Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі і у них народився син [PERSON], [INFO]. 05.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. На час винесення рішення відповідач не працював, тому і було вирішено стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. На даний час відповідач офіційно працевлаштувався, отримує стабільну заробітну плату і коштів, які стягуються на утримання дитини. В зв'язку з цим просить суд стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], 2011 року народження в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки в судове засідання не повідомив. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, чого позивач і не заперечує. При цьому відповідно до ст.182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з п.23 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В підтвердження позовних вимог в матеріалах справи є: копія довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з якої вбачається, що син знаходиться на утриманні матері ( а.с.3), копія свідоцтва про народження ( а.с.4), де відповідач вказаний батьком дитини, згідно рішення Красноградського районного суду від 25.08.2017 року ( а.с.7) було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., в рішенні було вказано, що відповідач не працює. Позивачка в позовній заяві зазначає, що на даний час змінилося матеріальне становище відповідача та батька дитини, він офіційно працевлаштувався та має стабільну заробітну плату. Відповідач цього факту не спростував, тому суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, щорозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка як одержувач довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, що на даний час аліменти стягуються на малолітню дитину, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2016 роком і в 2017 році, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування, і коштів в 400 грн. щомісячно катастрофічно не вистачає на утримання дитни. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved