Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю, вказавши, що вона з травня 2006 року постійно проживає в будинку по [ADDRESS] З 08.02.2008 року зареєстрована за вище вказаною адресою. В будинку раніше проживав та був зареєстрований [PERSON], який в 2007 році виїхав на постійне місце проживання до [ADDRESS] [PERSON] взяв у неї 1500 гривень за цей будинок, але так як жодних правовстановлюючих документів у нього на будинок не було то укласти договір купівлі-продажу будинку вони не мали змоги. Згідно даних по господарської книги Новоселівської сільської ради будинок та земельна ділянка загальною площею 0,62 га. по [ADDRESS] рахується за [PERSON] Рішенням 5 сесії 6 скликання Новоселівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 07.04.2011 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а саме: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га. [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,37 га. [ADDRESS] З травня 2006 року вона відкрито володіє та користується житловим будинком та земельними ділянками. Стаття 344 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (2004 року) правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалось за три роки набрання чинності цим Кодексом, тобто з 2001 року. Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року (п.1 «прикінцевих та перехідних положень «ЦК»), норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м., господарчі будівлі і споруди, а саме: гараж «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Сарай «г», сарай «Д», Літню кухню «Ж», погріб «Ж/під, Туалет «Т», Огорожу 1-3, що розташовані по [ADDRESS] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надав суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач голова Новоселівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією розписки ( а. с. 5 ), копіями довідок виконкому Новоселівської сільської ради за № 223 від 23.07.2008 року, за № 150 від 13.06.2016 року та за № 149 від 13.06.2016 року ( а. с. 6, 8, 16 ), копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок ( а. с. 9-12 ), копією витягу з рішення 38 від 07.04.2011 року 5 сесії 6 скликання про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ( а. с. 13 ), паспортними даними ( а. с. 14, 21 ), копією рішення Немирівського районного суду від 28.12.2015 року ( а. с. 23 ) та копією заяви [PERSON] ( а. с. 26 ). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що позивач добросовісно володіє спірним житловим будинком, постійно проживає та утримує його з травня 2006 року, [PERSON] який проживав і був зареєстрований в даному будинку в 2007 році виїхав на постійне місце проживання до [ADDRESS] Позивач володіє спірним приміщенням відкрито, зокрема, про це відомо всім. Суд, відповідно до вищенаведених позицій, може зарахувати до строку володіння нерухомим майном лише період з 01 січня 2001 року по час звернення до суду з позовом, що складає з травня 2006 року. Таким чином [PERSON] добросовісно, відкрито володіє житловим будинком по [ADDRESS], Немирівського району, Вінницької області, в якому проживав і був зареєстрований [PERSON], більше 10 років. За даних обставин суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів чужим майном у вигляді житлового будинку та продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, тому за позивачем слід визнати право власності за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved