Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права спідзабудовника на будівництво жилого будинку, розташованого по [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 13 липня 1991 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. В період шлюбу нею разом з відповідачем було вирішено побудувати будинок на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS]. За заявою її батька [PERSON], який являвся землекористувачем, рішенням виконкому Дружківської міської ради народних депутатів від 26 квітня 1995 року, відповідачу [PERSON] було дозволено будівництво жилого будинку на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS]. В період шлюбу за спільні кошти на земельній ділянці, виділеній на ім'я відповідача, був збудований жилий будинок по [ADDRESS]. Вона безпосередньо брала участь у будівництві будинку і своєю працею, і фінансово. Їх сім'я з відповідачем розпалася і рішенням Дружківського міського суду від 11 січня 2013 року шлюб був розірваний. Однак, житловий будинок не був введений в експлуатацію, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстровано. В теперішній час після розірвання шлюбу відповідач не бажає вводити в експлуатацію будинок і реєструвати право власності на нього, чим намагається уникнути розподілу спільної сумісної власності. Вказує, що вона зверталася до реєстраційної служби із заявою про роз'яснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно і ій було роз'яснено, що у неї відсутній правовстановлюючий документ і зареєструвати право власності на будинок немає підстав. Вона також зверталася до виконкому Дружківської міської ради про визнання її співзабудовником житлового будинку по [ADDRESS], але їй було відмовлено. На теперішній час відповідач в будинку не проживає, не несе витрат по його утриманню, але не бажає здавати в експлуатацію. Просить визнати за нею права співзабудовника на житловий будинок по [ADDRESS] і стягнути з відповідача судові витрати в сумі 229.40 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вона додатково пояснила, що будинок був збудований у 2000 році. Витрати на його будівництво несли вона, її батьки та сестра, оскільки відповідач не працював. Вони проживають в будинку з 1989 року. До будинку підведені комунікації, в ньому є водопостачання та водовідведення, будинок газифікований. Вона сплачує за користування водою та газом, але не може провести державну реєстрацію, оскільки за документами не являється забудовником. Просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], пояснивши, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 26 квітня 1995року відповідачу [PERSON] була відведена земельна ділянка по [ADDRESS], та дозволено будівництво житлового будинку. Будинок побудований сторонами в період шлюбу і за спільні кошти, тому являється спільною власністю. Той факт, що будинок фактично побудований, підтверджується тим, що він закінчений будівництвом, до нього підведені комунікації з водопостачання та газифікації, укладені договори з відповідними організаціями і сплачується за надані послуги. Але будинок не введений в експлуатацію і право власності на нього не зареєстровано. Відповідач відмовляється ввести будинок в експлуатацію, в будинку не проживає, витрат по його утриманню не несе, порушуючи права позивача, яка позбавлена можливості ввести його в експлуатацію.Просить задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги. Вона пояснила, що у позивача немає підстав, передбачених законом для задоволення її позовних вимог. Так, будинок по [ADDRESS] є незавершеним будівництвом, оскільки немає документів, які посвідчують право власності і тому позивач може відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України претендувати тільки на матеріали та обладнання. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб в Дружківському відділі РАЦС 13 липня 1991 року, про що мається актовий запис за №338 (а.с.9). Судом встановлено, що рішенням Дружківського міського суду від 11 січня 2013 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.10). Судом встановлено, що рішенням виконкому Дружківської міської ради за №287 від 26 квітня 1995 року відведена земельна ділянка у приватну власність [PERSON] по [ADDRESS], площею 600.0 кв.м., яка вилучена із користування [PERSON] по [ADDRESS] і дозволено будівництво житлового будинку в два поверхи (а.с.93). Відповідно до діючої на час виникнення відносин ст.22 КпШС України, яка кореспондується у ст.60 СК України, яка діє на теперішній час, майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Судом встановлено, що за період з 1995 по 2000 рік в під час шлюбу сторонами був фактично побудований житловий будинок по [ADDRESS]. Судом встановлено, що будинок не введений в експлуатацію і право власності на нього не зареєстровано. Відповідно до ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капитального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами і призначена для постійного у ній проживання. Судом встановлено, що сторонами споруджена будівля капітального типу, до якої підведені відповідні комунікації. Будівля газифікована, що підтверджується проектом та укладененими договорами про надання послуг з газопостачання між Дружківським УГГ та [PERSON] від 03 жовтня 2013 року (а.с. 97-117). Будівля 23а по вулиці Кутузова підключена до міської мережі водопостачання. Нарахування сплати за послуги здійснюється за показниками приладу обліку, встановленого за цією адресою. Особовий рахунок [NUMBER] відкритий на [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] сплачує на надані послуги з водопостачання та газопостачання (а.с.18-38). Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що право власності виникає з моменту державної реєстрації, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Пунктом 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Судом встановлено, що позивачці відмовлено у введенні будинку в експлуатацію, оскільки вона не являється забудовником. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, як особа, яка має право на оформлення державної реєстрації будинку, не проживає в ньому, не несе витрат по утриманню і ухиляється від цього. Суд вважає, що оскільки будівництво здійснювалося в період подружнього життя за спільні кошти, то у позивача до введення будинку в експлуатацію і державної реєстрації виникло право співзабудовника, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підгягають стягненню судові витрати в сумі 229.40 грн.

Outcome: approved