Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позову вказує, що з 07 квітня 2011 року працював керівником Струтинського МПД ДП «Укрспирт». Наказом ДП «Укрспирт» № 481-к від 14 листопада 2014 року позивач був звільнений з роботи у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи. Звільнення вважає незаконним так як з 27 жовтня 2014 року по 14 листопада 2014 року включно перебував на лікарняному. Просить скасувати наказ про його звільнення, поновити на посаді керівника Струтинського МПД ДП «Укрспирт», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2014 року по день поновлення на посаді. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що наказом ДП «Укрспирт» № 124-к від 06 квітня 2011 року [PERSON] призначений на посаду керівника Струтинського МПД ДП «Укрспирт» з 07 квітня 2011 року. Наказом ДП «Укрспирт» № 481-к від 14 листопада 2014 року [PERSON] звільнений з роботи у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи відповідно до п.5. ч.1 ст. 41 КЗпП. Згідно з ч.3 ст. 41 КЗпП, розірвання договору у випадках, передбачених ч.1 і 2 ст. 41 КЗпП, провадиться з додержанням вимог ч.3 ст. 40 КЗпП. Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника за ініціативою власника в період його тимчасової непрацездатності. Згідно п. 1.1 Інструкції про порядок видачі документів. Що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затвердженої МОЗ України від 13 листопада 2001 року № 455 встановлено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Відповідно до листка непрацездатності серії АГЖ № 253899, виданого 14 листопада 2014 року, [PERSON] перебував на лікарняному з 27 жовтня 2014 року по 14 листопада 2014 року включно, стати до роботи з 15 листопада 2014 року. Таким чином, звільнення [PERSON] відбулось під час його тимчасової непрацездатності, що є безумовним порушенням ч.3 ст. 40 КЗпП України. Зазначене розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, оскільки в день звільнення 14 листопада 2014 року позивач перебував на лікарняному. Зазначений висновок суду цілком узгоджується з роз'ясненнями, що містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р."Про практику розгляду судами трудових спорів". Згідно ч.6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За таких обставин суд визнає, що звільнення позивача з підстав передбачених п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП незаконне, тому, з метою відновлення порушеного права позивача, за захистом якого [PERSON] звернувся до суду, суд вважає необхідним скасувати наказ ДП «Укрспирт» № 481-к від 14 листопада 2014 року про звільнення та поновити позивача на роботі на посаді керівника Струтинського МПД ДП «Укрспирт». Поновленя на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов'язками, які мали місце до звільнення; здійснення оплати всього часу вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням; поновлення безперервного стажу роботи, у тому числі стажу для відпустки та поновлення у всіх правах за цією посадою (отримання надбавок тощо). Згідно вимог ч.1. ч.2 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно наданого позивачем розрахунку, середньоденний заробіток позивача становить 238,11 грн.,середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 листопада 2014 року по 30 січня 2015 року складає 12 619,83 грн. Оскільки цей розрахунок проведений у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та відповідає встановленим по справі фактичним обставинам, він приймається судом до уваги та враховується при ухваленні рішення. За наведених обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved