Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що відсутній документ на право власності на спадковий житловий будинок, зареєстрований на ім`я спадкодавця [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору забудови від 22.07.1967 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Уманець Н.І. зареєстрованого в реєстрі за № 2-2609, що також підтверджено довідкою від 19.03.2019 року за № 484, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 03.04.2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-312, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 22.01.2016 року, тому вважається такою що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved