Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та складається із 1/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [INFO] року батька [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 05.12.2013 року за заявою позивача замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем - Ізмаїльською міською радою (а.с.29). Ухвалою суду від 15.01.2014 року позовні вимоги [PERSON] до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на 1/20 частин надвірних споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS], - залишені без розгляду (а.с.63). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, будучи своєчасно на належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилася. Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 1/20 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим №382 від 11.02.1991 року, що підтверджується листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№37 від 13.01.2014 року та інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.12.2013 року (а.с.56-61). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2009 року, виданого першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.6). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складалося з 1/20 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] був його син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.10.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.5). Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року N45/5, визначалось, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним тощо. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується будинковою книгою та копією паспорту серії [NUMBER] (а.с.8-11). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №2428/02-14 від 08.11.2013 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.15). Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved