Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON],третя особа: [PERSON], Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].; Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] для їх подальшого влаштування.; Стягнути з [PERSON], [INFO] кошти аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки але не менше 30% від прожиточного мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти.; Стягнути з [PERSON], [INFO] кошти аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки але не менше 30% від прожиточного мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти. Свої вимоги мотивував тим, що на обліку служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації як діти, які опинились у складних життєвих обставинах перебувають малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю малолітніх дітей є [PERSON], [INFO], яка відносно дитини [PERSON] є одинокою матір'ю. Батьком малолітньої [PERSON] є [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] разом із малолітньою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] Дитина [PERSON], за згодою матері [PERSON] проживає разом із її тіткою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров'ям, нехтують їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. За згодою представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що Матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO], яка відносно дитини [PERSON] є одинокою матір'ю. Батьком малолітньої [PERSON] є [PERSON], [INFO].(а.с. 8, 9-10, 11-12). Згідно висновку Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.04.2017 № 103008-12/34, малолітнього [PERSON] [INFO] влаштовано в сім'ю [PERSON] до вирішення питання про позбавлення батьківських прав матері [PERSON].(а.с. 30). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.04.17 № 3719/41/3/103, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що вони ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей.(а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В холі судового розгляду також встановлено, що відповідач [PERSON] зняла малолітніх дітей з реєстрації за адресою місця проживання [ADDRESS] та по теперішній час не зареєструвала. Відповідно до інформації КНП «ЦПМСД №1 Дніпровського району міста Києва», малолітні [PERSON] та [PERSON] на обліку перебувають з липня 2016 року, тобто після звернення служби у справах дітей. 17 березня 2017 року спеціалістами служби у справах дітей відвідано адресу проживання родини та проведено обстеження житлово-побутових умов, про що був складений акт, згідно якого квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] потребує косметичного ремонту, в квартирі порушено санітарно-гігієнічні норми, брудно, розкидані речі, стійкий запах від палених цигарок, на підлозі брудний килим, відсутні ліжка, на підлозі два матраци на яких сплять батьки разом із малолітньою [PERSON]. Дитина одягнута у брудний одяг. Батьки [PERSON] та [PERSON] до теперішнього часу не працевлаштовані та не зареєстровані. Працівниками поліції складено на [PERSON] адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП., що підтверджується листом Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві від 01.08.2017 року № 183/150/2017 року Таким чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] цілком самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров'ям, нехтують їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідачі злісно ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітніх дітей, не забезпечують законних прав дітей на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що вони ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Щодо вимог позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який просить стягнути з [PERSON], [INFO] кошти аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки але не менше 30% від прожиточного мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти, а також стягнути з [PERSON], [INFO] кошти аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки але не менше 30% від прожиточного мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти, суд дійшов до наступного. Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого будуть передані малолітні діти, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органа опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації до [PERSON], [PERSON],третя особа:[PERSON], Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved