Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Заява обґрунтована тим, що 13 серпня 2014 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, а 28 серпня 2014 року прокурором Бучацького району обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] скеровано до суду. Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року [PERSON] визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1. ст. 172 КК України та виправдано у звязку з відсутністю у діянні складу злочину. У цивільному позові потерпілих про зобов'язання вчинити дії та стягнення майнової і моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілих залишено без задоволення, а вирок Монастириського районного суду від 17 листопада 2017 року - без змін. Позивач [PERSON] зазначає, що внаслідок довготривалого та багаторазового перебування кримінального провадження стосовно нього на стадіях досудового та судового розгляду, йому завдано значної моральної шкоди, оскільки внаслідок незаконного кримінального переслідування, він поніс тяжких духовних і психічних страждань, його гідність було принижено, відбулися вимушені зміни у повсякденному житті і стосунках між родичами, друзями, знайомими, колегами, а також знизився престиж та ділова репутація. Важливим доказом приниження гідності та репутації на думку позивача є те, що практично понад чотири роки всі односельчани, знаючи, що позивач [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, ставились до нього як до особи, яка перебуває «під судом», а потерпілі постійно поширювали про нього неправдиву інформацію. Також за час розгляду справи у позивача [PERSON] погіршився стан здоров'я, а 29 травня 2015 року у газеті редакції «Нової доби» випуску №22(8644) було опубліковано статтю, яка включає звернення до народного депутата, у якому вказано, що [PERSON] шляхом обману не працевлаштував двох осіб з метою несплати нарахування в фіскальні органи та страхових внесків в Пенсійний фонд. Крім того, зазначалося невиконання ним обовязку сплати заробітної плати в повному обсязі відповідно до тогочасного мінімального розміру. Зазначене опублікування щодо притягнення до відповідальності в газеті спричинило йому моральну шкоду та призвело до тяжких вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, а саме призвело до моральних страждань, до погіршення стану здоров'я, взаємин з родичами та односельчанами. Дану газету було випущено великим тиражем на всій території Бучацького району, що принизило позивача в очах людей, які її прочитали. У звязку з наведеним, позивач [PERSON] був вимушений звернутися до редакції газети «Нова доба», та 12 червня 2015 року у випуску №24(8646) було опубліковано фрагмент витягу з ухвали Апеляційного суду Тернопільської області, для того, щоб поновити відносини з родичами, взаємини з односельчанами та ділову репутацію. Кім того, моральні страждання також полягають у необхідності виділення часу та зусиль для відновлення попереднього стану, що суттєво порушило його життєві ритми та зв'язки, ділову репутацію, призвело до звернення за послугами до професійних адвокатів та численних судових засідань, що також призвело до морально-психологічних перевантажень. На підставі наведеного, із врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів\~з Єдиного\~казначейського рахунку на його користь 400\~000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Від представника позивача адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник [PERSON] Тернопільської області [PERSON] в судовому засіданні стосовно задоволення позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, згідно якого, прокурор вважає, що позовна заява містить лише стандартні фрази, які жодним чином не відображають індивідуальних психологічних особливостей позивача та не доводять спричинення останньому моральної шкоди. Крім того, зазначає, що відшкодування шкоди згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не є імперативним обов'язком держави провести особі виплату моральної шкоди, а лише надає їй право ставити вимогу про відшкодовування шкоди при доведеності у встановленому законодавством порядку факту її спричинення та обґрунтування розміру відшкодування. Тобто, право особи на відшкодування моральної шкоди не є беззаперечним, а потребує доказування. При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміст та суму заподіяної йому моральної шкоди, та причинно-наслідковий зв'язок між діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду та заподіяною позивачу моральною шкодою. Представник відповідача державної казначейської\~служби України\~в Тернопільській\~області та\~Головного управління\~Державної казначейської\~служби України в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву не надійшло. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 серпня 2014 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, та 28 серпня 2014 року прокурором Бучацького району обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] скеровано до суду. Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року вирок Бучацького районного суду від 25 листопада 2014 року скасовано та справу передано на новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суддів. За результатами нового судового розгляду, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2016 року, [PERSON] визнано невинуватим у пред'явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.172 КК України та виправдано за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. У цивільному позові потерпілих до обвинуваченого [PERSON]М про зобов'язання вчинити дії та стягнення майнової і моральної шкоди відмовлено повністю. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20 липня 2016 року апеляційну скаргу прокурора задоволено та вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2016 року скасовано та призначено новий розгляд даного кримінального провадження в іншому складі суду. Новий розгляд справи відбувся у Монастириському районному суді Тернопільської області, та вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року [PERSON] визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1. ст. 172 КК України та виправдано у звязку з відсутністю у діянні складу злочину. У цивільному позові потерпілих про зобов'язання вчинити дії та стягнення майнової і моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілих залишено без задоволення, а вирок Монастириського районного суду від 17 листопада 2017 року - без змін. Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного суду від 30.01.2019 року, вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2018 року щодо\~[PERSON]\~залишено без зміни. Таким чином, судом встановлено, що вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року набрав законної сили 27 березня 2018 року. \~ \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.23 ЦК України, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.7\~ст.1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Зокрема, вищезазначений порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» (далі Закон). У відповідності до\~ст.1 Закону, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно ст.2 Закону\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Стаття 3 Закону роз'яснює, що громадянинові відшкодовуються заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені у зв'язку наданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відповідно до\~ст.4 Закону\~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. \~Законом України від 23.11.2018 року №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік"\~з 1 січня 2019 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 4173 гривні. Згідно п.9\~постанови від 31 березня 1995 року №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(далі Постанова), у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 п.14\~Постанови, судам розяснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування \~моральної шкоди, суд виходить з того, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 28 лютого 2014 року по 27 березня 2018 року, про що свідчить вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2017 року, яким [PERSON] визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1. ст. 172 КК України та виправдано у звязку з відсутністю у діянні складу злочину. Протягом вказаного періоду позивач був змушений докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, що призвело до порушення його нормальних життєвих звязків, погіршення відносин з оточуючими людьми, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема, внаслідок довготривалого та багаторазового перебування кримінального провадження стосовно нього на стадіях судового розгляду, позивачу [PERSON]М завдано значної моральної шкоди, оскільки внаслідок незаконного кримінального переслідування він поніс тяжких духовних і психічних страждань, його гідність було принижено, відбулися вимушені зміни у повсякденному житті і стосунках між родичами, друзями, знайомими, колегами, а також знизився престиж та ділова репутація. На підтвердження зазначених доводів позивач [PERSON] надав суду копію довідки виданої Золотопотіцькою районною комунальною лікарнею від 04.05.2016 року, згідно якої [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Золотопотіцької районної комунальної лікарні, з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба ІІ ст., високий кардіоваскулярний ризик. Гіпертензивне серце. Гіпертонічний криз СН ІІ А». Також, як вбачається з копії газети редакції «Нової доби» №22(8644), у ній опубліковано статтю, яка містить звернення до народного депутата України, у якому вказано, що [PERSON] шляхом обману не працевлаштував двох осіб з метою несплати нарахувань в фіскальні органи та страхових внесків в Пенсійний фонд. Крім того, зазначалося невиконання ним обовязку сплати заробітної плати в повному обсязі відповідно до тогочасного мінімального розміру заробітної плати. Зазначене опублікування щодо притягнення позивача [PERSON] до відповідальності в газеті, спричинило йому моральну шкоду та призвело до тяжких вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, оскільки газету було випущено великим тиражем на всій території Бучацького району, що принизило позивача в очах людей, які її прочитали та призвело до погіршення ділової репутації. У звязку з наведеним, позивач [PERSON] звернувся до редакції газети «Нова доба», та 12 червня 2015 року у випуску №24(8646) було опубліковано фрагмент витягу з ухвали Апеляційного суду Тернопільської області, для того, щоб поновити відносини з родичами, взаємини з односельчанами та ділову репутацію. Таким чином, судом встановлено, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв'язку з цим нормальних життєвих зв'язків, вимушених змінах в організації його життя та роботи. У звязку з наведеним, суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] Тернопільської області про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміст та суму заподіяної йому моральної шкоди, та причинно-наслідковий зв'язок між діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду та заподіяною позивачу моральною шкодою. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури або суду, яка у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування становить 204059,70 грн.,\~із розрахунку\~4173х48\~місяців +\~3755,70\~(мінімальний\~розмір відшкодування\~за 27\~днів (4173/30*27), де 4173 грн. розмір мінімальної заробітної плати на момент ухвалення судового рішення. При цьому, суд враховує, що визначений законом розмір - є мінімальним, який гарантований державою, а тому суд, виходячи із обставин конкретної справи може визначити і більший розмір відшкодування, оскільки обмежень щодо максимального розміру закон не містить. Враховуючи наведене та беручи до уваги фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що розмір моральної шкоди [PERSON] за час перебування під слідством і судом у мінімальному розмірі що визначений законом, не в повному обсязі компенсує завданої позивачу шкоди, враховуючи наступне. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV (Станков) v. BULGARIA (Болгарії) § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно роз'яснення, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4\~(із змінами та доповненнями внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5) та Наказом МЮ України №6/5/3/41 від 04.03.96 року «Про затвердження Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», згідно з яких шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Також суд враховує позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № \~686/23731/15-ц, згідно якої визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, суд повинен з'ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений в кримінальному провадженні має право на розгляд його справи належним чином; стаття 6 в кримінальному провадженні застосовується, щоб позбавити особу, яку звинувачено, залишатись тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (справа «Нахманович проти Росії»). Суд враховує, що позивач [PERSON] на момент розгляду справи зарекомендував себе з позитивної сторони та користувався авторитетом у селі, однак в результаті тривалого часу перебування під слідством та судом, він перебував у тяжкій моральній, духовній, психічній обстановці, що вплинуло на його здоровя, ділову репутацію, відносини з сусідами, односельчанами, близькими та родичами, призвело до того, що позивач близько чотирьох років страждав від почуття невизначеності свого майбутнього. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд бере до уваги представлені позивачем докази з цього приводу, що містяться в матеріалах справи. Таким чином, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для визначення розміру моральної шкоди у сумі 350\~000\~грн.\~00\~коп., оскільки саме такий розмір відповідає характеру та обсягу страждань позивача. При цьому, суд не погоджується з доводами [PERSON] у позовній заяві про те, що час його перебування під слідством і судом становить 50 повних місяців, оскільки період з моменту внесення відомостей до ЄРДР (28.02.2014 року) до набрання вироком законної сили (27.03.2018 року) становить 48 повних місяців та 27 календарних днів. При визначенні кінцевої дати для розрахунку моральної шкоди позивачу, суд враховує положення\~ст.43 КПК України, якою встановлено, що виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили та\~ст. 532 КПК України, якою встановлено, що рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. Відповідно до вимог\~ст. 4 Закону\~відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5\~ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1\~ст. 25 Бюджетного кодексу України\~встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Також, згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved