Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПП «Агропрогрес» про визнання правочинів-договорів оренди земель недійсними. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір оренди землі № 318 від 20.06.2012 року та договір оренди землі № 351 від 20.06.2012 року хоча укладені із ПП «Агропрогрес» від його імені, проте підписані не ним самим. Тому, оскільки, волевиявлення позивача на укладення таких договорів не було, то він просить визнати договір оренди землі № 318 від 20.06.2012 року , укладений терміном на 8 років щодо земельної ділянки, площею 4,4409 га , кадастровий номер [NUMBER] та договір оренди землі № 351 від 20.06.2012 року,укладений терміном на 8 років щодо земельної ділянки, площею 0.1813 га , кадастровий номер [NUMBER], укладені між [PERSON] і приватним підприємством «Агропрогрес недійсними. В судовому засіданні від 26.08. 2016 року в якому приймав участь позивач він підтримав вимоги та зазначив , що він не укладав договір з ПП "Агропрогрес" , хто його підписав не знає, також зазначив, що в відомостях на отримання орендної плати не розписувався. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити із підстав, викладених у позові. Представник відповідача приймав участь в судових засіданнях при вирішенні клопотань в порядку підготовки справи до розгляду, зазначивши , що позов не визнають , проте у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , про що свідчить розписка , заяв про перенесення розгляду, розгляд справи в його відсутність не подавав , про причини неявки не повідомляв , представник позивача [PERSON] не заперечує щодо заочного розгляду , а тому суд ухвалив розглянути позов в порядку заочного провадження. Заслухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справ, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Державного акту на право власності серії [NUMBER] від 20.12.2005 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4,6222 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, яка складається з двох земельних ділянок площею 4,4409 га , кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,1813 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 9). З відповіді відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі від 05.04.2016 вбачається, що 04.07.2012 року Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» здійснено державну реєстрацію договорів оренди вищезазначених земельних ділянок строком на 8 років, (орендар ПП «Агропрогрес»), про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 742068044002535 та № 742068044002534 (а.с. 13). Згідно договорів оренди землі, які укладено строком на 8 років, щодо земельних ділянок площею 4,4409 га , кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,1813 га, кадастровий номер [NUMBER] №№ 318, 351 від 20.06.2012 року , зареєстрованих Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», орендодавцем є [PERSON] , орендарем приватне підприємство «Агропрогрес» (а.с. 14-20). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочинів недійсними, [PERSON] посилається на те, що він не підписував дані договори. З висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3377/378/16-24 від 15.12.2016 вбачається, що підписи від імені [PERSON] у вищевказаних договорах оренди землі виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки, [PERSON] вказані договори не підписував, тобто не виявив свою згоду на укладання правочинів з такими умовами, то такі договори є недійсними в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подачу позовної заяви (1102,42 грн.), судового збору на оплату заяви про забеезпечення доказів (275,60 грн.) , витрат по оплаті експертизи (1762,00 грн.) підлягають стягненню з ПП «Агропрогрес» на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved