Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 27.07.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 36, що розташована в буд. № 41 по вул. Шатилівській в місті Харкові зі зняттям його з реєстраційного обліку за даною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власниками квартири № 36, що розташована в буд. № 41 по вул. Шатилівській в місті Харкові. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], був зареєстрований за вказаною адресою, щоб не порушувати міграційних правил України, оскільки останній є громадянином [PERSON], позивач витрачає значні кошти на утримання житла, та реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує його права. В звязку з чим позивач просить ухвалити рішення, яким визнання відповідача - особою, такою, що втратила право на мешкання в квартирі. Позивач неодноразово звертався до відповідача, на що той\~ обіцяв знятися з реєстрації через короткий проміжок часу. Проте дані обіцянки не виконав та на сьогодні продовжує бути зареєстрованим за вказаним місцем мешкання. Особистих речей в квартирі не має, господарство в даній квартирі не веде. В судове засіданні позивач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за відсутності позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь -\~ які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 лютого 2010 року реєстраційний номер 7765902 позивач є власником вказаної квартири. Згідно довідки комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 7 вих. № 1484 від 22.07.2016 року відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Вказану інформацію також підтверджує\~ довідка за відомостями адресно- довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 12.08.2016 року, про те, що [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO] (Леніна), б. 41 кв. 36 з 31.10.2013 року. Проте, як стверджує, позивач відповідач навіть не зявлявся до його житла, особистих речей в квартирі не має, поштова кореспонденція на його адресу не надходить. Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири мас право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права га обов'язки. Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із роз'яснення п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" із подальшими змінами та доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування нею. Підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто, отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від І 1.12.2003 р. № 1382-1V. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved