Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 9 червня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Нижньосірогозького районного управління юстиції Херсонської області, про що складено актовий запис № 15. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] . Сімейно-шлюбні відносини подружжя припинило у травні 2019 року у зв`язку з тим, що між ними стали виникати постійні сварки та суперечки через несумісність характерів, які загострилися в останній час. Це привело до втрати почуття любові, поваги та довіри у сім`ї. Свідком цього всього стає неповнолітній син, що негативно впливає на його виховання та психологічний стан. Рішення про припинення шлюбу подружжя прийняло за взаємною згодою і вважають його остаточним та виваженим. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, направивши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких наполягали на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно матеріалів справи, подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] . Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог про розірвання шлюбу, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сім`ї, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст. ст.105,109-112\~СК\~України підлягає розірванню. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи при\~ухваленні\~рішення\~питання про\~розподіл\~судових\~витрат між\~сторонами,\~суд\~бере\~до увагиЗакон\~України\~"Про\~судовий\~збір" та ст. ст.\~141\~ЦПК\~України і вважає, що судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., оскільки таких вимог у позові заявлено не було.

Outcome: approved