Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом, просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; 2) стягувати з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 000 грн. щомісячно на дитину, з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина; 3) стягувати з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 000 грн. щомісячно на дитину, з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина; 4) звільнити орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації від сплати судового збору на підставі підпункту «ґ» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] ; та на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», дана заява подана з метою захисту прав малолітньої дитини; 5) стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей Богодухівської райдержадміністрації, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. До служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації надійшло повідомлення від служби у справах дітей по Київському району м. Харкова, що з 23 травня 2020 року діти перебувають у КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складених поліцією м. Харкова від 23.05.2020. З 21.07.2020 діти влаштовані на тимчасове виховання та спільне проживання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , терміном до 3 місяців. Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24.05.2020. Мати за місцем реєстрації не проживає більше року, а батько перебуває у місцях позбавлення волі. [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям своїх дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою їх до самостійного життя. Тобто, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. У разі позбавлення матері батьківських прав діти [PERSON] та [PERSON] будуть влаштовані до сімейних форм виховання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.10.2020 позовну заяву Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей булоприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих документів. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17.11.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, як шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада України» відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. За приписами ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з відомостями Крисинської сільської ради [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . За вказаною адресою [PERSON] були направлені судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 01.12.2020, 23.12.2020 та 14.01.2021, однак, конверти повернулись без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» («адресат не проживає»). Іншої адреси [PERSON] суду не повідомила. Крім того, за приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Повідомлення про виклик [PERSON] в судові засідання, призначені на 23.12.2020 та 14.01.2021 були розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада» 08.12.2020 та 23.12.2020 відповідно. Отже, відповідач у розумінні ст.ст. 128, 131 ЦПК України є належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і оголошеннями, розміщеними на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, втретє не з`явилася в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих повторно Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17 червня 2020 року (а.с. 5, 6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2018 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2018 року Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 41 (а.с. 8). З нявної у матеріалах справи копії вироку Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 вбачається, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та засуджений до покарання, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст.72 КК України, у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 9). 23.05.2020 діти [PERSON] та [PERSON] були виявлені поліцією м. Харкова за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується наявними в матеріалах справи актами підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.05.2020, складеними інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Лисициною З.В. у присутності особи, яка знайшла дітей - [PERSON] . Відповідно до вказаних актів, на момент виявлення дітей [PERSON] (документ, що посвідчує дитину - свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.11.2019) мала брудний одяг, була не мита, не розмовляла, неохайна, голодна. Дитина [PERSON] (документ, що посвідчує дитину - свідоцтво про народження [NUMBER] від 26.11.2018) була роздягнена, мала брудний одяг. Діти були доставлені до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради 23.05.2020 о 16 год. 15 хв. (а.с. 10, 11). Розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 09 липня 2020 року № 182 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 21 липня 2020 року влаштовано на тимчасове виховання та спільне проживання терміном до 3 місяців до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). На підставі вказаного розпорядження, 21.07.2020 о 13:30 год. адміністрацією закладу КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради в особі головного лікаря [PERSON] було передано дітей [PERSON] та [PERSON] патронатному вихователю [PERSON] , про що складено відповідні акти від 21.07.2020 (а.с. 13, 14). Відповідно до актів передачі дітей до сім`ї патронатного вихователя, складених адміністрацією КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17», обидві дитини мали наступний стан здоров`я : «Диспластична кардіоміопатія, ХХЛШ, Функціонуюче овальне вікно». Як зазначено в письмових поясненнях патронатного вихователя [PERSON] , наданих начальнику служби у справах дітей [PERSON] 19.08.2020, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були влаштовані в родину [PERSON] 21 липня 2020 року, з лікарні № 17 м. Харкова. Патронатний вихователь зазначила, що з дітьми були речі, непридатні для використання (брудні та не відповідали віку дітей). Мати дітей, [PERSON] була відшукана [PERSON] через соціальну мережу «Фейсбук», мати двічі виходила на зв`язок по телефону та обіцяла приїхати відвідати дітей, прибути до Крисинської сільської ради для реєстрації її дітей, а також привезти медичні картки дітей та відомості про щеплення, але вказаних обіцянок вона не виконала. Мати порушує права дітей, і зовсім не цікавиться їх життям (а.с. 15). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 02-31/553 від 14.08.2020, [PERSON] , 2001 року народження, дійсно проживає в [ADDRESS] . Має наступний склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , 1998 р.н.; доньки - [PERSON] , 2018 р.н. та [PERSON] , 2019 р.н., не зареєстровані та не проживають за вищевказаною адресою (а.с. 16). Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області вбачається, що [PERSON] не займається вихованням та доглядом дітей, були випадки, коли вона залишала дітей на довгий час без поважних причин на батьків, які зловживають спиртними напоями. В ході обстеження неодноразово були зауваження про антисанітарію в будинку, на яку [PERSON] не реагувала. Після того як стало відомо, що в даної особи були вилучені поліцією діти, до сьогоднішнього часу ніяких звернень до Крисинської сільської ради про їх повернення не було. Де знаходиться [PERSON] на даний час Крисинській сільській раді невідомо (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 17.08.2020 представниками Крисинської сільської ради за результатами візиту за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході обстеження було виявлено, що сім`я [PERSON] майже рік за даною адресою не проживає. Умови проживання незадовільні, електроенергія, газ та пічне опалення в будинку відсутнє, вікна вибиті та затулені ганчірками, в будинку антисанітарія (а.с. 18). Як вбачається з відповіді Державного навчального закладу «Регіонального центру професійної освіти швейного виробництва та сфери послуг Харківської області» від 17.08.2020 № 316 на запит служби у справах дітей Богодухівської РДА, [PERSON] закінчила навчання за професією «Кушнір розкрійник; кравець» 30.06.2020. Весь період навчання з 01.09.2017 по 30.06.2020 [PERSON] , як учениця, що має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, отримувала соціальну стипендію та всі соціальні пільги, передбачені чинним законодавством. [PERSON] відмовилась від працевлаштування по закінченню закладу професійної освіти у зв`язку з необхідністю догляду за дітьми віком до 3-х років, надавши свідоцтва про народження дітей [PERSON] та [PERSON] , а також довідки Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА про отримання державної допомоги на дітей віком до трьох років (а.с.19). У листі Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.08.2002 № 03-22/032, наданим на запит служби у справах дітей Богодухівської РДА, зазначено, що [PERSON] до ССД по Київському району із заявою про повернення їй на виховання та спільне проживання не зверталась (а.с. 20). У зв`язку з викладеним, 07.09.2020 Комісією з питань захисту прав дитини Богодухівської районної державної адміністрації у складі 10 осіб прийняла рішення про довільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку від 07.09.2020 № 01-39/763, орган опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] не здійснює належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 21-22). Згідно з поясненнями голови органу опіки та піклування, мати з часу вилучення у неї дітей жодного разу не зверталась до Служби у справах дітей щодо повернення до неї дітей на проживання та виховання, тому прийняти рішення про позбавлення матері батьківських прав повністю відповідає інтересам дітей. Як вбачається з письмових пояснень патронатного вихователя [PERSON] від 06.01.2021, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] виховуються в її родині з 21 липня 2020 року. З час у влаштування дітей, мати [PERSON] дітей не відвідувала та не цікавилася ними. [PERSON] повідомляла [PERSON] про те, що її можуть позбавити батьківських прав та про те, що до суду подано відповідний позов. На даний час невідомо, де проживає [PERSON] , її знайомий повідомив, що вона веде бродячий спосіб життя. [PERSON] вважає, що діти [PERSON] не потрібні, а тому позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дітей (а.с. 74). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] - не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає доцільним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав. З 23 травня 2020 року після знайдення дітей поліцією в м. Харкові, передачі дітей до лікарні та в подальшому - до сім`ї патронатного вихователя, мати не цікавилася їх місцезнаходженням, не зверталася до служби у справах дітей ані за місцем їх знайдення, ані за місцем своєї реєстрації з питання повернення їй дітей, жодного разу не відвідала дітей, не незважаючи на те, що була відшукана патронатним вихователем через соціальні мережі та була обізнана про їх місцезнаходження. При цьому, незважаючи на те, що патронатний вихователь повідомила [PERSON] про подачу органом опіку та піклування позову до суду про позбавлення її батьківських прав, [PERSON] жодного разу не прибула в судове засідання, що свідчить про її байдужість до здійснення своїх батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, ч.5 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 ст. 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, той факт, що відомості про доходи та стан здоров`я відповідача, а також відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, стягнувши аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі - по 1 000 грн. на кожну дитину щомісяця, з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня подання позову (08 вересня 2020 року) до досягнення кожною дитиною повноліття. Суд зауважує, що на час розгляду вимог опікуна дітей не визначено, тому аліменти слід стягувати на користь особи, під опікою якої перебуватимуть малолітні діти. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1681,60 грн. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved