Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON]. в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання як повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян та не більше 10 прожиткових мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.04.2018 року і до досягнення ним 23 років за умови його навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про народження серія І-КЕ № 265428 він народився 07 серпня 1998 року в сімї батьків: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 10 вересня 2004 року Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області у цивільній справі № 2-422/2004 з відповідача на користь [PERSON], його матері, були стягнуті аліменти на його утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.08. 2004 року до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2016 року, в звязку із досягненням ним повноліття, стягнення аліментів з відповідача на його утримання ВДВС припинено. Але, після закінчення 11 класів загальноосвітньої школи, він продовжує навчання у вищому навчальному закладі, а саме, є студентом ІІІ курсу, денної форми навчання Українського державного університету залізничного транспорту в м. Харків. Проживає в м. Харків у гуртожитку. Він навчається на бюджетній основі, але стипендію не отримую, тому потребує матеріальної допомоги, оскільки кошти необхідні йому для придбання одягу та взуття, харчування, придбання необхідних підручників, на оплату проїзду та інші витрати. Його витрати складаються з слідуючого: 300 грн. щомісячно, на проїзд до навчального закладу та на вихідні до дому в смт. Скороходове, щомісячно на харчування 800 грн., на придбання навчального приладдя 400 грн., на придбання одягу та взуття 10 000 грн. на рік, на засоби гігієни щомісячно 150 грн., оплата за проживання у гуртожитку в сумі 3430 грн., оплата електроенергії в гуртожитку щомісячно в сумі 170 грн. Кошти на його утримання і проживання надає матір, [PERSON], яка на даний час не працює, доходів не має, живе за рахунок підсобного господарства та виплати за оренду земельного паю, тому її коштів недостатньо для його утримання. Відповідач - [PERSON], до досягнення ним повноліття, сплачував аліменти, але після досягнення повноліття, матеріально йому не допомагає. Позивачу відомо, що відповідач на даний час працює та отримує заробітну плату. Про інші його доходи йому не відомо. Тобто відповідач матеріально забезпечений і має можливість матеріально допомагати йому. У судове засідання позивач не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] являється рідним батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 265428, виданого повторно Чутівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській Області 27.07.2017 р. (а.с. 6). Позивач [PERSON] навчається на денній форми навчання Українського державного університету залізничного транспорту та являється студентом ІІІ курсу «Будівельного факультету» із кінцевим строком навчання 28 червня 2019 року, що підтверджується довідкою Українського державного університету залізничного транспорту №02-27-713 від 28.02.2018 року (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд зазначає, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна позиція викладена в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 18 квітня 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved