Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 15.08.1998 року відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 337. В обґрунтування позову позивач зазначала, що 15.08.1998 року ніж нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є різними людьми, мають різні погляди на життя. Основною причиною втрати відносин став переїзд відповідача в інше місце проживання, а саме в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно - сімейні відносини припинені з 2014 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, спільний бюджет не мають, проживають окремо один від одного. 13.08.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є різними людьми, мають різні погляди на життя. Основною причиною втрати відносин став переїзд відповідача в інше місце проживання, а саме в м. Євпаторія Автономної Республіки Крим. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно - сімейні відносини припинені з 2014 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, спільний бюджет не мають, проживають окремо один від одного. Майнового спору не мають. Відповідач підтверджує всі викладені позивачем обставини та заперечень не має. Представник позивача [PERSON] - адвокат Христофорова К.С. надала заяву про слухання справи без сторони позивача, на звукозапису судового засідання не наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, посвідчену 12.08.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., зареєстровану в реєстрі № 2924, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Інших заяв, клопотань сторони суду не надали. 06.08.2019 р. суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 15.08.1998 р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 337. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони на час розгляду справи шлюбні відносини не підтримують з 2014 року, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З урахуванням положень ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення за позивачем її прізвища " [PERSON] " згідно її заяви. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved