Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2013 року позивач з відповідачем уклали шлюб. Через несумісність характерів та різні погляди на сім`ю та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини вони припинили проживання однією сім`єю. 16.09.2020 року було розірвано їхній шлюб. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та повністю перебуває на утриманні позивача . Відповідачка переїхала проживати до своїх батьків. Самостійно дійти згоди щодо визначення місця проживання сина з одним із батьків вони не можуть, а тому позивач змушений звернутися з до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито праовадження у справі. Ухвалою суду від 30.03.2021 року по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Горбенко В.О. в судове засідання надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, прични неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду надано клопотання про проведення судового розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.09.2020 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (ішення набрало законної сили 19.10.2020 року). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свдіоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.09.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 554. Малолітній син - [PERSON] , [INFO] навчається у Первомайській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3, що вбачається з позитивної характеристики зі школи (а.с.9). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради про визначення проживання малолітнього [PERSON] , 14.09.2013 року Первомайська міська рада вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 13.01.2021 року у складі комісії: начальника управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області Перкової Н.М., завідувача сектору захисту прав у спарвах дітей міської ради Кравченко Л.Л. та провідного спеціаліста сектору захисту прав, свобод і законних інтересів дітей управління у справах дітей міської ради Пасічник Л.І., вбачається, що умови проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, законом встановлено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, що передбачено ч. 2 ст. 161 СК. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Згідно із ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 23 грудня 2020 року по справі № 712/11527/17 Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , приватний одноповерховий будинко має загальну площу 60 м.кв. , газофікований , в будинку кімнати вмебльовані сучасними меблями. В будинку створені усі умови для навчання, проживання та відпочину , дитина позивача забезпечена усім необхідним сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. З наведених положень закону та встановлених обставин справи, зокрема письмових доказів вбачається, що визначення місця проживання дитини з позивачем відповідає інтересам дитини, який є малолітнім. Обставин, які б виключали залишення дитини з позивачем, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК, судом не встановлено. Суд вважає, що забезпечення дитині повного і гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також необхідного для такого розвитку рівня життя, буде досягнуто при визначені місця проживання [PERSON] саме разом із батьком, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України,суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved