Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~ Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) - Державного акта на право приватної власності на землю виданого громадянину України від 20 квітня 1998 року, серія ДП, б\\н, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 168, виданого на підставі рішення Миколаївськоїх селищної Ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року та від 21 січня 1998 року за № 177/05, площею 0,1711 га., яка розташована на території [ADDRESS] (кадастровий номер№1223757100:01:002:1675). \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказала, що 20 квітня 1998 року вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю (серія ДП, б\\н), який було видано їй на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року та від 21 січня 1998 року за № 177/05. Їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1711 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] . Цей державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 168. Нею було виявлена помилка у написанні її прізвища, а саме: у Державному акті на право приватної власності на землю від 20.04.1998 року було зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Для усунення даної розбіжності вона звернулась до селищної ради. На підставі її паспорту серії [NUMBER] , виданого міським в\\м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровської області, 03.06.1998 року було вчинено напис виправленому вірити та внесено зміни у написанні її прізвища тільки у одному місці, де зазначено її прізвище. Оскільки, у неї був державний акт застарілого зразку, який не містив даних про кадастровий номер, вона звернулась до землевпорядної організації для приведення правовстановлюючого документа у відповідність до вимог діючого земельного законодавства та отримала кадастровий номер на земельну ділянку № 1223757100:01:002:1675. 16 листопада 2020 року вона звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію за нею права власності, форма власності на земельну ділянку кадастровий номер № 1223757100:01:002:1675, але 16 грудня 2020 року своїм рішенням № 55733317 їй було відмовлено у державній реєстрації прав. Підставою для відмови у реєстрації було зазначено, що документ, поданий для державної реєстрації права власності, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП, б\\н, виданий 20.04.1998 року Миколаївською селищною радою народних депутатів, який є основним правовстановлюючим документом, не відповідає вимогам ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., оскільки містить виправлення, дописки, закреслення, тому їй було запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, в тому числі про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові цієї особи, зазначені у паспорті. Вона зверталась до селищної ради з проханням усунути розбіжності у написанні її прізвища та внести зміни до Державного акту на право власності на земельну ділянку, але їй повідомили про неможливість цих заходів, тому що селищна рада позбавлена такої можливості через те, що до її компетенції на цей час не входить виготовлення державних актів на землю чи внесення до них змін. Оскільки, вказана помилка в державному акті про право власності на земельну ділянку унеможливлює реєстрацію за нею права власності на земельний ділянку у державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, їй було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу Державного акту про право власності на земельну ділянку. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року прийнято заяву до розгляду. Відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду у судове засідання за правилами окремого провадження. \~ \~ \~ \~ Заяви (клопотання) учасників справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа: Миколаївська селищна\~рада Петриківського\~району Дніпропетровської\~області в судове засідання не з`явилися, письмово просили розглядати справу за відсутністю їх представника. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта [NUMBER] . (а.с.7-8). \~ \~ \~ \~20 квітня 1998 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю (серія ДП, б\\н), який було видано їй на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року та від 21 січня 1998 року за № 177/05. Їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1711 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] . Цей державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 168.(а.с.9) \~ \~ \~ \~Відповідно до копії Державного акту виявлена помилка у написанні прізвища [PERSON] , а саме: у Державному акті на право приватної власності на землю від 20.04.1998 року було зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». (а.с.9) \~ \~ \~ \~Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бабець Н.В № 55733317 від 16 грудня 2020 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав, в зв`язку з тим, що документ, поданий для державної реєстрації права власності, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП, б\\н, виданий 20.04.1998 року Миколаївською селищною радою народних депутатів, який є основним правовстановлюючим документом, не відповідає вимогам ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., оскільки містить виправлення, дописки, закреслення.(а.с.10) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Так, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею(в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність, а тому, питання належності державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявникові для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй Державного акту про право власності на земельну ділянку. Згідно із законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявникові на підставі державного акту про право власності на землю серії ДП від 28 квітня 1998 року, виданого на ім`я « [PERSON] », належить земельна ділянка, площею 0,1711 га, що розташована на території Миколаївської селищної ради, для ведення особистого підсобного господарства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved