Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовом до Другого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, просить зняти арешт з належного їй нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи реєстраційні № 3716888 та № 3716940, внесені реєстратором Волинська філія ДП «Інформцентр» Міністерства юстиції України 12 вересня 2006 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АА 675298 від 08 вересня 2006 року ДВС у м. Луцьк [PERSON] про накладення арешту на кафе « [INFO] » та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що кафе « [INFO] » та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , належать їй на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07 лютого 2003 року та від 05 липня 2002 року, укладеними між нею та [PERSON] та в подальшому укладеної між нею та [PERSON] мирової угоди, затвердженої ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2009 року. З метою проведення державної реєстрації права власності на вказані об`єкти в листопаді 2019 року вона звернулась до державного реєстратора. З інформації Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна виявлено наявність обтяження - арешт нерухомого майна за реєстраційними номерами 3716888 та № 3716940, внесені реєстраторомВолинська філія ДП «Інформцентр» Міністерства юстиції України 12 вересня 2006 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АА 675298 від 08 вересня 2006 року ДВС у м. Луцьк [PERSON] . Посилаючись на те, що в судових справах з її участю заходи забезпечення позову не вживались, однак, в 2006 році її неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР і державним виконавцем накладено арешт на належне їй майно, штрафи нею сплачені, а виконавчі провадження на даний час завершені та знищені, між тим, питання про зняття арешту не вирішено, що чинить їй перешкоди у здійсненні прав власника (розпорядження своїм майном). Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав. Відповідач в письмовій заяві просить розгляд справи провести у відсутності його представника, у вирішенні питання покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що кафе « [INFO] » та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , належать позивачу [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07 лютого 2003 року та від 05 липня 2002 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON] та укладеної між [PERSON] та [PERSON] мирової угоди, затвердженої ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2009 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 017890. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на кафе « [INFO] » та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт за реєстраційними номерами 3716888 та № 3716940, що внесено реєстратором Волинська філія ДП «Інформцентр» Міністерства юстиції України 12 вересня 2006 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АА 675298 від 08 вересня 2006 року ДВС у м. Луцьк [PERSON] . З відповіді Другого відділу виконавчої служби у місті Луцьк № 55891 від 03.06.2020 року слідує, що на даний час виконавчі провадження на даний час знищені. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Беручи до уваги факт наявності арешту нерухомого майна, належного позивачу, що чинить їй перешкоди у здійсненні прав власника щодо розпорядження своїм майном та є неправомірним і безпідставним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved