Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати кооперативну квартиру, що знаходиться за адресою: 51937, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Перемоги ,71-25, загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ;в порядку поділа спільного майна подружжя визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частку кооперативної квартири за адресою: 51937, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Перемоги ,71-25, загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м.;стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1525 грн. 95 коп. та витрати за оцінку майна в сумі 400 грн. В обґрунтування свого позову вказала, що з 24 січня 1978 року вона перебувала в шлюбі із відповідачем - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 259439 від 24.01.1978 р. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 13 червня 2000 року вона і відповідач розірвали шлюб. Під час зареєстрованого шлюбу та спільного ведення господарства, а саме в травні 1986 року вони з відповідачем вступили до житлово-будівельного кооперативу №44, створення якого затверджено рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради народних депутатів № 210 від 14.05.1986 року. 11 жовтня 1986 року їх родина у складі: чоловіка - [PERSON], дружини (позивач) - [PERSON], доньки [PERSON] та доньки - [PERSON], - отримала ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 44 на право заняття 3-кїмнатної квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нині - м. Кам'янське), [ADDRESS]. Ордер виданий виконавчим комітетом Дніпровської районної [PERSON] народних депутатів відповідно до рішення виконкому за № 431 від 11.10.1986 року. Відповідно до технічного паспорту, виданого 22.08.2017 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ», квартира має наступні технічні характеристики: розташована на 7-му поверсі 9-поверхового будинку, складається із трьох кімнат, кухні, санвузлу, коридору, вбудованої шафи, обладнана балконом; житлова площа 36,5 кв. м, загальна площа 63,2 кв. м. Станом на 28.08.2017 року ринкова ціна квартири складає 305 190 (триста п'ять тисяч сто дев'яносто) гривень відповідно до звіту про оцінку майна, виданого товарною біржею «Правобережна». Пайові внески за вказану квартиру в сумі 9 015 (дев'ять тисяч п'ятнадцять) грн. вона і відповідач сплачували за рахунок спільних коштів подружжя, які їм надали її батьки та батьки відповідача. Остаточно розрахунок за вказану кооперативну квартиру проведений ними в повному обсязі 12 липня 1992 року, тобто під час зареєстрованого шлюбу, що підтверджується довідкою голови ЖБК №44 від 07.02.2011 року №107. З моменту придбання вказаної кооперативної квартири і до теперішнього часу вони з відповідачем та їх доньки зареєстровані у вказаній кооперативній квартирі. Вона з дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] до теперішнього часу мешкають у вказаній кооперативній квартирі, а відповідач одразу після розлучення, тобто в червні 2000 року закрив на замок одну з кімнат спільної квартири та пішов мешкати у нову сім'ю. Вона, а також відповідач та їх дочки є членами житлово-будівельного кооперативу №44, про що свідчить довідка, надана головою ЖБК 05 вересня 2017 року за №800. Позивач вважала, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» №697-ХІІ від 07.09.1991 року, який діяв до 27.04.2007 року, вона разом із колишнім чоловіком набула право власності на вказану квартиру як «член... житлово-будівельного.... кооперативу..., який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру...». Крім того, це право закріплене в частині 3 ст. 384 Цивільного кодексу України. З моменту придбання спільної кооперативної квартири ні позивач, ні відповідач не оформлювали та не отримували правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, оскільки не знали, що це потрібно робити. Всі ці роки вона жила у спірній квартирі з повним усвідомленням того, що вона є їх із відповідачем спільною власністю. З моменту придбання спірної квартири та до розлучення між нею та чоловіком були подружні стосунки, вони разом виховували дітей, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбана ними кооперативна квартира була для їхньої сім'ї єдиним місцем проживання. 17 червня 2017 року до неї прийшов колишній чоловік - відповідач [PERSON] та пред'явив їй та дочкам вимогу негайно звільнити спірну кооперативну квартиру, оскільки він є єдиним власником вказаної квартири. Відповідач повідомив, що разом із своєю сестрою має намір продати квартиру, а її з дочками та онукою виписати та вигнати. Жодних документів про право власності на спірну квартиру він не надав. З метою з'ясувати, які саме документи існують на спірну квартиру, вона звернулася в БТІ м. Кам'янського, 22 серпня 2017 року отримала в БТІ копію технічного паспорту на квартиру та копії правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 71-25, яке видане 28 жовтня 2011 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради на підставі Рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 26.10.2011 р. № 464, а також копію витягу про державну реєстрацію прав від 24.11.2011 року. Перелічені документи свідчать про те, що відповідач [PERSON] є власником 1/1 частки спірної квартири. Таким чином, про те, що відповідач є єдиним власником спірної квартири, вона дізналася 22 серпня 2017 року. З огляду на викладене, вважає, що спірна квартира за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам'янське, проспект Перемоги, будинок №71 квартира N 25 є їхньою з відповідачем [PERSON]Г, спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона була придбана в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя і вона є співвласником спірної квартири, яка належить їй та [PERSON] в рівних частках, оскільки ніякої домовленості або шлюбного договору між позивачем та відповідачем не укладалося. Також вважає, що вона має повне право ставити питання про поділ спірної квартири, яка була придбана позивачем та відповідачем [PERSON] у період спільного подружнього життя та ведення спільного сімейного бюджету, так як реєстрація права власності на нерухоме майно на ім'я відповідача [PERSON] не спростовує презумпції належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя. Незважаючи на належність спірної кооперативної квартири до спільної сумісної власності подружжя, відповідач не бажає визнавати її право на 1/2 частку спільного майна подружжя - кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS], не бажає поділити спірне майно в добровільному порядку, стверджуючи, що він є єдиним його власником, та погрожує виселити позивача із донькою та онукою із вказаної квартири. За таких обставин єдиним захистом цивільних прав та інтересів позивача , є звернення до суду з цим позовом, що відповідає вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України. Станом на 28 серпня 2017 року вартість 1/2 частки спірної квартири складає 152 595 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала викладені в позовній заяві обставини та просить задовольнити її вимоги повністю. Представник позивача - [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги ід 28.08.2017 року , просить задовольнити вимоги позивача повністю, оскільки вони є обґрунтованими . Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково. Не визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього судових витрат понесених позивачем за сплату судового збору та проведення оцінки квартири, оскільки це вона була ініціатором звернення до суду, про визначення вартості квартири. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 24 січня 1978 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що вказано у свідоцтві про укладення шлюбу, виданого Курилівською сільрадою Царичанського району Дніпропетровської області.(а.с.12). Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - доньок: [PERSON], [INFO] (а.с.13), та [PERSON], [INFO] (а.с.14). 13 червня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано, про що вказано у свідоцтві про розірвання шлюбу, виданого 13 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.(а.с.15) Відповідно до ордеру на житлове приміщення у будинку № 39 , виданого на ім'я [PERSON], він з родиною із 4-х осіб отримав право на зайняття житлового приміщення житловою площею 37,44 кв.м., яке складається з 3-х кімнат у квартирі за адресою: пр. Перемоги, 71-25. (а.с.16) Як вбачається із довідки № 107 від 07.02.2011 року пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] (колишня назва -Дніпродзержинськ) сплачений повністю. (а.с.17) Згідно довідки від 05.09.2017 року № 800 за адресою: м. Кам'янське (колишня назва -Дніпродзержинськ) , пр. Перемоги, 71-25 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вся родина з часу реєстрації є членами ЖСК-44. На вказану квартиру оформлена субсидія на ім'я [PERSON], але всі платежі здійснює [PERSON] (а.с.19) Вартість квартири за адресою: м. Кам'янське, пр. Перемоги, 71-25 становить 305190 грн.(а.с.22-23) Суд, вислухав думку учасників судового розгляду, дослідив письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.10.2011 року Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради .(а.с. 20-21,24,25) Установлено, що спірна квартира була придбана до 1 січня 2004 року, тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано\~Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР (далі\~КпШС\~УРСР). Відповідно до ст. ст.\~22,\~23,\~28 КпШС\~УРСР, ст. ст.\~16,\~17 Закону України "Про власність", ст.ст.\~112,\~118 ЦК Української РСР, що діяли на час придбання житлового будинку, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Положеннями ч.2,3\~ст.29 КпШС\~УРСР передбачено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 3\~ст. 29 КпШС України). Відповідно до довідки від 05.09.2017 року, позивач [PERSON] є зареєстрованою у спірній квартирі за адресою: Дніпропетровська область, пр. Перемоги, 71-25 з 09.01.1987 року і по теперішній час.(а.с.19) Доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] не визнавав права власності позивача [PERSON] , як одного із співвласників, на квартиру або ставив питання про поділ даного спільного майна подружжя, з моменту розірвання шлюбу до 22 серпня 2017 року( з часу отримання позивачкою доказів щодо оформлення права власності на спірну квартиру відповідачем ),\~\~сторонами не надано.\~\~\~\~ Таким чином, після розірвання шлюбу між сторонами, питання про поділ спірного домоволодіння не вирішувалось ,та позивач з реєстраційного обліку у спірній квартирі не знімалась і зареєстрована у ній до теперішнього часу, з того ж часу і мешкає. З матеріалів справи - довідки від 05.09.2017 року № 800 вбачається, що за адресою: м.Кам'янське (колишня назва -Дніпродзержинськ) ,пр. Перемоги, 71-25 зареєстровані: [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вся родина з часу реєстрації є членами ЖСК-44. На вказану квартиру оформлена субсидія на ім'я [PERSON], але всі платежі здійснює [PERSON] (а.с.19), як вбачається із довідки № 107 від 07.02.2011 року пайовий внесок за квартиру 25 в будинку 71 по пр. перемоги сплачений повністю 12.07.1992 року . (а.с.17) Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~№ 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, судові слід керуватися ст.146 ЖК України,\~ст.15 Закону «Про власність», п.43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (статті 22,24,28,29 КпШС України, враховуючи таке: а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За таких підстав, зважаючи на те, що 24 січня 1978 року між сторонами у справі був укладений шлюб, після чого подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів був внесений в ЖБК пай за кооперативну квартиру, суд вважає, що квартира є спільним майном подружжя. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строк позовної давності має відраховуватись з серпня 2017 року, коли позивач отримала документи оформлення права власності відповідачем на спірну квартири. Враховуючи викладене та розглядаючи справу відповідно до\~ст.11 ЦПК України\~в межах заявлених позові вимог [PERSON] , суд вважає за можливе, розподілити майно, спільно придбане подружжям за період шлюбу, та визнати за нею право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд задовольняє вимоги позивача [PERSON] про стягнення судових витрат, та стягує з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1525 грн. 95 коп. відповідно до квитанції від 14.09.2017 року (а.с. 1а), та витрати за проведення експертної оцінки в сумі 400 грн.(а.с.7) Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved