Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 73919грн., пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, що відбувалася з вини страховика, в сумі 6911,20грн., втрат від інфляції в сумі 1390,63 та 3% річних 585грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 листопада 2016 року близько 07 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.Злуки в м.Тернополі в напрямку вул. 15 квітня м. Тернополя при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не помітив пішохода [PERSON], внаслідок чого скоїв на нього наїзд, в результаті ДТП [PERSON] потрапив до лікарні, де від отриманих травм 15 грудня 2016 року помер. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 03.01.2018 р. [PERSON] визнано винним. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES - BENZ 200 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП, яка мала місце 25.11.2016 p., була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ8683514 у AT «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС». За фактом даної ДТП ТЕРНОПІЛЬСЬКОЮ ФІЛІЄЮ ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», було заведено справу №41695/28/2017/53 від 27.01.2017 р. Вподальшому 16.04.2018 року [PERSON] звернулася до Тернопільської філії ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з заявою про виплату їй страхового відшкодування та додатками, які підтверджують понесені витрати, у якій просила виплатити 100019грн.92коп., з яких: 73919 грн. 92 коп., відповідно до ст. 24.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 8700 грн., відповідно до ст.27.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 17400 грн., відповідно до ст. 27.4 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, лише 08.08.2018 року, на її картковий рахунок від AT «СГ «ТАС» було перераховано 26 100 грн., з яких: 8700 грн. (моральна шкода) відповідно до ст.27.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 17400 грн. (витрати на поховання та спорудження надмогильного пам'ятника) відповідно до ст. 27.4 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Невідшкодованим залишилися 73919 грн. 92 коп., що є витратами на лікування потерпілого, без зазначення жодних підстав для відмови у такій виплаті. Враховуючи, що страхове відшкодування було виплачено не в повному обсязі та не у встановлений термін до 17.07.2018 року, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 73919грн., а також пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6911,20 гривень, інфляційні втрати в сумі 1390,63 гривень та 3% річних, що становить 585 гривень. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 26.12.2018року представником відповідача надіслано відзив на позов, який суд до уваги не приймає, у зв'язку ненаданням відзиву без поважних причин у встановлений судом строк, та вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних обставин. 25 листопада 2016 року близько 07 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.Злуки в м.Тернополі в напрямку вул. 15 квітня м. Тернополя при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не помітив пішохода [PERSON], внаслідок чого скоїв на нього наїзд, в результаті ДТП [PERSON] потрапив до лікарні, де від отриманих травм 15 грудня 2016 року помер. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 03.01.2018 року залишено без змін вирок Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017року, яким [PERSON] визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та змінено вирок в частині стягнення моральної шкоди, збільшено розмір грошового відшкодування в користь [PERSON] та [PERSON] до 200000 гривень. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES - BENZ 200 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП, яка мала місце 25.11.2016 p., була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ8683514 у AT «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС». За фактом даної ДТП ТЕРНОПІЛЬСЬКОЮ ФІЛІЄЮ ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», було заведено справу №41695/28/2017/53 від 27.01.2017 р. Згідно ст.1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та визнається сторонами. Внаслідок ДТП, яка мала місце 25.11.2016 року, чоловік позивача [PERSON] потрапив до Тернопільської комунальної міської лікарні швидкої допомоги, де проходив лікування, проте від отриманих травм помер 15.12.2016 року, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія І-ИД №217541. Позивач [PERSON] понесла витрати на лікування чоловіка в розмірі 73919 грн. 92 коп., що зумовлені необхідністю придбання ліків, діагностики, реабілітації, додаткових витрат, посиленого харчування, стороннього догляду за [PERSON] Всі товарні чеки, накладі та квитанції (копії яких містяться в матеріалах справи) були надані Тернопільській філії ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування від 16.04.2018року, у якій [PERSON] просила виплатити їй 100019грн.92коп. страхового відшкодування, з яких: 73919 грн. 92 коп., відповідно до ст. 24.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 8700 грн., відповідно до ст.27.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 17400 грн., відповідно до ст.27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Проте, лише 08.08.2018 року, на картковий рахунок 4149499113070328 від AT «СГ «ТАС» [PERSON] було перераховано 26 100 грн. у якості страхового відшкодування згідно полісу АЕ/8683514 від 26.05.2016 року, з яких: 8700 грн. (моральна шкода) відповідно до ст.27.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 17400 грн. (витрати на поховання та спорудження надмогильного пам'ятника) відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Невідшкодованим залишилися 73919 грн. 92 коп., відповідно до ст. 24.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є витратами на лікування потерпілого внаслідок ДТП [PERSON], без зазначення жодних підстав для відмови у такій виплаті. Згідно із п.3 ч.1 статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно зі ст.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається у грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ8683514, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору є страхувальник та страховик, предметом Договору є майнові інтереси Струвальника, що не суперечать чинному законодавству України, тому правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору є грошовим зобов'язанням. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 149/344/15-ц. З урахуванням того, що на правовідносини, що склалися між сторонами у справі поширюється дія ч.2 статті 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання, Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» зобов'язано сплатити суму боргу(страхового відшкодування) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування. Враховуючи, що 90 днів для виплати страхового відшкодування або прийняття обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування сплили 17.07.2018 p., виплата була здійснена 08.08.2018p., то відповідачем прострочено виплату страхового відшкодування з 18.07.2018 р. до 07.08.2018 р. на 20 днів на загальну суму страхового відшкодування 100019 грн., внаслідок чого підлягають стягненню пеня з розрахунку подвійної облікової ставки, що становить 1918, 17грн., та 3% річних, що становлять 164 грн., з розрахунку представленого позивачем. Враховуючи те, що до 17.10.2018p.(тобто до дня подачі позову до суду) відповідачем не виплачено страхове відшкодування в розмірі 73 919, 92 грн., стягненню підлягає пеня з розрахунку подвійної облікової ставки, що становить 4993,03грн., 3% річних які становлять 421 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1390,63 грн., з розрахунку представленого позивачем. Таким чином, загальна сума пені становить 6911,17 грн. (4993 грн.+1918,17 грн.), загальна сума 3% річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування становить 585 грн.(164 грн. + 421 грн.), сума інфляційних втрат складає 1390,63 грн. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» 73 919 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 6911,20 гривень - пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1390, 63 гривень - інфляційних втрат та 585 гривень - 3% річних. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved