Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. 16.10.1961 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». 22.11.1965 року вона була зарахована на посаду ветеринара в лабораторію інфекцій, захворювань свиней, на підставі наказу № 172 від 22.11.1965 року. Згідно п.2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністрества праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства мосоціального захисту населення України № 58 29.07.1993 року, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Однак, відповідальним працівником в лабораторії інфекцій, захворювань свиней було вказано її прізвище російською мовою «[PERSON]». При перевірці матеріалів працівниками пенсійного фонду України її пенсійної справи виявлено, що її прізвище, яке зазначено в трудовій книжці, не відповідає прізвищу, вказаному в її посвідці на постійне проживання. Так, в листопаді 2018 року вона отримала лист Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.11.2018 року, де її було повідомлено про перегляд загального стажу із виключенням періодів трудової книжки. Бо у трудовій книжці її ім'я вказано російською мовою «[PERSON]». Згідно посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], виданої 13.10.2014 року, її ім'я зазначається, як «[PERSON]». Факт належності їй трудової книжки, заповненої 09.06.1967 року на ім'я «[PERSON]», [INFO], підтверджується: співпаданням її імені та по-батькові, а також співзвучністю прізвища, співпаданням року народження з тим, що зазначено у трудовій книжці із даними, що зазначені в її посвідці на постійне місце проживання, записом у вкладиші до трудової книжки, де її ім'я зазначено російською мовою «[PERSON]», [INFO], та іншими документами, доданими до заяви. Встановити факт належності їй трудової книжки можливо тільки в суді, тому вимушена звернутися до суду з цією заявою. Встановлення даного факту їй необхідно для можливості призначення пенсії оскільки зазначені помилки в трудовій книжці позбавляє Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області їх прийняти до уваги та призначити їй пенсію з урахуванням загального стажу. За таких обставин звернулась до суду. Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала. Представник Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду також не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено в судовому засіданні, дошлюбне прізвище заявниці по справі - [PERSON] (а.с.11-12). 16.10.1961 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] (а.с.13). Після реєстрації шлюбу заявниці було присвоєно прізвище «[PERSON]». 22.11.1965 року заявниця була зарахована на посаду ветеринара в лабораторію інфекцій, захворювань свиней, на підставі наказу № 172 від 22.11.1965 року (а.с.4-9). Згідно п.2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністрества праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства мосоціального захисту населення України № 58 29.07.1993 року, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Однак, відповідальним працівником в лабораторії інфекцій, захворювань свиней було вказано прізвище заявниці російською мовою, як «[PERSON]». При перевірці матеріалів працівниками пенсійного фонду України пенсійної справи заявниці виявлено, що її прізвище, яке зазначено в трудовій книжці, не відповідає прізвищу, вказаному в її посвідці на постійне проживання (а.с.15-17). Так, в листопаді 2018 року заявниця отримала лист Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.11.2018 року, де її було повідомлено про перегляд загального стажу із виключенням періодів трудової книжки, оскільки в трудовій книжці її ім'я вказано російською мовою «[PERSON]» (а.с.10). Згідно посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], виданої 13.10.2014 року, прізвище та ім'я заявниці зазначається, як «[PERSON]» (а.с.16). Факт належності їй трудової книжки, заповненої 09.06.1967 року на ім'я «[PERSON]», [INFO], підтверджується: співпаданням її імені та по-батькові, а також співзвучністю прізвища, співпаданням року народження з тим, що зазначено у трудовій книжці із даними, що зазначені в її посвідці на постійне місце проживання, записом у вкладиші до трудової книжки, де її ім'я зазначено російською мовою «[PERSON]», [INFO], та іншими документами, доданими до заяви. Встановлення даного факту заявниці необхідно для можливості призначення пенсії. За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved