Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся 13.12.2019 року до суду, згідно з уточненою редакцією якої просить про виключення відомостей про нього, як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що під час шлюбу з відповідачкою у останньої народився син [PERSON] . Позивача записано його батьком. 12.08.2019 року було проведено генетичне дослідження встановлення біологічного батьківства позивача щодо цієї дитини, за результатами якого, було встановлено, що батьківство позивача відносно [PERSON] виключається. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.02.2020 року позовну заяву прийнято і відкрито провадження у справіта призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі просить його задовольнити (арк. с 92). Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає повністю і беззаперечно (арк. с 89). Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2016 року у Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №51 (арк. с 10 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідно до рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено прізвище « [PERSON] » (арк. с 11-14). [INFO] у відповідача народилася дитина - [PERSON] . У свідоцтві про народження батьком цієї дитини записаний [PERSON] (арк.с. 15 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до експертного висновку про біологічне батьківство № MG19-73564 від 12.08.2019 року, біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , по відношенню до [PERSON] , [INFO] , виключається. Комбінований індекс батьківства: 0. Вірогідність батьківства: 0% (арк. с 16-17). ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Ст.121 СК України встановлює, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. Як випливає з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька, дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті, не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). Таким чином, суд вважає, що не встановлено обставин, які б доводили кровне споріднення між позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки ніким зі сторін не оспорюється, зважаючи на висновок експертного висновку про біологічне батьківство № MG19-73564, той факт, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] народження, є встановленим на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач визнала позов повністю та беззаперечно. В письмовій заяві зазначила, що дитина народжена не від позивача. Суд вважає доведеною обставину відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON] , [INFO] , тому необхідно виключити з актового запису про народження цієї дитини відомості про позивача як батька. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2019 року 1 921 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн (арк.с 23). Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість експертного дослідження № MG19-73564 в сумі 4300 гривень. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved