Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач в грудні 2019 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось від батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] . [INFO] його батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги є він, його син. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] за законом або за заповітом не має. В установленому законом порядку та визначені строки він звернувся до Торецької державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини від померлого [PERSON] , на належні йому на праві власності грошові вклади. Проте, одразу спадщину у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами після смерті батька не оформив, але фактично її прийняв, від спадщини не відмовлявся. В лютому 2020 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами, але із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, йому було відмовлено в оформленні спадщини. Визнання права власності на житловий будинок зі всіма надвірними спорудами, що залишились від [PERSON] , померлого [INFO] необхідно позивачу для реалізації свого набутого права на прийняття спадщини від померлого батька. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляв [PERSON] , який в судовому засіданні заявлені позовні вимог підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково, суду зауважили, що надана позивачем технічна документація на спадковий будинок була виготовлена ще в 2011 році, тому на даний час неможливо перевірити наявність самовільно побудованих споруд на території подвір`я. Вирішення справи залишили на розсуд суду. Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Згідно інформації з КП «Бюро технічної інвентаризації м.Торецька» № 275 від 05.11.2019 (а.с. 8) батько позивача [PERSON] отримав у безстрокове користування земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку [ADDRESS] . На підставі чого [PERSON] 17.05.1967 року уклав договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, який був посвідчений Дзержинською нотаріальною конторою від 25.10.1967 за реєстром 5143. За життя, [PERSON] , який є батьком позивача по справі, зазначене нерухоме майно нікому не спадкував. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 21-23) після померлого [INFO] [PERSON] до державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім сина померлого [PERSON] , тобто позивача по справі, ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Разом з цим, зазначено, що 20.11.2012 за реєстром № 2681 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на користь його сина [PERSON] , яка складається з грошових вкладів. При цьому йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на будинок за вищевказаною адресою, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок. Даний факт підтверджено постановою про відмову вчинення нотаріальних дій від 05.02.2020 (а.с.54). З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі діти спадкодавця. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації прав. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 5серпня 1992року №449"Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Враховуючи, що житловий будинок [PERSON] був добудований до 1992 року, тобто до набрання чинності Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, то воно не підлягало введенню в експлуатацію та не було передбачено на той час інших додаткових процедур для набуття права власності на новостворене майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Судом встановлено, що такі умови для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у позивача відсутні з вищезазначених причин. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок зі всіма надвірними спорудами, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлого батька, оскільки зазначене майно належало йому на праві приватної власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved