Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що з травня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.2008 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням Іллічівського районного суду Донецької області від 02.09.2010 року (справа 2-6226/2010) шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Також рішенням Іллічівського районного суду Донецької області від 31.05.2010 року (справа 2-4768/2010) з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Спільна дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 155 від 07.07.2020 року. З батьком дитини [PERSON] з червня 2010 року втрачено будь-який зв`язок і де він на теперішній час знаходиться позивачу не відомо. Відповідач фактично перестав цікавитися життям свої дитини. Весь цей час неповнолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача, оскільки відповідач не бажає приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Крім того, станом на липень 2020 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів в сумі 159 740,11 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком № 51933555/2 від 22.07.2020 року. На неодноразові прохання позивача брати участь у вихованні та утриманні спільної доньки, відповідач не реагував. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 04 січня 2021 року; задоволено клопотання позивача [PERSON] про звільнення її від сплати судового збору. Також, зобов`язано орган опіки і піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Ухвалою суду від 04.01.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 01.02.2021 року через неявку учасників справи та ненадходженням до суду витребуваних документів. Повторно зобов`язано орган опіки і піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Ухвалою суду від 01.02.2021 року підготовче судове засідання знову було відкладено через неявку учасників справи та ненадходженням до суду витребуваних документів, наступне засідання призначено на 26.02.2021 року. Повторно зобов`язано орган опіки і піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Ухвалою суду від 26.02.2021 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2021 року. Повторно зобов`язано орган опіки і піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання [PERSON] не прибула, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі,на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подавав. Судові повістки направлялися йому за останньою відомою адресою проживання і були повернуті підприємством поштового зв`язку через зупинення приймання поштових відправлень на непідконтрольну територію. Тому, відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", шляхом опублікування судових повісток на сайті Приазовського районного суду Запорізької області і вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа - Орган опіки і піклування Маріупольської міської ради Донецької області в судове засідання уповноваженого представника не направив, 12.03.2021 року Мамаєва С.В. , яка є представником органу опіки та піклування за довіреністю, електронною поштою надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду; також просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.03.2021 року за № 01.1-01-23-61 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що з травня 2008 року по 02 вересня 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.10.2008 року). Відповідно до копії рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.09.2010 року (справа 2-6226/2010р.) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.05.2010 року (справа 2-4768/2010р.) з [PERSON] , [INFO] , було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 27.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки КСН «Центральний ІІ» про склад сім`ї № 155 від 07.07.2020 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає її донька [PERSON] , [INFO] . 01.08.2016 року головним державним виконавцем Новоазовського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було відкрите на підставі виконавчого листа № 2-4770/2010 виконавче провадження ВП № 51933555, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. Згідно Довідки-Розрахунку від 22.07.2020 року, складеного Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] за період з березня 2015 року по червень 2020 року складає 159 740,11 гривень. [PERSON] , [INFO] , навчається в 6-А класі КЗ «Маріупольський навчально-виховний комплекс «колегіум-школа» № 28 Маріупольської міської ради Донецької області, що підтверджується довідкою даного закладу № 124 від 06.07.2020 року. Згідно характеристики комунального закладу «Маріупольський навчально-виховний комплекс «колегіум-школа» № 28 Маріупольської міської ради Донецької області № 156 від 06.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] навчається в НВК «колегіум-школа» № 28. Проживає з матір`ю, яка приходить до школи, цікавиться її навчанням, відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] не приділяє уваги дитині, до школи не приходить, не дзвонить вчителю, не цікавиться справами дитини. Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості, з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року [PERSON] була зареєстрована як безробітна. Відповідно до висновку № 01.1-01-23-61, складеному 05.03.2021 року виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обов`язки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено в пункті 16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено, що з 2010 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і не приймає жодної участі у вихованні своєї неповнолітньої доньки, що проявляється у відсутності спілкуванні з дитиною та інтересу щодо її життя і здоров`я, не прийняття участі у створенні дитині належних умов для її нормального та всебічного розвитку та матеріального забезпечення. Ухилення відповідача від виховання дитини суперечить її інтересам, перешкоджає її нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог відповідачем надано не було. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав малолітньої дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав є виправданим заходом впливу і буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved