Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.07.2007 р., між [PERSON], та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір №HMCOGK00002746, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 доларів США на термін до 19.07.2032 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором №HMCOGK00002746 між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], був укладений договір поруки. У звязку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 25.03.2015 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 33518,29 доларів США яка складається з наступного: 27394,67 доларів США - заборгованість за кредитом; 3658,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 413,98 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом; 444,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 10,62 доларів США- штраф (фіксована частина), 1595,60 доларів США - штраф (процентна складова), які банк просив солідарно стягнути з відповідачів. 18.06.2015 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулись із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки і договору іпотеки, посилаючись на те, що 20.07.2007 року між [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], було укладено кредитний договір № НМС0ОК00002746, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти на строк до 19 липня 2032 року, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 36750,00 доларів США на наступні цілі: 30000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 6750,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. Також згідно п. 6.4 кредитного договору розмір річної відсоткової ставки дорівнює 12 %. Інформація про суму кредиту в еквіваленті у гривнях в зазначеному кредитному договорі відсутня, проте згідно заяви на видачу готівки № 25 від 20.07.2007 року, еквівалент кредиту розміром 30000,00 доларів США у гривнях становив 151500,00 гривень. 20.07.2007 року для забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], та [PERSON] було укладено договір поруки № НМС0СК00002746, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за даним кредитним договором. Окрім договору поруки, на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 20.07.2007 року між [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], був укладений також договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, на придбання якої і був взятий споживчий кредит, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [ADDRESS]. Однак після реалізації зазначеної квартири, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 16 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (КРЕДИТОР) в особі керуючого Шепетівським відділенням № 1 Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що в кредитному договорі від 20.07.2007 року № НМСООКООО02746 немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, зокрема немає детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Також істотним порушенням кредитором прав позичальника при укладенні кредитного договору, є те, що всупереч положенню п. 3.2 розділу 3 Правил Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, позичальнику взагалі не видавався графік погашення кредиту, хоча у самому договорі а також у договорі поруки він згадується як додаток № 1 (п. 16). Які суми на які рахунки зараховувалися невідомо, що є також несправедливим відносно споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на розсуд самого банку. Відсутність графіка погашення кредиту, який позичальник неодноразово вимагав надати у кредитора, що разом з тим було проігноровано без жодних належних пояснень. Така обставина підтверджує недобросовісність банку, укладення кредитного договору тільки в інтересах кредитора, незрозумілість умов договору, що є наслідком грубих порушень прав позичальника як споживача. З огляду на вище зазначене, відповідачі за первісним позовом стверджують, що кредитор на порушення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. При збільшенні річної відсоткової ставки з 25.11.2008 року банком не була отримана жодна інформація про можливість сплати за таких умов позичальником щомісячних платежів. Позичальник [PERSON],сумлінно виконував взяті не себе обовязки, з метою уникнення покладення будь-якої відповідальності на поручителя, яка є також його дружиною, та на його доньку - іпотекодавця. Позивач як позичальник за кредитним договором вчасно, у визначений кредитним договором період сплати (з «20» по «25» число кожного місяця, а то й раніше) здійснював валютно-обмінні операції та сплачував черговий платіж у тому розмірі, в якому вимагалося згідно договору. Позивачі за зустрічним позовом просять суд визнати недійсним кредитний договір від 20 липня 2007 року № НМС0ОК00002746, укладений між [PERSON], та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON]. Визнати недійсним договір поруки від 20 липня 2007 року № НМС0СК00002746, укладений між [PERSON], та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON]. Визнати недійсним договір іпотеки від 16 липня 2012 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк», в особі керуючої Шепетівським відділенням № 1 Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON]. 21.12.2015 року, до суду подано заяву від позивачів за зустрічним позовом про зменшення позовних вимог, згідно із якою позивачі просять суд визнати недійсними кредитний договір від 20 липня 2007 року №НМС0СК00002746, укладений між [PERSON], та Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», в особі Шепетівського відділення Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», та укладений на забезпечення виконання зобовязань за ним договір іпотеки від 16 липня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк», в особі Шепетівського відділення Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» первісний позов про стягнення заборгованості підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позові, просив позов задовольнити, а також у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки, і договору іпотеки, просив відмовити. Представник відповідачів та відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечили, просили задовольнити поданий ними зустрічний позов з мотивів, що вказані в зустрічному позові. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, відповідачів, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю, зустрічний позов задовольнити наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2007 р., між [PERSON], та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір №HMCOGK00002746, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 доларів США на термін до 19.07.2032 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором №HMCOGK00002746 між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], був укладений договір поруки, дане зобовязання [PERSON], що виникло із вищезазначеного договору поруки рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2015 року, визнано таким, що припинило свою дію з 25.11.2008 року. 20.07.2007 року між [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі керуючої Шепетівським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], був укладений також договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, на придбання якої і був взятий споживчий кредит, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [ADDRESS]. Однак після реалізації зазначеної квартири, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 16 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (КРЕДИТОР) в особі керуючого Шепетівським відділенням № 1 Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Кредитний договір повинен укладатися в порядку, визначеному законом, а його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленими ст. ст.\~3,\~6,\~13,\~192,\~203,\~215,\~227,\~533,\~627,\~638 Цивільного кодексу України,\~закону України «Про банки і банківську діяльність»,\~закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг». Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~ст. 638 ЦК України, договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами оспорюваного договору, зокрема, є відсоткова ставка. Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~третьою, пятою та шостою\~статті 203 ЦК України\~є підставою недійсності правочину. В\~рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~містяться висновки, згідно яких «споживачу, як правило, обєктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору». За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд критично ставиться до твердження представника позивача, що підписаний кридиний договір разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами, тарифами складають між відповідачем та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві. У постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14) міститься висновок про те, що оскільки позичальником не підписані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), так і Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, то вказані Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом України у Постанові від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15. Суд знаходить підставними твердження [PERSON], що, при підписанні кредитного договору відповідач [PERSON], помилково сприймав його підстави укладення, предмет та зміст, що вплинуло на його підписання. У відповідності до\~ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У відповідності до ч. 1.\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Однак, в порушення зазначених норм законодавства вказана інформація відповідачу [PERSON], надана не була. Відповідно до ч.1\~ст. 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»\~поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб'єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання. Згідно п. 2. ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. ПАТ КБ "Приват Банк" суду не подано доказів того, що позичальники були належним чином повідомлені про збільшення відсоткової ставки, що передбачено як законом так і договором, а тому таке підвищення відсоткової ставки підлягає визнанню недійсним. Незважаючи на неодноразові вимоги Суду позивачем не представлено фінансових документів, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог. Таким чином, на думку суду позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами. Загальний строк позовної давності складає три роки, а відповідно до\~ст. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, а саме: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, так як\~\~позивач не надав суду фінансові грошові документи, які б підтвердили\~\~їх позовні вимоги, а також спростували позовні вимоги за зустрічним позовом. Таким чином, зустрічна позовна заява із позовними вимогами є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved