Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване в [ADDRESS]. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. У належному йому будинку з 2009 року зареєстрований відповідач [PERSON]? [INFO], який є його онуком. Однак, з у зазначеному будинку відповідач фактично не проживає більше семи років, що підтверджується актом обстеження № 7767 від 26 вересня 2018 року комісії Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області. Місце знаходження відповідача йому не відомо. Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.12.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 червня 2008 року. Згідно копії домової книги у належному позивачу будинку з 2009 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Однак, відповідно до акту обстеження комісії Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області № 7767 від 26 вересня 2018 року за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у належному позивачу будинку не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. 33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34, 39 зазначеної постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. У цій справі виникли правовідносини між власником (позивачем) та відповідачем, який є членом сім»ї власника житла. Відповідач тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому будь-яких заперечень даного факту із зазначенням поважних причин непроживання відповідачем до суду не подано. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в день звернення особи, зокрема, на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved