Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Лікар-психіатр 3-б відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» Майборода І.В. звернулась до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 2-а відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 22 лютого 2020 року о 16 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД з діагнозом: «Маячний розлад з намірами фізичної розправи». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства). Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється. Тому лікар просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар [PERSON] , яка також уповноважена бути представником лікарні в судовому засіданні, заяву підтримала. Пояснила, що лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару, оскільки він хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, але від добровільного лікування відмовляється. Тому лікар заяву просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не вважає себе хворим, тому від лікування в даній лікарні відмовляється. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Пояснив, що [PERSON] є його батьком. Останнім часом поведінка батька змінилася, він став агресивним по відношенню до родичів, особливо до матері, якій погрожує вбивством. Тому просив суд прийняти рішення щодо примусової госпіталізації [PERSON] . Прокурор Легеньковська Г.Б. в судовому засіданні заяву також підтримала, просила її задовольнити, оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що є небезпечними для оточуючих. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 2-а відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 22 лютого 2020 року о 16 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД з діагнозом: «Маячний розлад з намірами фізичної розправи». Згоди на госпіталізацію хворий не надав, та був направлений на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку. 23 лютого 2020 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Хронічний маячний розлад з маячними ідеями ревнощів, відношення, отруєння з агресивною поведінкою та погрозами вбивства». Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства), лікування означеного тяжкого психічного розладу можливо лише в умовах стаціонару, згоди на добровільне лікування пацієнт не дає, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару (а.с.10). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, із анамнезу відомо, що начебто в Грузії [PERSON] спостерігався психіатром (зі слів сина), хоча сам пацієнт це заперечує, в даній лікарні та лікарнях психіатричного профілю начебто не лікувався. Як свідчать дані направлення та заяви рідних, пацієнт змінився в поведінці близько місяця потому, коли став погано спати вночі, став дратівливим, агресивним по відношенню до оточуючих, конфліктував з сім`єю, дружиною, перестав виходити з дому, уникав спілкування з оточуючими, виявляв фізичну агресію до рідних, погрожував фізичною розправою, звинувачував рідних у намаганні його вбити. Син близько тижня потому звертався за консультацією до ПОПНД та начебто призначалось медикаментозне лікування, яке позитивного ефекту не мало. Дана госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану. Як свідчить заява сина пацієнта « близько місяця тому змінився в поведінці, грубо розмовляє, брутально лається, може кинути тарілку, якщо йому щось не сподобається. Нещодавно до нього приходив його рідний брат, так він почав кидатися до нього з кулаками, вигонив його з дому. Розмовляє сам с собою. Налаштований проти матері, через що її неможна привести додому. Погрожує вбити, порізати. Тим, хто приходить у гості, говорить, що вони хочуть вбити його. Говорить, що родичі замість ліків дають йому наркотики, хочуть вбити його. Агресивний, погрожує розправою: « Резать буду». Замкнутий у собі». Син хворого - [PERSON] 21 лютого 2020 року звернувся до головного лікаря КП «Полтавська обласна психіатрична лікарня імені О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» з заявою, яка також підтримана [PERSON] (племінник хворого), [PERSON] (брат хворого), [PERSON] (двоюрідний брат хворого), [PERSON] (дружина брата хворого), що посвідчується їхніми підписами. У даній заяві син просив з огляду на вказані вище факти допомогти з лікуванням [PERSON] (а.с.11). У приймальному відділенні ПОКПЛ [PERSON] згоди на госпіталізацію не дав, після огляду черговим лікарем приймального відділення [PERSON] згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» був направлений на госпіталізацію у примусовому порядку. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства). Зазначене підтверджується зазначеними вище письмовими доказами, а також даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 23 лютого 2020 року, згідно якого комісією [PERSON] за результатами огляду встановлений діагноз: «Хронічний маячний розлад з маячними ідеями ревнощів, відношення, отруєння з агресивною поведінкою та погрозами вбивства». Також, з висновку вбачається, що під час огляду лікарями [PERSON] рухливо непосидючий, внутрішньо напружений, підозрілий, вкрай недовірливий. Весь час відвертає від лікаря обличчя. Правильно виконує інструкції лікаря, але робить це неохоче, вимушено. Під час бесіди активно жестикулює. Достатньо всебічно орієнтований, щодо профілю лікарні був повідомлений лікарем. Доступний мовному контакту. Мова пацієнта прискорена за темпом, не завжди зрозуміла у зв`язку з діалектом, що потребує перепитування та уточнення правильного розуміння пацієнтом слів за запитанням лікаря та навпаки. Мова вкрай прискорена, не по суті. Під час бесіди легко афектується, починає говорити ще більш прискорено та менш зрозуміло, при цьому розмахує руками, нецензурно висловлюється, та постійно повторює: «Зарежу». Вкрай імпульсивний, непередбачуваний в діях, тому огляд проводився в присутності молодшого медичного персоналу відділення. Починає розповідати, що його дружина вже багато років «когда сину було 4 роки», йому зраджує з різними чоловіками. Також починає говорити, що син його зрадив. Що «они хотят меня убить, все время подмешивают наркотики». Зовсім не піддається переконанню. Впевнено розповідає про зради дружини, каже: «Я ее убью». Емоційно неадекватний. Стенічний, вкрай афективно заряджений, хоча агресивності по відношенню до лікаря не проявляє. Настрій нестійкий, не критичний до поведінки та висловлювань. Переконанню не піддається. Категорично заперечує проти госпіталізації та лікування в психіатричному стаціонарі (а.с.10). Як вбачається з даних направлення [PERSON] лікарем ПОПНД на госпіталізацію в психіатричну лікарню від 21 лютого 2020 року, під час огляду хворий також виказував маячні ідеї відношення на адресу родичів та погрожував фізичною розправою: « Я резать буду». Критики стану немає. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] , який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства), відсутність його усвідомленої згоди на госпіталізацію, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved