Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

\~\~ Перший заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 [PERSON] в інтересах держави в особі Харківської міської ради (Департаменту бюджету і фінансів) звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» витрати на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 1174, 30 грн. В обґрунтування своїх вимог перший заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 зазначив, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2016 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, від якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та проходив стаціонарне лікування в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]». Відповідно до довідки про фактичні затрати на стаціонарне лікування [PERSON] витрачено 1174,30 грн., які позивач і просить стягнути на користь міського бюджету м. Харкова, з якого фінансується лікувальний заклад. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник Харківської міської ради за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явися, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Головний лікар КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за відсутності представника комунального закладу охорони здоров'я та позов задовольнити. \~ Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні та не повідомив про причини неявки, у звязку з чим за згодою позивача суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст. 122 КК України. Згідно вироку, 07.01.2016, близько 00 годин 30 хвилин, [PERSON], знаходячись на сходовому майданчику між 7 та 8 поверхом в підїзді № 2 будинку № 176/3 на проспекті Гагаріна в м. Харкові, в результаті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел заподіяння шкоди здоровю [PERSON], усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя [PERSON], в результаті чого спричинив потерпілому, згідно висновку експерта № 125А/16 від 25.01.2016, тілесні ушкодження у вигляді: правобічного перелому нижньої щелепи в області кута, який за ступенем тяжкості відноситься до ушкодження середнього ступеню тяжкості. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладеної допомоги ім. проф. [PERSON]» з 07 січня 2016 року по 11 січня 2016 року. \~ Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. \~ Зокрема, передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Виходячи з вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. Як убачається з довідки про фактичні затрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], виданої КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладеної допомоги ім. проф. [PERSON]»\~\~від 22.07.2016, на лікування хворого за 4 ліжко\~дні витрачено 1174, 30 грн. \~ Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідачем [PERSON], потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, що потягли за собою необхідність його стаціонарного лікування, витрати на яке становлять 1174,30 грн., тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн. \~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved