Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач 07 грудня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року по 25.09.2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки з відповідачем було припинено з червня 2013 року, з цього часу діти проживають разом з позивачем. Весь час відповідач життям дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дітьми та приймати участь в їх вихованні. Також, діти в спілкуванні ніколи про батька не питали та не цікавилися. З вересня 2013 року позивач разом з дітьми проживає у приватному будинку своїх батьків, де для них забезпечені гідні умови та гармонійна атмосфера оточення. На засіданні Новокодацької районної у м. Дніпропетровську ради від 17.11.2016 року відбувся всебічний і повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до його малолітніх дітей. Позивачпросила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], якіперебували у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року по 25.09.2014 року (а.с.6,7,8,10). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування. Так, висновком № 1/14-290 від 17.11.2016 року, Комісії з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокодацької районної м. Дніпропетровську ради встановлено, що батьки дітей перебували у зареєстрованому шлюбі. Батько вихованням дітей не займається, не створює належних умов для проживання, не цікавиться навчанням та розвитком, не піклується про стан здоров`я, матеріальної допомоги на утримання дітей не надаває, ухиляючись тим самим від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2014 року з батька стягуються аліменти на утримання дітей, однак згідно з довідкою Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС аліменти не сплачувались та мається заборгованість. Молодша дитина [PERSON], є дитиною-інвалідом, потребує постійного догляду, уваги та відповідного лікування, але батько ніякої допомоги не надає, не цікавиться та не піклується про стан здоров`я сина. Вихованням, розвитком та навчанням дітей займається мати, яка забезпечує дітей матеріально. У зв'язку з чим, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпропетровську ради вважає доцільним в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]позбавити [PERSON]батьківських прав (а.с.4-5). В силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка батька щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов'язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. У судовому засіданні безперечно доведений факт, що відповідач [PERSON]долею своїх дітей не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні, та взагалі веде себе байдуже. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути позбавлений батьківських прав у відношенні до своїх неповнолітніх дітей, оскільки не займається їх вихованням та утриманням, та не виконує свої батьківські обов'язки. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки позивач при подачі позовної заяви звільнена від його сплати, на підставі п. 9 ч. 1 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved