Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання своїх малолітніх доньок, двійнят [PERSON] і [PERSON] [INFO], разом з матір'ю, мотивуючи тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, разом виховували дітей, але відносини у подружжя погіршилися, з травня 2014 року позивач [PERSON] разом зі своїми двома малолітніми дітьми проживала окремо від [PERSON] Батько дітей з 12.05.2014 року сплачував на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок. Батьком дітей, фактично, була надана згода на проживання доньок разом з їх матір'ю. Позивач зазначає, що коли [PERSON] дізнався про зареєстрований шлюб його колишньої дружини з [PERSON], життя сім'ї позивача стало нестерпним з причин зловживанням зі сторони відповідача своїми батьківськими правами, почалися втручання в особисте сімейне життя позивача, які суперечать інтересам дітей, негативно впливають на стан психологічного здоров'я дітей. [PERSON] разом з дітьми, своєю мамою та чоловіком виїхали проживати в м. Львів. Та в зв'язку із зазначеним, [PERSON] просить суд визначити місце проживання двох дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] разом з їхньою мамою. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визначення місця проживання доньок [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] разом з батьком. Обґрунтував свої вимоги тим, що [PERSON] самостійно, таємно, без згоди батька дітей та проти волі дітей, перемістила їх в інше місце проживання. Наразі діти знаходяться з нею, насильно та примусово утримуються без дозволу спілкування і зустрічей з рідним батьком. [PERSON] створює умови психологічного насилля над дітьми, порушуючи їх права та батьківські права [PERSON] 03.04.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа : орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради про визнання місця проживання малолітніх дітей було об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дітей. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримувала свій позов та в подальшому подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги, направила суду відзив на зустрічний позов, клопотання щодо допиту свідків знято. Відповідач за первісним позовом не визнав позову [PERSON], підтримав зустрічний позов. Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, неодноразово з'являючись в судове засідання, які були відкладені судом за клопотаннями [PERSON] та його представника, - подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] належить задовольнити, а зустрічний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року по 28.11.2014року, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та рішенням суду про розірвання шлюбу (Т.1а.с.9,12). Встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (Т.1 а.с. 10,11). Встановлено, що з народження місце проживання дітей [PERSON] і [PERSON] було зареєстрованим в [ADDRESS], разом з їх мамою та бабусею [PERSON] (Т.1 а.с.14). Встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] 15.06.2017 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб (Т.1 а.с.16). Встановленим є те, що [PERSON] після одруження змінила місце свого проживання, виїхала разом з дітьми в м. Винники, проживали [ADDRESS] (Т.1 а.с.32). Суд встановив, що мама дітей, [PERSON] працевлаштована, працює на посаді вчителя музичного мистецтва в Підберізцівському НВК І-ІІ ступенів з 19.09.2017 р. , а також, працює у 58 будинку офіцерів за посадою керівника гуртка вокалу на умовах строкового трудового договору , за сумісництвом. Матеріали справи містять довідку про доходи [PERSON] (Т1. а.с.175,192,208). Встановленим є те, що [PERSON], також, працевлаштований, працює в ТОВ «Ньютехногруп». Матеріали справи містять довідку про доходи [PERSON] (Т.2 а.с.160). Встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування щодо вирішення питання відчуження нерухомого майна /квартири/ де були зареєстровані його діти. Матеріали справи містять чисельні заяви та відповіді компетентних органів щодо вирішення спору між батьками дітей (Т.2 а.с.167-168, 169-171,173,175-176). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON], наданого Личаківською районною адміністрацією 10.05.2018 року за № 33-1533, комісія прийшла до переконливого висновку за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання матері (Т.1 а.с.225-229). Матеріали справи містять Акти обстеження умов проживання батька і матері дітей. Матеріали справи містять чисельні фотосвітлини малолітніх [PERSON] та [PERSON] та інформацію щодо їх навчання і виховання. На фото, які надані обома батьками, їх доньки мають щасливий вигляд, суспільно адаптовані, активні, приймають участь в святах, конкурсах. Відсутня інформація чи інші дані щодо вчинення психологічного чи іншого насилля над дітьми. Всі пояснення [PERSON] з даного приводу є припущеннями та його власними баченнями ситуації щодо виїзду дітей з мамою з міста Біла Церква. Крім того, суд звертає увагу, що всі пояснення [PERSON] стосуються здебільшого звинувачень [PERSON] в протиправних діях щодо зняття з реєстраційного обліку дітей в [ADDRESS]. [PERSON] надавав суду докази чисельних скарг та наявного судового спору з даного приводу. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] суду пояснив, що має житло, працевлаштований, проживає разом із співмешканкою, вважає, що його донькам буде краще проживати з батьком. [PERSON] придбала собі житло в м. Львові в районі новобудов, поряд ведеться будівництво, відсутні нормальні умови для прогулянок з дітьми. [PERSON] намовляє доньок проти батька, чинить перешкоди батьку в спілкуванні з дітьми. Віддаленість місця проживання дітей є перешкодою батьку брати участь у вихованні і навчанні дітей. Також, [PERSON] неодноразово вказував на наявність перешкод з боку матері дітей у їх спілкуванні з батьком, а тому просив визначити місце проживання його шестирічних доньок саме з батьком. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. В ст.150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Однак, в даному випадку, враховуючи вік дітей не є можливим з'ясувати думку дівчаток щодо визначення місця проживання з одним із батьків. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, стать, вік дітей, матеріальне забезпечення батьків, їх працевлаштування та інші обставини, що мають істотне значення. Як було вказано вище, опікувалися з народження дітьми їх батьки спільно, але з 2014 року відносини між сторонами розірвані, та переважно опікувалася дітьми їх мама. Надані суду докази, дійсно, свідчать про те, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, відповідач безпідставно звинувачує матір дітей та її чоловіка в насиллі над дітьми, хоча наведеному не має жодного доказу. Мати дітей працює і має дохід, має власну квартиру, опікується дітьми. Окрім загальноосвітнього навчання [PERSON] влаштувала доньок в позашкільні заклади для їхнього всебічного розвитку. Мати дбайливо і з любов'ю ставиться до дочок, ніколи не втрачала контакт з дітьми, активно включилася в процес виховання та догляду за своїми доньками, має можливості утримувати та виховувати дітей. В даному випадку, під час розгляду справи не було встановлено жодних виняткових обставин, які б були підставою для розлучення дітей з їх матір'ю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дітей, враховуючи стать та вік дітей, їх фізичний та психологічний стан, необхідно визначити місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] з матір'ю, оскільки остання найбільш оптимально може забезпечити спокійні та належні умови проживання, виховання і навчання доньок. Відповідно, зустрічний позов не підлягає до задоволення. [PERSON] скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду спору. Також, суд вважає за потрібне в рішенні попередити батьків дітей, про обов'язковість виконання ними своїх батьківських обв'язків стосовно малолітніх дітей лише в їх інтересах. Позивач за первісним позовом не ставить питання про відшкодування їй судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved