Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Направленим позовом заявник просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 706405, кадастровий номер 1822055600:01:000:1155 виданий на ім'я [PERSON], площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в Житомирській області, Житомирському районі Новогуйвинська селищна рада. В судове засідання з'явились представник позивача, відповідач [PERSON] (далі - відповідач 3), представник відповідача Житомирської РДА Житомирської області (далі - відповідач 1), представник відповідача Управління Держземагенства у Житомирському районі (далі - відповідач 2). Представник позивача заявлений позов підтримав. Представники відповідача 1, відповідача 2 позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Відповідач 3 позов визнав. Дослідив матеріали справи, пояснення сторін у справі наданих в ході судового розгляду, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року (а.с.9-10) в справі за позовом [PERSON] до Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, треті особи - управління держземагенства у Житомирському районі Житомирської області, Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області, [PERSON], Житомирська обласна державна адміністрація, позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Житомирської РДА від 21.10.2011 року № 1023 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року постанову вищевказану постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2014 року постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року скасовано, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року залишено в силі. В обґрунтування позову заявник зазначає, що оскільки за рішенням суду визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Житомирської РДА від 21.10.2011 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області то і державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, що був виданий на підставі цього розпорядження, має бути визнаним недійсним та скасованим. Вищеописані правовідносини регулюються та відповідають наступним нормам права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 378 ЦК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). Узагальнив вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог абзацу першого пункту 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (норма, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Змістовний аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України, висловивши правову позицію з даних спірних питань в постанові суду від 6.02.2013 року у справі №6-169цс12. Вирішуючи питання про розподіл таких витрат, суд, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів в розмірі 121,80 гривня з кожного. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved