Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] Позивачка зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2012 року шлюб між подружжям було розірвано. На даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач давно проживає окремо від дитини та не відвідує її, на даний час свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров`я, фізичний та духовний та моральний розвиток доньки не піклується, участі в її вихованні не бере, кошти на утримання дитини не надає. На даний час малолітня [PERSON] з батьком не бачаться, батько сам, з власної волі не виявляє бажання виховувати свою дитину та спілкуватися з нею, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, 28 квітня 2015 року направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання надав суду письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Суд, повно, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вважає встановленим наступні обставини. Судом встановлено, що з батьками [PERSON], [INFO] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 26 листопада 2010 року (а.с.6). Сторони перебували в шлюбі з 27 липня 2010 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2012 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с.7-8). Як вбачається з матеріалів справи, дитина, [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний заклад №189 та проживає разом з матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,10). Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини від 30.03.2015 року в [ADDRESS] [PERSON] [INFO] проживає в одній кімнаті з матір'ю. У дитини є окреме спальне місце, меблі, ігровий куточок, іграшки, особисті речі. Стосунки в сім'ї доброзичливі та дружні. Для проживання та навчання дитини створені належні умови. Відповідно до заяви [PERSON], він, пітримав позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] (а.с.29). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 14.05.2015 року, наданого для розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], встановлено, що батько дитини, [PERSON] з дитиною не спілкується, вихованням, розвитком та утриманням не займається. Батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень донці, не турбується про стан її здоров'я, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved