Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Підставою звернення до суду стало те, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5387418 від 10.05.2007року, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 50 000дол.США, а позичальник взяв на себе обов'язок повернути кошти та сплатити проценти за користування цим кредитом. 03.06.2009р. між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода № 7679608 до кредитного договору № 5387418 від 10.05.2007року за умовами якої сторони прийшли до згоди про додаткове надання 2-го траншу кредиту у розмірі 369 213,94грн. що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті в розмірі 48 263,26 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем , між ПАТ «ПУМБ» і [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5387473 від 10.05.2007року. Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання, виникла заборгованість за кредитом в сумі 369213,94 грн., а з урахуванням відсотків, неустойки - загальна сума боргу станом на 19.08.2013 року становить - 746 608 грн. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру яка належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна, задовольнити свої вимоги до [PERSON] Представник позивача, згідно довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, пропонував мирне вирішення спору, заміну предмета іпотеки. Третя особа в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5387418 від 10.05.2007року, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 50 000доларів США, а позичальник взяв на себе обов'язок використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах і в порядку та в строки визначені договором. 03.06.2009р. між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода № 7679608 до кредитного договору № 5387418 від 10.05.2007року за умовами якої сторони прийшли до згоди про додаткове надання 2-го траншу кредиту у розмірі 369 213,94гривень що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті в розмірі 48 263,26 дол. США. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши позичальнику позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами № 307028765 від 10.05.2007року та № 608290740 від 03.06.2009року. Позичальник [PERSON] в свою чергу зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням ,сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором. Починаючи з 20.02.2010року позичальник повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19.08.2013року сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 289 542грн. 94коп. Починаючи з 05.04.2009року позичальником також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Встановлено, що позивач направив письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів. Однак в порушення умов кредитного договору, зазначена вимога позивача не була виконана у вказаний 30-денний строк. Таким чином, починаючи з 30.10.2009року у позичальника виникла прострочена заборгованість за основною сумою кредиту на суму 369 213грн.94коп. Одночасно з цим, позивачем було нараховано пеню за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом що складає 84 158грн.98коп.,з яких:- 49889,40грн. сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту і 34269,58грн.- сума пені за порушення строків сплати процентів. Отже, станом на 19.08.2013року заборгованість позичальника перед позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним становить 746 608,00гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем, - між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» був укладений договір іпотеки № 5387473 від 10.05.2007року. Відповідно до якого, відповідач поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором і додаткової угоди. Відповідно до Договору іпотеки, відповідачем було передано в іпотеку квартиру. Загальною площею 70,8 кв.м, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.04.2007 р. за № 14106781, виданого Білоцерківським МБТІ, адреса знаходження : [ADDRESS], оціночна вартість предмету іпотеки 369 213 грн. 94 коп. Пункти 3.3.1, 4.1 Договору іпотеки передбачають право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки у випадку невиконання вимоги позивача, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного зобов'язання. 14.10.2011року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу, про усунення порушення основного зобов'язання. Однак ні в строк визначений договором іпотеки, ні в подальшому, вимога банку виконаною не була. Представник відповідача, заперечуючи позов, суду пояснив, що дійсно було укладено між сторонами Договір Іпотеки, але [PERSON] ввів [PERSON] в оману, обіцяв належно розраховуватися за кредитним договором і [PERSON] довірився. На даний час склалася несправедлива ситуація - [PERSON] позбавляється свого майна в наслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань, а позивач не бажає йти на поступки та замінити предмет іпотеки, щоб саме позичальник [PERSON] відповідав своїм майном за своїми ж зобов'язаннями. Встановленим є те, що відповідач не заперечує сам Договір іпотеки, визнає його належне укладання, визнає отримання банківської вимоги, не оскаржував умови цього договору. Всі заперечення позовних вимог базуються на несправедливому відношенні позивача та третьої особи до відповідача. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору. Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, така вимога надсилалася банком на адресу відповідача та позичальника. Як передбачено в ст.33 вказаного вище Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст..38 Закону «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ст.39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов'язковому порядку має заначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Отже, суд вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 5387418 від 10.05.2007року звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, оскільки вказаний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який обрано позивачем, не суперечить вимогам чинного законодавства і умовам іпотечного договору, на що вказано вище. Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, не надано. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судових витрат - 3441 грн. - судовий збір, оплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved