Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 10.01.1992 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований ОЗАГС адміністрації міста Кемерово Кемеровської області, від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що під час подружнього життя у них виникали різного роду конфлікти. Протягом тривалого часу, а саме з 1999 року проживають окремо, не підтримують жодних подружніх відносин.. Шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явився, подав суду клопотання про розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечив щодо постановлення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Суд, під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду від 07.11.2016 року суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду , а саме доручено компетентному суду Російської Федерації виконати ряд процесуальних дій щодо [PERSON], яка проживає за адресою: Російська Федерація, область Кемеровська, [ADDRESS],однак, до суду не надійшли в порядку конвенції матеріали, на виконання на території Російської Федерації доручення про вручення документів та виконання окремих процесуальних дій відносно [PERSON]. Відповідно до\~ст.169 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~ При таких обставинах суд розглянув справу у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечив позивач. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виниклі між сторонами правовідносини з іноземним елементом, регулюються ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст. 58 Закону України « Про міжнародне приватне право» вбачається, що шлюб між громадянином України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави , є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до статті 1\~\~«Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року громадяни кожної із держав-учасниць цієї Конвенції, а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. \~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.27 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони і при цьому обидва з подружжя мають те саме громадянство, їхні\~\~особисті\~\~і\~\~майнові\~\~правовідносини\~\~визначаються\~\~за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є. \~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» у справах\~\~ про\~\~розірвання\~\~шлюбу\~\~застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших закладів кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони. Згідно з ч 1\~ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно з ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.01.1992 року ОЗАГС адміністрації міста Кемерово Кемеровської області Російська Федерація, актовий запис № 20 (а/с 4). З 1999 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я «Гавриляк» остаточно розпалась і зберегти її неможливо, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За таких обставин суд вважає, що позивачем надано суду докази, які свідчать про те, що їх із відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим. Відтак, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved