Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого, просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначається, що 05.09.2009 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 05.09.2009 року серії [NUMBER] . Спільно сторони проживали до березня 2013 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, внаслідок чого, 20.06.2013 року за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано. [PERSON] залишений проживати з позивачем [PERSON] Починаючи з літа 2013 року син знаходиться на її утриманні, [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає. Позивачем було подано заяву до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, яку було задоволено у повному обсязі (рішення суду від 02.03.2015 року). Починаючи з 19.02.2015 року і до теперішнього часу відповідачем не сплачуються аліменти на утримання сина, що призвело до накопичення заборгованості станом на 30.04.2019 року в розмірі 57655,14 гривень. З моменту розлучення до теперішнього часу батько [PERSON] бачив свого сина [PERSON] в останнє у березні 2014 року. При цьому, позивач вказує, що не забороняє відповідачу бачитися з дитиною, спілкуватися з нею та брати участь у вихованні сина. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити, оскільки відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню сина, свідомо ухиляється від його виховання та утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, відзив не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради - Шевченко Н.К. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, посилаючи на факти, викладені у висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Тому суд, за згодою позивача, врахувавши думку представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якого у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Суд, заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис №172 (а.с.13). Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.06.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, сина залишено проживати з матір`ю. Рішення набрало законної сили 02.07.2013 року (а.с.12). Відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.03.2015 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , вирішено стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14). На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист 05.03.2015 року (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , заборгованість по аліментам згідно в/л по справі 2/184/223/15 від 05.03.2015 року за період з 31.08.2016 року по 30.04.2019 року становить 57655,14 гривень (а.с.16). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно довідки КДНЗ №13 «Малятко» встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] до розлучення та після не приводив та не забирав дитину з ДНЗ, не відвідував дитячі свята, не приймав участь у життєдіяльності дитячого садка. Дитина проживає з мамою, яка приділяє достатню увагу розвитку, вихованню та оздоровленню дитини (а.с.18). Згідно довідки КЗ «Середня загальноосвітня школа №6 м. Покров Дніпропетровської області» №34 від 31.01.2019 року встановлено, що учень [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі з 01.09.2017 року. За період навчання вихованням і навчанням дитини займалася лише мати - [PERSON] Батько - [PERSON] у навчально - виховному процесі участі не брав, жодного разу до школи не приходив. Спілкування в телефонному режимі ні з класоводом, ні з іншими вчителями не здійснював. Зі слів матері, коштів на відвідування позаміських екскурсій та на придбання новорічних подарунків для дитини не надавав (а.с.19). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради №191 від 24.04.2019 року на підставі рішення комісії з захисту прав дитини від 22.04.2019 року (протокол №4) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , вирішено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.21). Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, він працездатного віку. Приписами ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приділяє уваги своєму синові, не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Одночасно суд роз`яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідачі не позбавлені можливості у поновленні їх батьківських прав. Крім того, ч.5 ст.265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved