Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що квартира [ADDRESS], належить йому на праві приватної власності. У належній йому на праві приватної власності вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які не є членами його сім»ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з дня реєстрації в установленому законом порядку їх місця проживання в зазначеній квартирі фактично не проживають та не з»являються, в квартирі відсутні їх будь-які речі. Також послався на те, що він не чинить відповідачам перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим приміщенням, останні не несуть витрат по його утриманню, їх місце проживання йому не відомо. Реєстрація місця проживання відповідачів на належній йому на праві приватної власності житловій площі порушує його законні права та інтереси щодо використання і розпорядження житловим приміщенням. Оскільки фактичне місце проживання відповідачів йому не відоме, він позбавлений можливості звернутися до них з вимогою щодо добровільного зняття з реєстрації, просив визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явилися, про дату та місце судового засідання повідомлені судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку їх місцем проживання. У зв"язку з цим суд, відповідно ст.224 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності позивача та відповідачів, ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] з 13.12.2003 року, дружна [PERSON] з 17.06.2014 року, фізичні особи [PERSON] з 13.03.2012 року, [PERSON] з 03.04.2012 року, [PERSON] з 10.07.2012 року . Відповідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, власник спірної квартири стверджує, що відповідачі з дня реєстрації їх місця проживання у належному йому на праві власності житловому приміщенні не проживають без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несуть. Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені: актами про непроживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS], складеними 28.04. та 29.11.2016 року, 16.02. та 17.05. 2017 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідачі у справі з дня реєстрації їх місця проживання в належному на праві власності позивачу житловому приміщенні не проживають та не вселялися до нього, не вели спільне господарство, а також не несли витрат на його утримання, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідачів у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 316,3 17, 319, 321, 325, 405 ЦК України,

Outcome: approved