Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визначити їй додатковий строк в два місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . ІІ. Позиція позивача В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Відповідно до інформації наявної в спадковій справі, заведеній Більмацькою державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернувся [PERSON] , який повідомив, що є троюрідним братом померлого. Попри встановлені законом строки, у зв`язку з проживанням на непідконтрольній території України та встановленням карантинних обмежень щодо пасажирських перевезень, позивач через свого представника звернулась до нотаріуса тільки 02.03.2021. В зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позовні вимоги заявлені на підставі ст.ст. 1222, 1233, 272\~ЦК України. У відповіді на відзив позивач зазначила доводи аналогічні до викладених в позовній заяві та додатково пояснила, що обставини викладені відповідачем стосовно сімейних відносин, які склалися у [PERSON] та її батька відповідачу достовірно не можуть бути відомими та не мають відношення до даної справи. Крім того, позивач не намагалася приховати, що у неї є рідна сестра, оскільки остання також у встановлений законом шестимісячний термін не подала заяви про прийняття спадщини та між ними існує усна домовленість про те, що спадщину після батька буде спадкувати саме [PERSON] . Також позивач вважає безпідставним твердження відповідача про можливість подачі заяви про прийняття спадщини з допомогою інформаційно-комунікаційних засобів зв`язку, оскільки ЦК України не передбачено інших способів прийняття спадщини окрім особистого подання спадкоємцем до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Щодо тверджень відповідача, що він має сумніви, що [PERSON] зареєстрована та проживає у м. Шахтарськ Донецької області, то ця обставина підтверджується відміткою в її паспорті. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши свої повноваження представникові. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. ІІІ. Заперечення відповідача Відповідач у відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, зазначаючи, що позивач приховала від суду, що у неї є рідна сестра, яка також є спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] . Позивач та її сестра ніколи не відвідували батька, не проявляли турботи та піклування, не приймали участі в його похованні. Також на думку відповідача, позивач могла реалізувати свої права на спадщину наступними способами: отримавши перепустку для перетину лінії розмежування та приїхати до смт Більмак і подати заяву про прийняття спадщини, доручити представникові від її імені звернутися з заявою про прийняття спадщини на підставі довіреності, використати інформаційно-комунікаційні засоби зв`язку. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки позивач не звернулась до органів нотаріату, це викликає сумнів, що вона проживає на непідконтрольній території Донецької області. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Також суду пояснив, що спілкувався з братом [PERSON] з 2014 року. Від [PERSON] знав, що він має двох дочок. Позивач протягом 6 років до батька не приїжджала. Зазначив, що позивач не знала про смерть батька. В подальшому про цей факт вже після 04 квітня 2020 року їй повідомила тітка [PERSON] , яка й передала їй документи після смерті батька. Про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] нотаріусу не повідомляв, оскільки не знав їх прізвищ, імен, по батькові. Вважає, що за відсутності перепустки отриманої позивачем для перетину лінії розмежування, відсутні підстави вважати, що позивач пропустила строк звернення до нотаріуса з поважних причин. Також зазначив, що в порушення ст. 1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини подано не особисто позивачем, а її представником. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 10.03.2021 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою від 15.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.04.2021. Ухвалою від 05.04.2021 в задоволені клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.04.2021. 20.04.2021 судом, без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи до 25.05.2021, у зв`язку з необхідністю витребування доказів. Ухвалою від 20.04.2021 витребувано у Більмацької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із спадкової справи №42/2020, заведеної 01.04.2020 після смерті [INFO] [PERSON] , копії заяв поданих [PERSON] чи її представником, що свідчать про волевиявлення щодо спадкового майна, а також винесених нотаріусом постанов за результатами розгляду таких заяв. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.10.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.10.1976 Міським відділом ЗАГС м. Шахтарськ Донецької області, та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] є дочкою [PERSON] . Постановою від 02.03.2021 Більмацькою державною нотаріальною конторою Запорізької області відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] , у зв`язку з пропуском встановленого ЦК України строку. Згідно відмітки у паспорті [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 23.10.2009 Шахтарським МВ ГУ МВС України у Донецькій області, місце проживання останньої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . VІ. Норми права, які застосував суд За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269\~ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272\~ЦК України. Пунктами 4, 6 Постани КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції від 16.03.2020 заборонено: з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному\~ і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення; 5) з 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 р.; 6) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством Українська залізниця окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я,\~ а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби. В редакції від 25.03.2020 вказаними пунктами Постанови заговорено до 24 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: - легковими автомобілями; - службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; - в одному міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, крім перевезень автомобільними транспортними засобами, передбаченими в абзаці четвертому цього підпункту; - в одному транспортному засобі та автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення; 6) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством Українська залізниця окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я,\~ а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби. Указом президента України від 13.03.2020 № 87/2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року, п/п 1 п. 1 якого ухвалено Кабінету Міністрів України вжити в установленому порядку заходів щодо закриття з 0 год. 00 хв 17 березня 2020 року протягом наступних двох тижнів пунктів пропуску через державний кордон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення. У роз`ясненнях наведених у\~п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. VIІ. Оцінка суду Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Оскільки спадщина після смерті позивача відкрилась [INFO] , строк звернення із заявою про прийняття спадщини згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України до 04.04.2020. Позивач просить поновити їй строк на подачу заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що його було пропущено з поважних причин та в зв`язку з чим їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини позивач мала звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті її батька [PERSON] , але не зробила цього вчасно. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд враховує ті обставини, що [PERSON] зареєстрована та проживає у м. Шахтарськ Донецької області, яке відповідно до «Переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275, відноситься до території непідконтрольної владі України. Після смерті [PERSON] на території України\~Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211\~«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19»\~(із подальшими змінами), було встановлено карантин, а саме з 12.03.2020 до 31.12.2020, у зв`язку з чим було введено певні обмеження щодо перетинання громадянами контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території зокрема в Донецькій області та виїзду з них, а також закрито пропускні пункти в`їзду та виїзду з території непідконтрольної Україні. Саме у зв`язку з чим, позивачка не змогла виїхати з непідконтрольної території, щоб приїхати до Більмацької державної нотаріальної контори та вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Зазначені обставини, на думку суду, виключали можливість звернення позивача в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Суд вважає, що зазначені причини є поважними та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що позивач мала можливість звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини через представника, або з використанням інформаційно-комунікаційних засобів зв`язку, оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Припущення відповідача про те, що позивач не проживає на непідконтрольній території Донецької області, спростовується відповідною відміткою про зареєстроване місце проживання у паспорті позивача. Всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів проживання позивача за іншою адресою. Посилання відповідача, що в порушення ст. 1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини подано не особисто позивачем, а її представником також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як слідує з постанови Більмацької державної нотаріальної контори від 02.03.2021 (а.с. 8) позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] через пропуск нею строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відсутність перепустки на ім`я позивача для перетину лінії розмежування не спростовує тих обставин, що з 12.03.2020 року існувала об`єктивна неможливість позивача покинути тимчасово окуповану територію та прибути до смт. Більмак з метою отримання спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Вказані обставини не залежали від волі позивача та були пов`язані з веденням карантинних обмежень, через пандемію СOVID-19. VIII. Висновок суду Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Надавши оцінку усім доказам в сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку що позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved