Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у праві користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом позбавлення осіб права користування житловим приміщенням та зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Іщенко М.В. 17.06.2014р., свідоцтва про право власності на квартиру, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. 03.07.2014р. (реєстр № 1800), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Раніше дана квартира належала на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 21.11.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. (реєстр №5646). Відповідно до даних довідки КП «СУБ Митниця» ЧМР від 21.10.2014р. № 1497, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] є повнолітнім сином [PERSON] Вони ж фактично проживають у квартирі. На підставі рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09.07.2015р. у справі № 711/6182/14-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02.10.2015р. у справі № 22ц/793/2042/15, [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до ПП «АЖІО», ПП «НИВА-ВШ», Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Черкаській області, [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними. Вказані рішення судів набрали законної сили. 08 жовтня 2015 року позивачем на адресу відповідачів була направлена письмова вимога про виселення із спірної квартири, зняття з реєстрації місця проживання та оплату комунальних платежів. 22 жовтня 2015 року позивач отримав від [PERSON] відповідь на вимогу про виселення, в якій відповідачка повідомила про оскарження рішень судів в касаційному порядку і про невиконання вимоги про виселення. Відмову у виселенні відповідачів не можна вважати обґрунтованою, так як позивач є власником квартири, а рішення судів першої та апеляційної інстанції набрали законної сили, тому відповідачі не вправі чинити власнику перешкоди у праві власності на квартиру (право володіння, користування і розпорядження), продовжуючи у ній проживати, не будучи власником квартири. У зв'язку із проживанням в квартирі відповідачів, останні чинять відповідні перешкоди і, позивач не в змозі реалізувати своє право власності - використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 16, 391, 386, 383ЦК, позивач просить суд, - усунути йому перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження квартирою, яка належить йому на праві власності, шляхом позбавлення права користування [PERSON] та [PERSON] житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та, шляхом зобов»язання відповідачів виселитись із спірної квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Толюпа О.М. повністю підтримав уточнені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Зазначив, що з-за відмови виселитися з квартири, порушені права позивача, як власника - він не може користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином неодноразово повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 21.09.2016р. підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що на підставі протоколу №2414080 та акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Іщенко М.В. 17.06.2014р., свідоцтва про право власності на квартиру, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. 03.07.2014р. (реєстр №1800), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2014р., - позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Раніше дана квартира належала на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 21.11.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. (реєстр №5646). Відповідно до даних довідки КП «СУБ Митниця» ЧМР від 21.10.2014р. № 1497, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] є повнолітнім сином [PERSON] Вони ж фактично проживають у квартирі. На підставі рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09.07.2015р. у справі № 711/6182/14-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02.10.2015р. у справі № 22ц/793/2042/15, [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до ПП «АЖІО», ПП «НИВА-ВШ», Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Черкаській області, [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016р. вказані судові рішення залишені без змін. 08 жовтня 2015 року позивачем на адресу відповідачів була направлена письмова вимога про виселення із спірної квартири, зняття з реєстрації місця проживання та оплату комунальних платежів. 22 жовтня 2015 року позивач отримав від [PERSON] відповідь на вимогу про виселення, в якій відповідачка повідомила про оскарження рішень судів в касаційному порядку і про невиконання вимоги про виселення. Також, [PERSON] 09.09.2016р. повторно направив цінним листом вимогу відповідачам щодо необхідності звільнити житлове приміщення вказаної квартири. Між тим, станом на час розгляду справи відповідачі квартиру не звільнили. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст.58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Як визначено статею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача [PERSON] порушуються відповідачами [PERSON] та [PERSON], тобто останніми створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем. Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11. Так, у тексті постанови зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред'явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Слід зазначити, що відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову. Навпаки, вони у своїх заявах та клопотаннях, що подавали до суду по даній цивільній справі, не заперечували і не спростовували обставин щодо їхнього фактичного проживання та реєстрації у квартирі [ADDRESS]. Також, відповідачами не доведено факту незаконного придбання [PERSON] спірної квартири, про що свідчать вище вказані судові рішення, що набрали законної сили. Крім того, на думку суду, необхідно зобов»язати відповідачів вчинити певні дії, якими будуть припинені порушення цивільних прав позивача. Таким чином, позовні вимоги в ред. від 21.09.2016р. необхідно задовольнити, а саме, - усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. 03.07.2014р. (реєстр №1800), шляхом позбавлення права користування [PERSON] та [PERSON] житловими приміщеннями вказаної квартири та зобов»язати відповідачів звільнити приміщення цієї ж квартири. На підставі викладеного та,

Outcome: approved