Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Заявник звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , із [PERSON] , яка померла [INFO] , з квітня 2008 року і до дня смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи вимоги, заявник зазначає, що за життя [PERSON] , вона з останньою були сусідами, мали гарні та дружні стосунки. Заявник завжди допомагала [PERSON] , оскільки остання була одинокою жінкою, родичів не мала. В квітні 2008 року [PERSON] звернулася до заявниці з проханням її доглянути у зв`язку з тим, що вона хворіє та не може себе належним чином обслуговувати, а окрім заявниці вона не мала до кого звернутися. З цього часу [PERSON] проживала разом [PERSON] , оскільки здоров`я останньої погіршувалось, вона потребувала сторонньої допомоги та догляду. Зазначає, що до моменту смерті [PERSON] -16.07.2014 проживала разом із нею однією сім`єю, загалом більше як шість років, здійснюючи повний догляд та піклування за нею, тобто вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, за власний рахунок здійснила її поховання. Після її смерті відкрилася спадщина на належну [PERSON] земельну ділянку. Спадкоємців у [PERSON] окрім заявника немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив з підстав відсутності родинних та інших відносин у заявника з [PERSON] . Отже, встановлення вищевказаного факту необхідно для оформлення заявником спадщини після смерті [PERSON] . Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених в останній. 17.09.2020 від заінтересованої особи - Бердичівської державної нотаріальної контори Центральне-Західне міжрегіональне управління юстиції (м.Хмельницький) надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. Представник заінтересованої особи Гришковецької селищної ради в судове засідання не з`явився, 24.09.2020 надіслав клопотання про проведення розгляду справи без участі її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, які підтвердили обставини, викладені в заяві, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка розміром 2,4742 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, видану Бердичівським районним відділом земельних ресурсів 09.12.2004. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини після смерті [PERSON] , заявник звернулась до Бердичівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Постановою від 18.06.2020 №743/02-31 у видачі свідоцтва на спадщину було відмовлено з мотивів0 відсутності родинних відносин з [PERSON] . Вказане стало підставою звернення до суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 2 ч. 1ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту родинних відносин повинно бути зазначено причини неможливості відновлення або одержання документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно п. 2. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року" Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п.23 Постанови якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З матеріалів спадкової справи №189/2020, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається що 16.06.2020 [PERSON] звернулась до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що складається із земельної ділянки площею 2,4742 га. Заявник вважає, що має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки вона спільно проживала з останньою більше шести років - з квітня 2008 року до моменту її смерті. Так, [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги заяви, зазначає, що спадкодавець через погіршення стану здоров`я потребувала допомоги та догляду. Саме в той час заявник піклувалась про [PERSON] , купувала продукти, ліки, допомагала в лікуванні, готувала їжу, оплачувала комунальні послуги , тобто були пов`язані з останною спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. Зазначені твердження позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні з огляду на наступне. Так, судом досліджено довідки Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №123 від 18.02.2020, відповідно до якої [PERSON] , 1925 рокународження до дня своєї смерті - [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день її смерті та на протязі 6-ти місяців після її смерті за даною адресою були зареєстровані і проживали: [PERSON] ; № 324 від 24.09.2020 про те, що [PERSON] проводила похорони [PERSON] за власні кошти. Окрім того, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] з 2008 року спільно проживала з [PERSON] , яка на той час потребувала стороннього догляду через стан свого здоров`я та вік однією сім`єю в [ADDRESS] до дня її смерті, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Заявник доглядала за [PERSON] , забезпечувала всім необхідним для підтримання її здоров`я, займалася її лікуванням, оплачувала комунальні послуги, здійснила за власний кошт її поховання. Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Підстав для сумніву у правдивості пояснень заявника про спільне проживання зі спадкодавцем [PERSON] понад п`яти років у суду немає. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 1265 ЦК України захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім`єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п`ять років, тобто досить тривалий час, за який сторони ведуть спільне господарство, надають допомогу один одному. В цьому випадку при відкритті спадщини слід довести, що особа проживала з спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, заявник разом зі спадкодавцем проживали однією сім`єю в одному житлі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто відповідно до положень ч. 2 ст. 3 СК України були однією сім`єю. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини - [INFO] (день смерті [PERSON] ) слід задовольнити. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved