Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, в якій просить визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 0510137000:03:045:0368), площею 0,0513 га, яка розташована по [ADDRESS] становила 1/2 частку. Позов мотивований тим, що позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0513 га, яка розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 0510137000:03:045:0368, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд). [INFO] [PERSON] , який був батьком позивача, помер. Після його смерті відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем померлого. Нотаріус після смерті [PERSON] видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 8/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] . Однак у видачі свідоцтва про права на спадщину на частку земельної ділянки, яка за життя належала померлому, нотаріус позивачу відмовила відповідною постановою, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку не визначено розмір частки співвласників у праві спільної сумісної власності. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву, витребувано з Другої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. 07.07.2021 року з Другої вінницької державної нотаріальної контори до суду, на виконання ухвали суду, надійшла копія спадкової справи №28/2015, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 12.07.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, судовий розгляд проводити за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Вінницької міської ради не з`явився, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] , в якій представник відповідача просила судовий розгляд проводити за відсутності представника відповідача, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, спадкової справи №28/2015, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом встановлено, що 23.12.2010 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 19.02.2010 року №2692 та від 24.09.2010 року №2951 на земельну ділянку площею 0,0513 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №448692, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №011006901385. Відповідно до додатку до вказаного державного акту співвласниками цієї земельної ділянки являються [PERSON] та [PERSON] , без визначення часток у праві кожного з них. (а.с.6-7). [PERSON] на праві власності за життя належали 8/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем за законом померлого [PERSON] , та успадкувала після його смерті 8/25 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 26.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2391 (а.с.8 зворотній бік). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48501573 від 26.11.2015 року право власності [PERSON] на 8/25 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано 26.11.2015 року, номер запису про право власності 12240406 (а.с.9). Водночас, постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. від 25.06.2021 року за вих. №748/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та перебувала у власності померлого [PERSON] , через неможливість визначити склад спадкового майна, а саме на яку саме частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом, враховуючи те, що частка співвласників на зазначену земельну ділянку в державному акті на право власності на земельну ділянку не визначена (а.с.10). Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення частки спадкодавця, яка належала йому на день смерті (тобто на момент, коли його правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення частки спадкодавця на момент сперті не дає можливості спадкоємцю набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки іншого співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаються на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення розміру частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0513 га, яка розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 0510137000:03:045:0368, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд) в розмірі Ѕ частки підлягає задоволенню. Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки особи, правоздатність та дієздатність якої припинилась (в даному випадку [PERSON] ), оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя [PERSON] йому належала 1/2 частка у праві на майно, яке йому належало спільно з іншим співвласником (позивачем у справі) на праві спільної сумісної власності. Суд не присуджує йому майно, не зменшує його частку, а лише констатує наявність права на майно, яке йому належало за життя, за для можливості реалізації [PERSON] її спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу. На підставі викладеного,

Outcome: approved