Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, реєстраційний № 1695 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" грошових коштів в сумі 480651 грн 09 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20.02.2020 року в телефонному режимі вона була викликана до Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Одеса) де і дізналась про існування виконавчого напису, вчиненого 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М., яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки: на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в розмірі заборгованості, а саме заборгованість за кредитом в сумі - 133203,58 грн., заборгованість за відсотками - 132758,84 грн., пені - 171447,66 грн.. штрафу - 43241,01 грн та суми плати, що здійснена товариством в розмірі 3500,00 грн за вчинення виконавчого напису, що разом становить суму загальної заборгованості 484151,09 грн.З вказаним виконавчим написом нотаріуса позивачка не згодна, оскільки вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки ч.1 ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» закріплює обов`язок, при якій обтяжувач (стягувач), в разі наміру звернення стягнення в позасудовому порядку за допомогою виконавчого припису нотаріуса, зобов`язаний надіслати боржнику письмове повідомлення. Банк письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань їй не направляв, будь-яких документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис не надавались та вона з ними не ознайомлювалась. Крім того, нотаріус при вчинені оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірному розмірі сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим явно порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою суду від 02.03.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.04.2020 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 1695 від 17.10.2018 про звернення стягнення на нерухоме майно. 26.05.2020 року до Новобузького районного суду Миколаївської області від Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшли витребувані докази на виконання ухвали від 21.04.2020 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Крім викладеного в позові, додала, що з моменту отримання кредиту до часу розгляду даної справи вона щомісяця проводила сплату обов`язкових платежів за іпотечним договором, однак коли склалося скрутне матеріальне становище, що суми щомісячних платежів дійсно були меншими від обов`язкових, але ж вони були, і є на даний час, регулярними, щомісячними. Представник позивача [PERSON] також підтримав у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. Також не скористався своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівнав судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, про що надала свою згоду позивач та її представник. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 08.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі начальника відділення «Новобузьке №1» філії Миколаївське регіональне управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» Балдак Н.О. та [PERSON] був укладений іпотечний договір № NKN1GI0000004751 посвідчений 08.04.2008 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленком С.М., відповідно до якого позивач передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.06-15). 17 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, за заявою відповідача вчинено виконавчий напис (реєстраційний № 1695) про звернення стягнення на предмет іпотеки: на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в розмірі заборгованості, а саме заборгованість за кредитом в сумі - 133203,58 грн., заборгованість за відсотками - 132758,84 грн., пені - 171447,66 грн.. штрафу - 43241,01 грн та суми плати, що здійснена товариством в розмірі 3500,00 грн за вчинення виконавчого напису, що разом становить суму загальної заборгованості 484151,09 грн. Строк, за який проводиться стягнення: з 08.04.2008р. по 14.08.2018р. (а.с.22). Постановою Головного державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Станкевичем В.О. від 14.02.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61274824 на підставі заяви відповідача про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 1695 виданого 17.10.2018 року (а.с.23). Також судом досліджено копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 1695 від 17.10.2018 про звернення стягнення на нерухоме майно, із яких судом встановлено, що представником відповідача було подано нотаріусу наступні документи: заяву про вчинення виконавчого напису на копії Договору іпотеки № NKN1GI0000004751 від 08.04.2008 року в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] , а саме: заборгованість за кредитом в сумі - 133203,58 грн., заборгованість за відсотками - 132758,84 грн., пені - 171447,66 грн.. штрафу - 43241,01 грн та суми плати, що здійснена товариством в розмірі 3500,00 грн за вчинення виконавчого напису; копію довіреності на підтвердження повноважень представника стягувача; копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № NKN1GI0000004751 від 08.04.2008 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; описи вкладення до цінного листа та фіскальні чеки від 13.09.2008 року про направлення [PERSON] та [PERSON] поштових відправлень; копії Іпотечного договору № NKN1GI0000004751 від 08.04.2008 року укладеного між відповідачем по справі та [PERSON] ; та договір про іпотечний кредит № NKN1GI0000004751 від 08.04.2008 року укладений між відповідачем по справі та [PERSON] із випискою з рахунку боржника. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальнимЗаконом України «Про іпотеку». При цьому стаття 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. З матеріалів справи убачається, що 13.09.2018 відповідачу було направлено вимогу про виконання зобов`язань за договором позики та попередження про звернення стягнення на майно, в якій позивач вимагав протягом 30 календарних днів з дати відправлення письмової вимоги повернути йому заборгованість: заборгованість за кредитом в сумі - 133203,58 грн., заборгованість за відсотками - 132758,84 грн., пені - 171447,66 грн.. штрафу - 43741,01 грн. Вказану вимогу [PERSON] отримано не було, про що вона зазначає у своїх поясненнях. На підтвердження її позиції в матеріалах справи також відсутні будь-які письмові поштові документи про отримання нею, чи намагання вручити їй поштове відправлення. Також судом встановлено, що відправлення за № 4950109039392 ( відповідно фіскального чеку наданого нотаріусу від 13.09.2018 року) не зареєстровані в системі Укрпошти. Крім того, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-813цс15, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] отримала досудову вимогу. Так, направлені Банком нотаріусу описи вкладень у цінні листи, список листів з оголошеною цінністю підтверджують надіслання даної вимоги 13 вересня 2018 року [PERSON] , але не отримання нею такої вимоги. За такого суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону щодо порядку направлення боржнику повідомлення про звернення стягнення на майно, що призвело до порушення прав іпотекодавця [PERSON] , а тому є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved