Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона, [PERSON], перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з 24 липня 1980 року по 28 листопада 1994 року. А з грудня 1994 року по [INFO] включно проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрацію шлюбу, тобто знаходились у фактичних шлюбних відносинах, за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що вони разом із [PERSON] витрачали грошові кошти, за спільні кошти купували необхідні кожному з них одяг, лікарські препарати, харчувались, оплачували комунальні послуги, доглядали та ремонтували будинок, а також, вона повністю здійснювала догляд за чоловіком, доглядала його до смерті і поховала за накопичені спільні грошові кошти. Під час проживання у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], за договором купівлі -продажу від 19.06.1990 року за спільні кошти придбали домоволодіння [ADDRESS]. Право власності за зазначене домоволодіння зареєстровано було за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини. Далі позивач зазначає, що враховуючи відсутність спадкоємців за заповітом, а також, відмову спадкоємця за законом першої черги від прийняття спадщини, особа, яка проживала однією сім'єю зі спадкоємцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом четвертої черги. Таким чином, у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Однак, постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. від 25.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для видачі свідоцтва. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду і просити суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO], померлим [INFO], не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а також, визнати, що домоволодіння [ADDRESS] перебувало в спільній сумісній власності подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], померлого [INFO], припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], померлого [INFO] на вищевказане домоволодіння, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], як сумісно набутого майна подружжя, та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], як сумісно набутого майна подружжя в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник Дніпровської міської ради, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.76-77), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що позивач не надала жодних відомостей щодо інших родичів померлого, які б могли прийняти спадщину в першу чергу, окрім сина, який відмовився від прийняття спадщини, а також, в матеріалах справи відсутні докази ведення спільного побуту, здійснення поточного ремонту у домоволодінні, сплати комунальних послуг та відомості про те, як саме позивач здійснювала догляд. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності, та винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 73). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], також, у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності, та позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (а.с. 96). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.12.2018 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено. Вирішено витребувати у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори спадкову справу, що була заведена після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 82-83). З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, пояснення свідків, суд ухвалює рішення виходячи із наступного. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1980 року по 28 листопада 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.11.1994 року (а.с.14). Судом також встановлено, що 19.06.1990 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS]. Такий договір було посвідчено державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Гуніним О.В. за реєстровим номером № 2 1528 (а.с. 15-16). Право власності за вищевказане домоволодіння зареєстровано було за [PERSON] Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, записано в реєстрову книгу за № 321 під реєстровим № 111 (а.с. 49-50). Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12). Матеріалами справи, зокрема довідкою квартального комітету № 34 Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 87 від 18.10.2018 року, підтверджено, що в домоволодінні [ADDRESS] проживав та був зареєстрований [PERSON] з 03.12.1991 року по день смерті [INFO]. На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована [PERSON] також з 03.12.1991 року по теперішній час. (а.с. 32). Судом також встановлено, що постановою від 25.09.2018 року державного нотаріусу Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.33). Оглядом спадкової справи, що була заведена Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою також встановлено, що після смерті [PERSON] до органу нотаріату із заявою звернувся його син [PERSON], якій відмовився від прийняття спадщини (а.с. 92). Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості захистити своє речове право на вказане майно у позасудовому порядку, суд вирішує даний спір в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Таким чином, з огляду на вищезазначені норми матеріального закону, у цій справі по відношенню до правовідносин, що виникли із приводу визнання за позивачем права власності на частину спірного домоволодіння в порядку поділу майна подружжя, повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин та придбання такого майна, а саме КпШС України. Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Оскільки вказане домоволодіння, [ADDRESS] було набуте [PERSON] та [PERSON] під час їх перебування в шлюбі, то суд доходить висновку, що на дане майно розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно ст. ст. 370, 372 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників є рівними. Враховуючи те, що вищевказане нерухоме майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] набуте у шлюбі, то суд доходить висновку, що на момент смерті спадкодавця такого майна, таке майно перебувало в спільній сумісній власності подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], померлого [INFO] і частки вказаного подружжя у такому майні були рівними. У зв'язку із чим, слід припинити право спільної сумісної власності вказаного подружжя на таке майно, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину такого домоволодіння як на сумісно набуте майно подружжя. Також згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р., № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як було встановлено судом, позивач у передбачений законом строк - 19.05.2018 року, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO]. Судом також встановлено, що після смерті такого спадкодавця була заведена відповідна спадкова справа, однак постановою державного нотаріусу Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. від 25.09.2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджували факт родинних відносин вказаних осіб. Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому взаємність прав та обов'язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов'язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Відповідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали аналогічні за своїм змістом пояснення з яких вбачається, що позивач мешкала із померлим чоловіком [PERSON] однією сім'єю з грудня 1994 року по день його смерті [INFO]. При цьому позивач вела спільне господарство із спадкодавцем, була пов'язана з ним спільним побутом, піклувалася про утримання домоволодіння та брала матеріальну участь у забезпеченні такої родини. Таким чином, в даному випадку обставина проживання з грудня 1994 року по [INFO] позивача разом із спадкодавцем підтверджується, як названими письмовими доказами так і вказаними показаннями свідків. За таких обставин, оскільки факт проживання заявника однією сім'єю із спадкодавцем з грудня 1994 року по 10 січня 2018 підтверджується наявними у справі доказами, а доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає, та з урахуванням того, що оформлення спадкових прав позивача іншим шляхом, а ніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5 688 грн. 00 коп., На підставі викладеного та

Outcome: approved