Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМГ Миронівське» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від виконання обовязків. Вказала, що з 2007 року вона працює на посаді завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «АМГ Миронівське». 03.04.2018 відповідачем було винесено наказ №23 від 03.04.2018 «Про відсторонення від роботи [PERSON]В.» відповідно до якого її відсторонено від роботи з 03.04.2018 за невиконання обовязків, що заподіяло значну матеріальну шкоду підприємству, на час розслідування кримінального провадження. Підставою цього став Акт виявлення нестачі паливно-мастильних матеріалів від 27.03.2018. Вказаний наказ позивач вважає таким, що не відповідає вимогам закону та порушує її конституційне право на працю і отримання винагороди, оскільки за квітень 2018 року заробітна плата їй не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач зазначила, що відповідач звернувся до [PERSON] із заявою про вчинення крадіжки паливно-мастильних матеріалів, яка зареєстрована в ЄРДР, тобто вказаний факт розслідується слідчим органом [PERSON] Своєї провини позивач не визнає, оскільки крадіжки не вчиняла. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду із вказаним позовом і просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №23 від 03.04.2018 «Про відсторонення від роботи [PERSON]В.», зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу і стягнути із відповідача на її користь судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок. Позивач [PERSON] подала до суду письмове клопотання вх.№2684 від 23.04.2018 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем ТОВ «АМГ Миронівське» надано суду письмове заперечення вх.№3724 від 29.05.2018 за підписом директора ТОВ «АМГ Миронівське», в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки через неодноразові скарги водіїв, які працюють в ТОВ «АМГ Миронівське» та зафіксовані на відеокамерах дії позивача разом із завідуючим гаражем [PERSON] відносно палива на паливно-мастильному складі, було проведено замір на предмет залишку мастильних матеріалів (дизельного палива) та бензину А-92. За результатами заміру був складений акт заміру мастильних матеріалів на АЗС ТОВ «АМГ Миронівське» і на підставі нього проведена документальна перевірка станом на 16.03.2018. За результатами документальної перевірки була складена довідка. Відповідно до акту заміру паливно-мастильних матеріалів на довідки від 16.03.2018 був складений акт нестачі. Нестача дизельного палива на АЗС ТОВ «АМГ Миронівське» становить 2290 літрів. Позивача було ознайомлено з вказаним актом та відібрані письмові пояснення, в яких вона заявила, що дійсно викрадала дизельне паливо, оскільки в неї хвора дитина. У звязку з нестачею пального підприємство змушене було звернутися до правоохоронних органів, заяву внесено до ЄРДР та на сьогоднішній день ведеться слідство. Позивача було відсторонено від роботи на час розслідування кримінального провадження на підставі наказу №23-В від 03 квітня 2018 року. Посилання позивача на ст.154 КПК України є недоречним, оскільки вказана стаття стосується виключно дій слідчого стосовно відсторонення від посади. Позивач не є посадовою особою і від посади її не відстороняли, а лише відсторонили від роботи. В задоволенні позову відповідач просить відмовити. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням сторін. Судом розглянуто справу у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2018 встановлено, що 30.03.2018 на підставі заяви ТОВ «АМГ Миронівське» про крадіжку дизельного палива в розмірі однієї тонни на суму 25000 гривень протягом 2017-2018 років завідуючою складом ПММ ТОВ «АМГ Миронівське» с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області [PERSON], відкрито кримінальне провадження №12018020370000095 за ч.1 ст.185 КК України. Із копії акта заміру паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо та бензин А-92) на АЗС ТОВ «АМГ Миронівське» від 16.03.2018 встановлено, що начальником відділу служби безпеки [PERSON] в присутності завідуючого АТП [PERSON], заступника директора з безпеки [PERSON] та завідуючого складом ГСМ [PERSON] було проведено замір на предмет залишку мастильних матеріалів в чанах на АЗС ТОВ «АМГ Миронівське», загальний залишок дизельного палива становить 37169 літрів, бензину А 92 5300 літрів. Із копії довідки ТОВ «АМГ Миронівське» встановлено, що станом на 16.03.2018 на паливно-мастильному складі рахувалося дизельне паливо в обємі 37343 літра, яке належить ТОВ «АМГ Миронівське» та 2116 літрів дизельного палива, яке належить ТОВ «Агролендпак», всього 39459 літрів дизельного палива. Із копії акта від 27.03.2018 встановлено, що відповідно до довідки від 16.03.2018 на паливно-мастильному складі має бути дизельного палива обємом 39459 літрів. Нестача паливо-мастильних матеріалів дизельного палива на АЗС ТОВ «АМГ Миронівське» становить 2290 літрів. Із копії повідомлення про скоєння злочину від 29.03.2018 встановлено, що директор ТОВ «АМГ Миронівське» [PERSON] звернувся до [PERSON] Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] завідуючу складом ПММ, яка протягом 2017-2018 років скоїла крадіжку дизельного палива в кількості однієї тони , балансова вартість якого станом на 29.03.20189 складає 25000 гривень. Із копії наказу №23-В від 03.04.2018 встановлено, що [PERSON], завідуючу складом паливно-мастильних матеріалів, відсторонено від роботи з 03.04.2018 за невиконання обовязків, що заподіяло значну матеріальну шкоду підприємству, на час розслідування кримінального провадження. Підстава акт виявлення нестачі паливно-мастильних матеріалів від 27.03.2018. Із довідки ТОВ «АМГ Миронівське» №71 від 29.05.2018 встановлено, що [PERSON] є працівником ТОВ «АМГ Миронівське». Заробітня плата щомісячно становить 3800 гривень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу. Судом встановлено, що 03.04.2018 відповідачем видано наказ №23 «Про відсторонення від роботи [PERSON]В.» відповідно до якого позивача відсторонено від роботи з 03.04.2018 за невиконання обовязків, що заподіяло значну матеріальну шкоду підприємству, на час розслідування кримінального провадження. Вказаний наказ винесено із порушенням вимог ст.46 КЗпП України, якою не передбачено такої підстави для відсторонення від роботи як невиконання обовязків працівником. Тому, враховуючи зазначені обставини, суд має підстави визнати незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «АМГ Миронівське» «Про відсторонення від роботи [PERSON]В.» №23 від 03.04.2018, яким позивача відсторонено від роботи з 03 квітня 2018 року та яким порушено право позивача на працю. Заперечення відповідача та надані ним докази не спростовують доводів позивача, а також не підтверджують правомірності наказу №23 від 03.04.2018. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення, зокрема, про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами та доповненнями), визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня зарплата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці. Враховуючи вказані обставини, суд має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів за час вимушеного прогулу [PERSON] Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 704 (сімсот чотири) гривень 80 (вісімдесят) копійок. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.43 Конституції України, ст.ст.46, 232, 235 КЗпП України.

Outcome: approved