Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Комунальний заклад «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно її сина та стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Зазначає, що згідно довідки КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №01/04-397 від 25.05.2015 року, вночі 25.05.2015 року на вулиці, роздягнутий та голодний, був знайдений малолітній [PERSON] Згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №443 від 28.05.2015 року малолітній [PERSON] влаштований до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною, мати, за час перебування дитини у закладі, не відвідувала та не цікавилась життям та здоров'я дитини. Зазначає, що враховуючи 6-місячний термін перебування малолітньої дитини в Ізмаїльському спеціалізованому будинку та проведення роботи спеціалістами служби у справах дітей та молоді з [PERSON] щодо повернення на постійне місце проживання за місцем реєстрації та працевлаштування з метою повернення дитини в сім'ю, станом на 07.10.2015 року мати не лікувалася, не має постійного місця проживання, не працює та не створено умов для повенення дитини в родину, таким чином вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи позов органу опіки та піклування підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. В останнє судове засідання не з'явилася. Відповідачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди представника позивача, не обмеженої у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №824, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] і [PERSON]. Згідно довідки КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №01/04-397 від 25.05.2015 року, вночі 25.05.2015 року на вулиці, роздягнутий та голодний, був знайдений малолітній [PERSON] Відповідно до заяви бабусі дитини [PERSON] від 25.05.2015 року, мати дитини [PERSON] була влаштована на лікування до психіатричного відділення КУ «ДББ на ВТ». У відповідності до листа КЗ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 04.06.2015 р., мати [PERSON] з 2006 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря -психіатора з діагнозом: хронічний психічний розлад. З 25.05.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні КЗ «Дунайська басейнова лікарня на водному транспорті» у зв'язку з загостренням хронічного психічного розладу та неможливістю виконувати батьківські обов'язки. [PERSON] мала необхідність перебування в КЗ «Одеська обласна психіатрична лікарня №2» для вирішення питання щодо виконання нею батьківських обов'язків. Згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №443 від 28.05.2015 року малолітній [PERSON] влаштований до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». Відповідно до протоколу бесіди з бабусею дитини [PERSON] від 25.05.2015 р., яка підтвердила, що мати неодноразово залишала дитину без догляду у різних місцях та на довгий строк. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною №02/26-47 від 12.10.2015 року, мати, за час перебування дитини у закладі, не відвідувала та не цікавилась життям та здоров'ям дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради за №03/21-1830 від 19.10.2015 року [PERSON] визнано за доцільне позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує свої материнські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює належний догляд та контроль, не піклується про духовний і фізичний розвиток сина, не забезпечує його необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для отримання ним освіти, а також не проявляє до дитини материнської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третьої особи Комунального закладу «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved