівних долях, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2019 р. Відповідно до\~Технічного паспорту\~спірна квартира\~має загальну\~площу 64,92\~кв.м.,\~жилою площею\~37,5\~кв.м.,\~складається з\~трьох ізольованих кімнат,кімната №4 площею 17,0 кв.м. з балконом площею 0,87 кв.м., кімната №5 площею 8,1 кв.м.,кімната №8 площею 12,4 кв.м. з лоджією площею 1,95 кв.м.,має кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор,комору. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 18,75 кв.м. жилої площі. У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. Згідно з висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» від 04 серпня 2020 року №2688 експертом запропоновано один варіант порядку користування квартирою [ADDRESS] з відступом від часток співвласників. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визначити порядок користування спірною квартирою відповідно до варіанту № І висновку експерта від 04 серпня 2020 року. Зазначений варіант визначення порядку користування спірною квартирою вирішує спір та враховує баланс інтересів кожного зі співвласників. Сторони мають право на користування квартирою відповідно до своїх часток, однак сторони мають спірні відносини щодо користування квартирою. Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.1ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири. Спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною частковою власністю. Враховуючи, наявність спірних відносин між сторонами щодо користування квартирою, а також те, що кімната, площею 17,0 кв.м. є ізольованою, суд вважає можливим виділити позивачу у користування вказану кімнату. При цьому право власності відповідача не порушується, так як вищезазначена кімната не виділяється позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі. Відповідно до Правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року, яка також підтверджена у Постанові Верховного суду від 03.10.2018р. по справі №363/928/16-ц зводиться до наступного: У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири,а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується посилань відповідача стосовно того, що позивач не несе витрати на утримання та ремонт квартири, виїхав в інше місце проживання, то суд не приймає їх до уваги, оскільки дані твердження не стосуються розгляду даної справи. Виходячи з наведеного, враховуючи ту обставину, що питання про встановлення порядку користування жилим приміщенням мирним шляхом сторонами не вирішено, між сторонами існують спірні відносини, суд дійшов висновку про те, що оскільки виділ квартири кожному власнику в натурі неможливий, а встановлення порядку користування квартирою не порушує права власності кожного з власників так як вищезазначена кімната не виділяється позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі, та є єдиним вирішенням виниклої між сторонами спірної ситуації, встановлення порядку, при якому позивачу у користування буде виділено кімнату площею 17,0 кв.м. з балконом площею 0,87 кв.м., а [PERSON] кімнату площею 8,1 кв.м. та кімнату площею 12,4 кв.м. з лоджією площею 1,95 кв.м., не буде порушувати та обмежувати прав відповідача і встановлений порядок користування не погіршить умови проживання в спірній квартирі, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими і є такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки, судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на проведення судово-будівельної технічної експертизи у розмірі 7000,00 грн.,що підтверджується рахунком №1255 від 15.06.2020 року. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як передбачено\~ст. 15 ЦПК України\~- учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України), та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1\~ст. 133 ЦПК України). Приписами ч. 1\~ст. 26 Закону України від 05.07.2012 року за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Під час розгляду справи в суді представництво інтересів позивача здійснював адвокат Прядко Д.В. на підставі Договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 року (а.с.105). Вартість таких послуг становить 3400 грн.00коп., які сплатив позивач, що підтверджується квитанцією №11 від 20.01.2020 р., квитанцією №12 від 19.02.2020 р., квитанцією №17 від 15.09.2020р. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400 грн. 00 коп. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог . На підставі викладеного,

Outcome: approved