Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади Старостинського округу №1 с. Вербівці в особі Заставнівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину за законом, в якому просить встановити факт прийняття [PERSON] , 1947 року народження, який помер [INFO] спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт прийняння спадщини [PERSON] , 1970 року нардження спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, який розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, що складається із Ѕ частки спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та Ѕ частки спадкового майна, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв але не переоформив дану частку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Посилаються на те, що [INFO] померла мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишала, а тому відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є чоловік померлої- [PERSON] та син - [PERSON] . Позивач зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він та його батько [PERSON] прийняли вчасно, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, користувалися та розпоряджалися спадковим майном. З врахуванням наведено, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували по Ѕ частині спадкового майна- житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина , яка складається із 1/2 частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , які він прийняв, але за життя не встиг оформити своє право власності на нього. Позивач посилається на те, що [PERSON] заповіту не залишав, а тому відкрилася спадщина за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом являється він- позивач по справі. З метою оформлення спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв"язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] та [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіднні позов підтримали повністю, просили його задовільнити. Представник відповідача територіальної громади Старостинського округу №1 с. Верівці Об`єднаної терторіальної громади в особі Заставнівської міської ради в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяву представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2002 (а.с.17). Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповіту не залишала, а тому відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] були чоловік- [PERSON] та син- [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] не відмовилися, в шестимісячний термін втупили в управління та володіння спадковим майном: брали участь у похоронах, доглядали за господарством, обробляли земельну ділянку біля будинку, проживали в ньому на момент відкриття спадщини та позивач продовжує проживати в даному господарстві. Дана обставина підтверджується довідкою Старостинського округу №1 с. Вербівці №713 від 11.12.2019 (а.с.19), а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали суду, що мати позивача [PERSON] померла в 2002 році . В будинку по [ADDRESS] проживали чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON] . Останні хоронили її, доглядали за будинком, обробляли земельну ділянку біля нього. Батько позивача проживав в даному господарстві до своєї смерті. Син [PERSON] проживав в даному господарстві до смерті своїх батьків і продовжує проживати в ньому на даний час. Отже, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач [PERSON] та його батько [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] і такі факти необхідно встановити. Крім того судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] , померлої [INFO] по 1/2 частці будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті [PERSON] , але не встиг оформити свої спадкові права на нього. Встановлено, що [PERSON] заповіту не залишав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцямем першої черги за законом є позивач, котрий являється сином померлого [PERSON] . Вiдповiдно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] в установленому порядку прийняв спадщину, оскільки проживав із померлим батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а також в передбачений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказане вбачається із матеріалів спадкової справи. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.12.2019 (а.с.33-34). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Із особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що головою двору , що по [ADDRESS] була [PERSON] (а.с.24-25). Згідно довідки Старостинського округу №1 с. Вербівці № 717 від 11.12.2019 земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] , згідно рішення 9 сесії Вербовецької сільської ради від 07.12.1993 . З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок з погосподарськими будівлями, проте не зареєструвала його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. На даний час позивач [PERSON] , як спадкоємець майна померлих [PERSON] та [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ № 326 від 28.11.2019 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] побудований у 1973-1975 роках (а.с. 36). Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved