Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача, [PERSON] [INFO] на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Мотивуючі заявлені вимоги позивач зазначає, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 17 січня 2006 року. Від шлюби мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [INFO] дочці [PERSON] виповнилось 18 років. На даний час донька сторін [PERSON] , проживає разом нею, та є студентом першого курсу Київського Національного Університету Культури і Мистецтв, денної форми навчання факультету івент-менеджменту і шоу-бізнесу, на бюджетній основі, і потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, і ніколи не надавав. Самостійно утримувати дочку матеріально складно, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, Відповідач за все життя жодного разу не допоміг, вона має групу інвалідності, що й зумовило необхідність звернення до суду. Позивачем наголошено, що [PERSON] [INFO] , після досягнення повноліття навчається на стаціонарній формі навчання у вищому навчальному закладі Київському Національному Університеті Культури і Мистецтв, денної форми навчання; факультету івент-менеджменту і шоу-бізнесу, на бюджетній основі, не має ніякого джерела і доходів, та знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, вважає, що він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дочку , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, так як працює та отримує грошові кошти. Так як дочка проживає разом з матір`ю, то вона несе весь обсяг витрат на її утримання, хоча, окрім заробітної плати в сумі 16 497,35 грн. на місяць, інших доходів не має, у зв`язку чим Позивачу важко одній утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Вказала, що у дочки певні проблеми зі здоров`ям, вона повинна постійно носити ортопедичне взуття і устілки. Більш того, вона є інвалідом 2 групи по життєво, та їй також потрібні кошти на лікування. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв`язку з цим Позивач вимушена звернутись до суд з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2020 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач у поданій заяві просила справу розглянути у її відсутність, вимоги позову підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладено розгляду справи подано не було. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладено розгляду справи та розгляд справи за її відсутності подано не було. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис про народження №807. Шлюб між сторонами розірвано 17 січня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №21. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно Довідки від 09 вересня 2019 року «435/19, Київського національного університету культури і мистецтв - [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу групи ЗМ-19 «денної форми навчання», факультет інвент-менеджменту і шоу-бізнесу Київського національного університету культури і мистецтв. Термін навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Позивач зазначила, що Відповідач як батько дитини не надає матеріальної допомоги на навчання дитини, витрати за навчання їх спільної доньки остання несе самостійно. Повнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що повнолітня донька сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дочки, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання дочки, [PERSON] до закінчення навчання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 05.05.2020 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки в зв`язку з навчанням з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved