Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» (далі ТОВ «Силікат-1») звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 11.03.2004 між товариством та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,47 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:3106 строком до 31.12.2013, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році. Користуючись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», 20.11.2012 року уклали з [PERSON] угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі. Однак, 11.06.2013 року відповідач [PERSON] уклала з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» (далі ТОВ «Зелена Нива 2013») договір оренди належної їй земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Силікат-1». Вважають, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки його укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди, а дії [PERSON] створили перешкоди в реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі. Просили визнати недійсним договір оренди, укладений між відповідачами та визнати поновленим договір оренди від 11.03.2004, укладений між позивачем та [PERSON] Під час розгляду справи позивачем було зменшено позовні вимоги, просили лише визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 11.06.2013 року між відповідачами. В судове засідання представник позивача не з»явився, зі змісту поданої ним до суду заяви вбачається, що позов підтримує, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, в поданих до суду запереченнях просила в задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача ТОВ «Зелена Нива 2013» в судове засідання не з»явився. В поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, надав письмові заперечення. Виходячи з приписів ч. 2 ст.158 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] згідно державного акту та інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 (2,4693) га, розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер 7125155100:04:000:3106 (а.с.10,12). 11.03.2004 року між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким відповідач передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 2,47 га строком на 10 років, з 11.03.2004 р. по 31.12.2013 р. (копія договору, а.с. 4). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 11.03.2004 року [PERSON] передала ТОВ "Силікат-1" земельну ділянку за договором оренди землі (а.с. 5). Вищевказаний договір пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та 01.04.2004 р. зареєстрований за № 14 у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК. Також судом встановлено, що в період дії основного договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а саме 11.06.2013, відповідач [PERSON] уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме з ТОВ «Зелена Нива 2013», який був зареєстрований 21.02.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12). Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України). Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частиною 1 ст. 638 ЦК УКраїни передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. У відповідності до ч. 4 ст. 124, ст. 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. За положеннями ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-55цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК України. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України). Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів. Як було встановлено судом, між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Зелена Нива 2013» був укладений договір оренди земельної ділянки під час дії договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а відтак були порушені права позивача на володіння та користування землею на умовах договору оренди. При таких обставинах суд вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки від 11.06.2013, укладений між ТОВ «Зелена Нива 2013» та [PERSON] порушує права позивача та вбачає підстави для визнання його недійсним. Посилання представника відповідача ТОВ «Зелена Нива 2013» в письмових запереченнях на те, що реєстрація договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] проведена не тим органом - районним відділом регіональної філії Центру ДЗК замість виконавчого комітету відповідної місцевої ради, суд до уваги не приймає, оскільки як і зазначає представник відповідача державна реєстрація договорів оренди землі у 2004 році регулювалася Порядком, затвердженим постановою КМУ № 2073 від 25.12.1998 року. Також вірно вказано представником відповідача, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Проте представник відповідача не звернув увагу на те, що згідно п. 4 вказаного Порядку забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів. Тобто реєстрація договору оренди, укладеного у 2004 році між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] була проведена у відповідності до вимог чинного на момент реєстрації законодавства та належним органом. Також суд вважає безпідставними посилання представника відповідача ТОВ «Зелена Нива 2013» на те, що спірний договір не може бути визнано недійсним, оскільки його державна реєстрація проводилась після закінчення строку дії попереднього договору оренди. При цьому суд враховує, що оспорюваний правочин між відповідачами укладено до закінчення дії договору оренди землі між\~ [PERSON] ТОВ «Силікат-1», при цьому одна й та ж сама ділянка не може бути обєктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що позивач довів обставини, які є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved