Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.07.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №001-01005-250712. Відповідно до п.1.2 вказаного договору банк відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Відповідно до п. 5.2. договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3. кредитного договору. Згідно даного пункту договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 50 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 19 000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не укладається. Кредитні кошти та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані відповідачем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком відповідачу (держателю) кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. У відповідності до договору, відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Станом на 17.02.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] був неодноразово повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед позивачем. Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 17.02.2014 року, [PERSON] по укладеному кредитному договору має заборгованість в сумі 23567,96 грн., з яких: 8373,41 грн. - тіло кредиту, 7197,71 грн. - прострочене тіло кредиту, 2039,26 грн. - заборгованість за відсотками, 5957,58 грн. - заборгованість за комісіями. В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. Представник позивача Романченко А.С. в судове засідання не з'явилася, однак в позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 25.07.2012 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір №001-01005-250712 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 50 000 грн. із встановленням ліміту на платіжну картку в сумі 19 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією, а відповідач отримала кредитну картку з ПІН-кодом до картки та прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку (а.с.6-8). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 17.02.2014 року становить 23567,96 грн., з яких: 8373,41 грн. - тіло кредиту, 7197,71 грн. - прострочене тіло кредиту, 2039,26 грн. - заборгованість за відсотками, 5957,58 грн. - заборгованість за комісіями, що підтверджується розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с.5). Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст. 525, 526, 530, 536 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, вимоги позивача є обгрунтованими, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, а тому заявлені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved