Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Іване-Пустенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, що складається з домоволодіння у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,34 га, яка розташована на території Іване-Пустенської сільської ради Борщівського району за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], посилаючись на те, що Борщівською державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на день смерті спадкодавиці. Вказав, що будинковолодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи колгоспних дворів, у вказаному домоволодінні станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані його батько [PERSON] та мати [PERSON], останні, як єдині члени колгоспного двору, набули право власності на вказане домоволодіння, однак реєстрацію власності не провели. [INFO] помер батько [PERSON], після його смерті мати [PERSON] прийняла спадщину, так як проживали разом. Своїх спадкових прав за життя мати також не оформила, [INFO] померла. Він є єдиним спадкоємцем батьків. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від сторін поступили письмові заяви, в яких останні просять справу слухати у їх відсутності. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в поданих заявах вказали, що позов підтримують повністю. Представник Іване-Пустенської сільської ради в поданій до суду письмовій заяві позов визнає. Суд, за наявних підстав, вирішив розгляд справи провести у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори від 4 вересня 2013 року №993/0-16, позивач звернувся до державного нотаріуса по питанню оформлення спадщини на майно померлої [INFO] матері [PERSON], спадкоємцем майна якої є на підставі заповіту, посвідченого Іване-Пустенською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 12 листопада 2001 року за Р №144. За даними Борщівської державної нотаріальної контори 18 квітня 2012 року на підставі поданої довірителем заяви про прийняття спадщини відкрито спадкову справу до майна [PERSON] за Р №198/2012. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки пл. 1,34 га, розташованої на території Іване-Пустенської сільської ради Борщівського району, що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №703600, виданого Іване-Пустенською сільською радою 25 квітня 2002 року на підставі рішення №153 від 26 вересня 2001 року. При огляді документів, поданих позивачем, нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, а також, відповідно до реєстраційного запису у державному акті, власником земельної ділянки є «[PERSON]», тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначена як «[PERSON]». У заповіті, складеному на ім'я позивача, заповідачем також є «[PERSON]». Отже, в судовому засіданні підлягає доведенню факт належності будинковолодіння у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,34 га, розташованої на території Іване-Пустенської сільської ради Борщівського району, як спадкового майна, саме спадкодавиці [PERSON], а також належності заповіту, як правовстановлюючого документа позивачу. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд, складеної Борщівським БТІ 12 вересня 2011 року, вбачається, що за будинковолодінням по [ADDRESS] рахується: основна частина 1961 року народження, господарський будинок, підвал, сарай усе 1954 року побудови, криниця, інвентаризаційною вартістю 73092 грн. Як встановлено з записів погосподарських книг села Іване-Пусте, та довідки Іване-Пустенської сільради №594 від 18 вересня 2013 року, двір по [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів. У вказаному домоволодінні станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON]. Рішенням 14-ої сесії Іване-Пустенської сільської ради 21 скликання від 11 листопада 1993 року [PERSON] передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,68 га, в тому числі 0,08 га для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS]. За даними довідки, виданої Іване-Пустенською сільською радою від 20 лютого 2014 року № 104, вищевказана земельна ділянка, передана безоплатно у приватну власність [PERSON] за рішенням 14-ої сесії Іване-Пустенської сільської ради 21 скликання від 11 листопада 1993 року, знаходиться по [ADDRESS]. У довідці від 20 лютого 2014 року № 109 виконком Іване-Пустенської сільської ради підтверджує той факт, що спірне будинковолодіння належало на праві власності саме [PERSON]. З огляду на здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним факт належності спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на праві власності спадкодавцям [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років у с. Іване-Пустому Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]), оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (довідка Іване-Пустенської сільської ради від 20 лютого 2014 року №109). Отже, [PERSON] за життя набула право спадкування за законом після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON], однак своїх прав не оформила. Щодо належності спадкодавиці права власності на земельну ділянку, суд встановив наступне. За даними копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №703600, власником земельної ділянки площею 1,34 га, що розташована на території Іване-Пустенської сільської ради, є [PERSON]. У рішенні 17-ої сесії третього скликання Іване-Пустенської сільської ради від 26 вересня 2001 року № 153, яким затверджено проект організації території земельних часток (паїв) КПК «Поділля» Борщівського району на території Іване-Пустенської сільської ради в кількості 558 земельних часток та дозволено виготовити державні акти на право приватної власності на землю, зазначається, що таке рішення прийнято і щодо земельної ділянки площею 1,34 га, право на яку має [PERSON]. У довідці від 20 лютого 2014 року № 108 виконком Іване-Пустенської сільської ради підтверджує той факт, що [PERSON], яка померла [INFO], належала земельна ділянка площею 1,34 га. Відповідно до даних Іване-Пустенської сільської ради (довідка від 20 лютого 2014 року № 106), на території села Іване-Пусте Борщівського району проживала саме [PERSON], остання померла [INFO], ім'я такої у документації сільської ради помилково вказано як "[PERSON]". За таких обставин, суд вважає доведеним факт належності спірного нерухомого майна, а саме, земельної ділянки площею 1,34 га, що розташована на території Іване-Пустенської сільської ради, на праві власності спадкодавцеві [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №703600, виданого 25 квітня 2002 року. [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років у с. Іване-Пусте Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Згідно заповіту, посвідченого 12 листопада 2001 року Яківчук О.В., секретарем виконавчого комітету Іване-Пустенської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, Р № 144, спадкодавець [PERSON], все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. Як вбачається зі змісту зазначеного вище заповіту, заповідачем вказана [PERSON], а за даними свідоцтва про смерть ім»я померлої «[PERSON]». Виявивши таку розбіжність у правовстановлюючих документах, державним нотаріусом також і з цієї причини відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За даними Іване-Пустенської сільської ради, що вбачається з довідок від 20 лютого 2014 року № 108, № 105, [PERSON], яка померла [INFO], склала заповіт, посвідчений 12 листопада 2001 року та зареєстрований в Іване-Пустенській сільській раді за № 144, на [PERSON]. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. З огляду на зазначені докази суд вважає доведеним той факт, що написання у заповіті ім.»я спадкодавиці «[PERSON]» є опискою секретаря виконкому з огляду на той факт, що в документах сільської ради, як визнає сама сільська рада (довідка від 20 лютого 2014 року № 106), ім.»я спадкодавиці помилково вказувалося замість «[PERSON]» як «[PERSON]». З огляду на викладене суд вважає доведеним факт належності заповіту, складеного [PERSON], позивачу [PERSON], оскільки відповідно до ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документів, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. Самостійно усунути допущені у заповіті описки нотаріус позбавлений можливості, оскільки діючою інструкцією передбачене обов`язкове оговорення внесеного виправлення підписами сторін, які зазначені в документі. Заповідач за зазначеним заповітом вже помер, а тому можливість внесення виправлення в заповіт втрачена. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.16,25,26,1218,1220,1223,1234,1235,1261,1268,1270 ЦК України, та

Outcome: approved