Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», на виконання своїх зобов`язань, надало відповідачу послуги з централізованого опалення, але він неналежно виконує свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, має заборгованість. Дані обставини є підставою для стягнення боргу у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 в розмірі 33273,58 грн., інфляційні втрати - 3123,13 грн., 3% річних - 1803,96 грн., а всього 38200,67 грн. та сплачений судовий збір 2270,00 грн. Процесуальні дії у справі. 25.02.2021 позовна заява надійшла до суду. 15.03.2021 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. 15.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання: -представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити; -відповідач викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався. Крім того, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за місцем проживання відповідача. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Позивач не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] і споживачем послуг, які надає позивач, але вчасно оплату за надані послуги не здійснює. Сума заборгованості за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 становить 33273,58 грн. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 3123,13 грн та 3% річних у розмірі 1803,96 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує покладені законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги у повному обсязі не здійснює, своїми неправомірними діями завдав позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості в вищезазначеному розмірі, індексу інфляції та трьох відсотків річних. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved