Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 22.02.2017 року між сторонами розірвано шлюб. За період шлюбного життя у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO]. Рішенням суду від 2015 року присуджено стягувати із позивача аліменти на користь відповідачки на утримання двох дітей у розмірі по 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із [INFO] та до досягнення дітьми повноліття. Позивач на сьогоднішній день не є працевлаштованим, періодично виїздить на заробітки за кордон. Скрутне фінансове становище позивача та наявність у нього сім`ї та ще одної дитина-інваліда, яка потребує постійного лікування, послугувало підставою для звернення до суду для зміни розміру аліментів. Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду від 23.12.2015 року шляхом зміни способу їх присудження з розміру стягнення 1/3 частини всіх видів заробітків на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Суд встановив, що з 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 23.12.2015 року у справі №299/3435/15 вирішено стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частини заробітку (доходів) позивача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дати подачі позову 26.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного судового рішення видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у Виноградівському районному відділі державної виконавчої служби. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам відділу ДВС Виноградівського районного управління юстиції станом на 31.10.2019 року з боржника, позивача по справі, стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1/3 частини від встановленої середньої заробітної плати по Виноградівському району, що в жовтні 2019 року становило суму 1573,5 грн. Заборгованість станом на 31.10.2019 року становила 22,01 грн. На ствердження своїх позовних вимог позивачем подано до суду довідку Буківської сільської ради №02-25/487 від 07.11.2019 року, якою стверджується, що на утриманні позивача перебуває [PERSON] , [INFO] - донька його дружини, яка є інвалідом. Крім того, позивач звільнений з роботи 15.04.2016 року і по даний час не працює, що підтверджується довідкою Великокопанської сільської ради Виноградівського району №02-07/214 від 11.03.2020 року. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення та з позивача слід стягувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved