Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28594364 від 04.03.2016 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною та скасувати запис про право власності № 13566361 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28604883 від 04.03.2016 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною та скасувати запис про право власності № 13571299 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30965461 від 16.08.2016 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником Сергієм Миколайовичем та скасувати запис про право власності № 15936191 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] та повернути [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач мотивуєсвої вимоги тим, що 18.10.2018 року помер батько позивача, [PERSON], якому на момент смерті належала ? частина квартири [ADDRESS], інша ? частина квартири належала бабусі позивача, [PERSON], яка також померла. Після смерті батька позивач звернулась до Київської державної нотаріальної контори № 10 із заявою про прийняття спадщини, та у 2016 році позивач дізналась, що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості на квартиру [ADDRESS]про право власності на цю квартиру невідомій позивачу особі. У зв'язку із зазначеним позивач 01.06.2016 року звернулась до органів поліції за фактом вчинення шахрайства, на підставі чого відкрито кримінальне провадження № 12016100040007693. Під час розслідування обставин справи про шахрайське заволодіння квартири [ADDRESS]стало відомо, що відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] були внесені 04.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В., підставою виникнення права власності [PERSON] є рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2010 року, однак слідчим було встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва від 04.02.2010 року та у будь-яку іншу дати не ухвалювалось рішення щодо квартири [ADDRESS]. Таким чином, рішення суду, на підставі якого були внесені відомості в реєстр про право власності на [PERSON] є сфальсифікованим, тому наявні підстави для скасування рішення реєстратора щодо права власності на квартиру, прийнятого на підставі сфальсифікованого рішення. Крім того, після реєстрації на підставі сфальсифікованого рішення права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] в цей же день - 14.03.2016 року відповідачем [PERSON] було підписано договір купівлі-продажу квартири з відповідачем [PERSON], який було посвідчено тим же нотаріусом Змисловською Т.В. У свою чергу [PERSON] 16.08.2016 року спірну квартиру було відчужено відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Скринником С.М. Тобто, у зв'язку з тим, що підстава реєстрації права власності за первісним власником [PERSON] на квартиру [ADDRESS] - відсутня, підлягають до скасування записи про права власності в державному реєстрі речових прав за відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], а також рішення державних реєстраторів, на підставі яких були вчинені такі записи, що є предметом спору. 03 липня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скринника Сергія Миколайовича, про скасування рішення державного реєстратора, запису про право власності, визнання права власності на ? частину квартири та повернення її власнику, постановлено порядок розгляду справи у загальному позовному провадженні; витребувано у Десятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON]. (а.с. 69-72) 24 вересня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва на підставі клопотання представника позивача [PERSON] витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] за № 109, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В., а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скринника Сергія Миколайовича завірену належним чином копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] за № 882, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. (а.с. 112-113) 08 жовтня 2018 року підготовче засідання по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скринника Сергія Миколайовича, про скасування рішення державного реєстратора, запису про право власності, визнання права власності на ? частину квартири та повернення її власнику - закрито; цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 200-201) Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, що містить зміст письмового відзиву на позовну заяву, складеного її представником [PERSON] (а.с. 195-196) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, що містить зміст письмового відзиву на позовну заяву, долученого до матеріалів справи. (а.с. 195-196) Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т.В. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник\~С.М. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], заперечення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи № 1389/2015 (а.с. 122-143), оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 18.08.2004 року (Наказ № 1500-С/КІ від 16.08.2004 року), зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25.08.2004 року за реєстровим № 43176 в реєстровій книзі 342-98, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім'я [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. (а.с. 50; 138) [INFO] [PERSON] помер у віці 37 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 19.10.2015 року, актовий запис № 15651; причина смерті - гостра ішемічна хвороба серця. (а.с. 124; 125) За даними довідок Житлово-експлуатаційної дільниці № 412 від 23.10.2015 року № 945, № 947 [PERSON], [INFO], був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] - з 03.07.2004 року по день смерті [INFO]. (а.с. 126; 127) 04.12.2015 року [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], на підставі чого у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 1389/2005 (а.с. 123; 128; 129-130; 132-134) 04.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28594364, про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2016 року. (а.с. 157; 158; 159-160) Підставою для набуття права власності зазначено - рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2010 року у справі № 2-838/1 за 2010 рік за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, копію якого нотаріусом долучено до реєстраційної справи. (а.с. 154-156; 157; 158) Відповідно до Листа в.о. заступника Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року за даними електронного документообігу суду цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за період з 01.01.2010 року та станом на день складання відповіді в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва не перебувала. Крім того, під вказаним номером 2-838 та 2-838/1 за 2010 рік були розглянуті інші цивільні справи, в яких участі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не приймали. (а.с. 43; 53-56; 57-59) 04.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 109, відповідно до якого [PERSON] здійснено продаж квартири [ADDRESS], загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., рішення про державну реєстрацію права власності від 04.03.2016 року, індексний номер: 28604883. (а.с. 148; 190; 191) 02.06.2016 року на підставі заяви [PERSON] Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України про заволодіння шахрайським шляхом квартирою [ADDRESS]. (а.с. 61) 16.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М., зареєстрований в реєстрі за № 882, відповідно до якого [PERSON] здійснено продаж [PERSON] квартири [ADDRESS], загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., рішення про державну реєстрацію права власності від 16.08.2016 року, індексний номер: 30965461. (а.с. 46; 47; 146-147) 22.10.2016 року за наслідками заяви [PERSON] про оформлення свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. прийнято постанову про відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 142-143) Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень» (у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто, як убачається з вказаної норми, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності, тобто права, яке вже мало виникнути до її проведення. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Дане положення кореспондується у п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», відповідно до якого державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.(ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень») Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. (ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень») Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не ви\-магається. (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України) Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладення, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Судом встановлено, що складову частину предмету спору становлять вимоги позивача щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28594364 від 04.03.2016 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. та скасування запису про право власності № 13566361 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28604883 від 04.03.2016 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. та скасування запису про право власності № 13571299 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30965461 від 16.08.2016 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. та скасування запису про право власності № 15936191 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Підставами виникнення спірних правовідносин є прийняття державним реєстратором без відома власників рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вчинення запису про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я відповідача [PERSON] на підставі сфальсифікованого рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2010 року, що у подальшому призвело до неправомірного відчуження [PERSON] спірної квартири відповідно до договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON], а останнім відповідно до договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторін,

Outcome: approved