Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.04.2011 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 18.03.2019 року має заборгованість у розмірі 72868,21 грн, з яких: 25324,29 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17389,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 26108,21 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 3446,11 грн - штраф (процентна складова). Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором №б/н від 28.04.2011 року та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами: ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач підписав анкету-заяву №б/н від 28.04.2011 року, згідно з якою приєднався до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку та отримав кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язувався погашати боргові зобов`язання за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати. Вказані обставини підтверджуються наданими доказами, зокрема: -заявою про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку від 28.04.2011 року, згідно з якою [PERSON] ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, просив відкрити рахунок та надавати відповідні послуги (а.с.10); - витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11); - умовами та правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку (а.с.118-132); З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.04.2011 року станом на 18.03.2019 року вбачається наявна заборгованість у відповідача у розмірі 72868,21 грн, з яких: 25324,29 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17389,60 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 26108,21 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 3446,11 грн - штраф (процентна складова). Згідно з витягу із статуту АТ КБ «ПриватБанк», за рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року №519 Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.34-35). Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користуванням кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отриманнязаборгованості, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 72868,21 грн (сімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень 21 копійка) за кредитним договором №б/н від 28.04.2011 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення від 22.03.2019 року позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня. Тому, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved