Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що 29.07.2016 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого - [PERSON] та двоє дітей: [PERSON] і [PERSON] 24 листопада 2015 року заявник звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, 30.11.2015 року - звернувся [PERSON], при цьому [PERSON] відмовилась від спадщини та від виділу частки в спільному майні подружжя, подавши нотаріусу відповідні заяви. До складу спадкового майна належить майно, яке знаходиться в індивідуальних банківських сейфах в відділенні №8 в м. Донецьку ПАТ «ПУМБ». Приватним нотаріусом 08.02.2016 року був направлений запит до ПАТ «ПУМБ» про наявність індивідуальних банківських сейфів та опису майна, яке знаходиться в них. Листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 року було відмовлено в наданні вказаної інформації з посиланням на необхідність розкриття банківської таємниці в судовому порядку. У звязку з тим, що без вирішення питання про розкриття банківської таємниці щодо вмісту індивідуальних банківських сейфів спадкодавця [PERSON], неможливе вирішити питання щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину після його смерті, заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить: для отримання інформації щодо вмісту індивідуальних сейфів № 102 і № 236 в депозитному сховищі у відділенні № 8 ПАТ «ПУМБ», місцезнаходження якого: 83001, м. Донецьк, вулиця Пушкіна, будинок 27, якими користувався спадкодавець [PERSON], що помер 29 липня 2015 року, згідно з договором № 13 від 03.02.2008 року з додатковою угодою № 7 до нього від 01.04.2014 року та згідно з договором № 1364 від 22.07.2013 року з додатковою угодою № 1 до нього від 01.04.2014 року зобовязати ПАТ «ПУМБ» розкрити банківську таємницю та провести розкриття індивідуальних сейфів № 102 та № 236, з метою встановлення їх вмісту та складання акту опису майна або інших предметів, речей, документів що знаходяться і цих сейфах; зобов'язати ПАТ «ПУМБ» направити акти опису вмісту індивідуальних сейфів № 102 та № 236, якими користувався спадкодавець [PERSON] [PERSON], приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] на адресу: 87500, просп. [PERSON] (Леніна), буд.18/20, приміщення 20 «А», м. Маріуполь, Донецької області. Заявник та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, підтримкою заявлених уточнених вимог та їх задоволенням. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та не заперечення проти її задоволення. Представник ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, не заперечення проти задоволення уточнених вимог заяви, зауваживши про неможливість виконання на даний час рішення суду, оскільки містом розкриття банківської таємниці є м. Донецьк Донецької області, який на теперішній час знаходиться на непідконтрольній території України, у звязку з чим просила відстрочити виконання рішення суду на період окупації м. Донецька. Суд дослідивши матеріали заяви, вражає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 917912, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області 06.08.2015 року, актовий запис № 118, 29.07.2015 року помер [PERSON], який є батьком [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження останнього серії І-АГ №134014. Згідно договору №13 оренди індивідуального банківського сейфу в депозитарному сховищі, укладеного 03.02.2008 року між [PERSON] та керуючим відділення №8 ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк, з додатковою угодою №7 до нього від 01.04.2014 року, банк передав у платне строкове користування [PERSON] індивідуальний сейф № 236 для розміщення та збереження речей (цінностей), який розташований в депозитарному сховищі відділення №8 ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк. Крім того, згідно договору №1364 оренди індивідуального банківського сейфу в депозитарному сховищі, укладеного 22.07.2013 року між [PERSON] та керуючим відділення №8 ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк, з додатковою угодою №1 до нього від 01.04.2014 року, банк передав у платне строкове користування [PERSON] індивідуальний сейф №102 для розміщення та збереження речей(цінностей), який розташований в депозитарному сховищі відділення №8 ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк. Постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 18.03.2016 року було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на майно, що знаходиться в індивідуальних банківських сейфах № 102 та 236 у відділенні №8 ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьк, у звязку з відсутності документів, які підтверджують склад спадкового майна. При цьому, згідно листа № КНО-07.3.1/85 від 16.02.2016 року, направленого ПАТ «ПУМБ» нотаріусу, було відмовлено в наданні вказаної інформації щодо наявності індивідуальних банківських сейфів та опису майна, яке знаходиться в них, з посиланням на необхідність розкриття банківської таємниці в судовому порядку, відповідно до ст.ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Згідно частини 3 статті 15 ЦПК України, справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація що до діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Стаття 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачає декілька випадків розкриття банками інформації, що становить банківську таємницю, у повному обсязі, а саме на письмовий запит або з письмового дозволу власника такої інформації (клієнта банку) та на письмову вимогу суду або за рішенням суду. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені в ч. 4 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. У відповідності до п.1 ст.1076 ЦК України, відомості, що складають банківську таємницю, можуть бути надані банком органам державної влади та їх посадовим особам виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 р. № 267 та главою 12 ЦПК України, що регулює порядок розгляду судом справ про розкриття банківської таємниці (п. 5 ст. 288, п. 4 ч. 1 ст. 290 ЦПК України). На підставі викладеного та зважаючи на те, що визначення питання щодо обсягу спадкового майна, що лишилось після смерті [PERSON], яке в свою чергу містить банківську таємницю, іншим шляхом ніж розкриття вказаних відомостей неможливо, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як обґрунтована. Слід зауважити, що відповідно до статті 1 Закону України від 16 вересня 2014 року № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» встановлений чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до яких також відносяться місто Донецьк Донецької області. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, системне тлумачення положень ст.ст.217,373 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Оскільки заявник заявляє вимоги про розкриття банківської таємниці відносно індивідуальних сейфів у депозитному сховищі у відділенні № 8 ПАТ «ПУМБ», місцезнаходження якого: 83001, м. Донецьк, вулиця Пушкіна, будинок 27, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень представника ПАТ «ПУМБ» щодо неможливості фактичного виконання подальшого рішення суду, у звязку з окупацією міста Донецька, та про наявність обєктивних ускладнень при виконанні судового рішення. За таких підстав, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення до завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території м. Донецька Донецької області, України. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved