Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету [PERSON] міської ради Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю. В обгрунтування позову посилається на те, що її тітка [PERSON] проживала в [INFO], 25 грудня 1967 року отримала акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння. 08 квітня 1996 року [PERSON] померла. На той час в неї спадкоємців не було. Організацією поховання тітки займалася позивач разом із чоловіком. В липні 1996 року [PERSON] з чоловіком перейшли жити в будинок № 27 по вул.Чехова, м.Шепетівки. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 06 вересня 2010 року внаслідок тяжкої хвороби помер чоловік позивачки [PERSON] Позивач разом з дітьми по даний час продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти, користуватись будинком, сплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи, тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинкок № 27 по вулиці Чехова в м.Шепетівка, Хмельницької області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4\~ст. 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України,\~згідно з\~якими захист\~цивільних прав\~здійснюється судом\~шляхом визнання\~права.\~У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014р. №5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, давнісний володілець повинен довести факти добросовісності заволодіння, відкритості, безтитульності, безперервності і тривалості свого володіння. Як встановлено в суді, на земельній ділянці по вулиці Чехова, 27, в м.Шепетівці Хмельницької області, яка належить [PERSON], згідно договору про надання безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого 10 березня 1958 року за № в реєстрі 695, [PERSON] побудувала будинок, про що свідчить Акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, виданий 25 грудня 1967 року. [PERSON] являється рідною тіткою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження матері позивача [PERSON] серії ЯЮ №334290 від 06 жовтня 1954 року, та її тітки [PERSON] серії ЯТ №673614 від 07 жотня 1949 року. Згідно свідоцтва про одруження серії ЯФ №599758 від 23 листопада 1955 року, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на прізвище чоловіка [PERSON]. 04 квітня 1996 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ №021660, виданий 08 квітня 1996 року [PERSON] міськЗАГС Хмельницької області. Судом також встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ №317942, виданим 13 лютого 1977 року Рожичнянською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. 06 вересня 2010 року [PERSON], житель [INFO], помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ №147542, виданим 07 вересня 2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Згідно наданої завідувачем Хмельницьким державним нотаріальним архівом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52227601 від 11 червня 2018 року, інформація про заведення спадкової справи після смерті 04 квітня 1996 року [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Позивач [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [INFO], як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок № 27 по вулиці Чехова в м.Шепетівці Хмельницької області, виданий КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 19 грудня 2012 року. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє будинком в цілому понад 10 років, вчасно і в належному розмірі сплачує плату за отримані комунальні послуги, проводить поточні та капітальні ремонти. Протягом всього часу володіння квартирою позивач не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Отже, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, які є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання представником відповідача позову не суперечить закону, визнання права власності за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, наявні всі необхідні елементи набувальної давності, у зв'язку з чим, позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст.ст.\~15,\~16,\~328,\~344 ЦК України,

Outcome: approved