Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 вересня 2017 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 02 грудня 2004 року, про що зроблено запис за № 1782 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Причина розірвання шлюбу у тому, що упродовж тривалого періоду часу з липня 2016 року вона та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та разом не проживають . За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява , згідно із якою вона заявлені позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві, заслухавши справу за її відсутності , також, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно , до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 02 грудня 2004 року, про що зроблено запис за № 1782 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 02 грудня 2004 року, видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON], про що 30 червня 2005 року зроблено актовий запис за № 1229 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Сторони з липня 2016 року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків , не ведуть спільного господарство , що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачем зазначено , що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення , через що проти примирення подружніх стосунків вона категорично заперечує. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідач в користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати в розмірі 640 гривень судового збору сплаченого при зверненні із позовом до суду.

Outcome: approved