Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Її мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька дитини в акті про її народження записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини, яка проживає по [ADDRESS] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, в зв`язку з неналежними умовами проживання дитини, вона з 15.07.2020 року влаштована та виховується у Лубенському будинку соціально - реабілітаційному центрі «Надія». За цей час [PERSON] на шлях виправлення не стала, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не працює, не цікавиться долею своєї доньки, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, лікування, харчування., не піклується її фізичним та духовним розвитком, навчанням та підготовкою до самостійного життя. З [PERSON] неодноразово проводилися заходи профілактичного характеру, за ухилення від виконання батьківських обов`язків вона притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. [PERSON] неодноразово починала курс лікування від алкогольної залежності в спеціальному закладі, однак позитивного результату лікування не дало. Відсутність юридично підтвердженого статусу у малолітньої [PERSON] породжує невизначеність у її правах, що перешкоджає реалізації законних прав та інтересів дитини. Термін перебування дитини у закладі соціальної реабілітації закінчився, проте повернути дитину у родину не можливо, вона позбавлена можливості мати повноцінну сім`ю, законного представника, який би захищав інтереси дитини, одержувати відповідні пільги та допомоги, передбачені державою. Просили суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Зауважила, що матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться ані станом здоров`я дитини, ані навчанням, ані матеріальним забезпеченням. Незважаючи на неодноразові бесіди, [PERSON] висновків не робить, ставлення до дитини не змінює. Під час проживання з матір`ю дитина неодноразово залишалась в небезпеці, в той час як відповідач спала через алкогольне сп`яніння. Наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, оскільки любить свою дитину і намагається виправити ситуацію. Просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, пояснила, що являється сусідкою [PERSON] та хрещеною [PERSON]. Відповідач погано відносилась до дитини. [PERSON] неодноразово перебувала без нагляду на дворі, а матір в цей час спала п`яна. Висловила думку, що дитину повертати не можна до тих пір, поки її матір не виправиться. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] і неодноразово була свідком невиконання батьківських обов`язків з боку відповідача. Дитина часто була на вулиці без нагляду, брудною, голодною. Їі забирали сусіди, годували, мили. Одного разу, перебуваючи без нагляду, дитина ледь не впала у відкриту вигрібну яму. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей серія [NUMBER] виданого 08.11.2017. (а.с.8). Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00018995030 від 08.11.2017. (а.с. 9) Відповідач [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям, успіхами та долею своєї малолітньої дочки, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, лікування та харчування, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не надає їй доступ до культурних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальноприйнятих норм моралі, чим ухиляється від батьківських обов`язків, що підтверджується як показами свідків, так і письмовими доказами. Так, згідно довідки, наданою спеціалістом сектору по роботі з ОСН мікрорайону №4 в м. Лубни, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Під час обстеження житлово- побутових умов було з`ясовано, що вона проживає одна, подвір`я занедбане, в будинку брудно, продукти харчування відсутні. Малолітня донька часто була без догляду, роздягнена, голодна, не йшла на контакт. Зі слів сусідів [PERSON] часто зловживає алкогольними напоями. Діти від попереднього шлюбу проживають зі своїм батьком.(а.с.10). Відповідно Актів обстеження житлово - побутових умов сім`ї служби у справах дітей виконкому Лубенської міської ради по місцю проживання [PERSON] від 28.04.2021 та 20.08.2020, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває у Лубенському ДЦ «Надія». На момент обстеження мати перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у будинку брудно, продукти харчування відсутні.( а.с.23, 24). Згідно повідомлення Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області № 9004/115/11704-2020 від 08.09.2020, 07.09.2020 на [PERSON] був складений протокол за ч.2 ст. 184 КУпАП та направлено для розгляду до Лубенського міськрайонного суду. В ході переваірки місця проживання було виявлено , що [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння, створила у своєму помешканні не належні умови для існування та розвитку дитини. В будинку брудно, відсутні умови для нормального існування дитини, що значно впливає на психічний та фізичний розвиток малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.09.2020 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.( а.с.18) Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області складено висновок від 24.06.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5-6) Згідно письмових пояснень [PERSON] , наданих начальнику Служби у справах дітей Лубенської міської ради від 10.07.2020, 27.08.2020, 13.06.2021 , вона не заперечує, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, згубну звичку покинути немає сили волі, припинила відвідувати групу залежних від алкоголю, її попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] у вигляді позбавлення батьківських прав. Директор ДЦ «Надія» в письмовому повідомленні про взаємодію вихованки центру малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] зазначила, що повернення в родину матері становить потенційну загрозу для життя та здоров`я дитини. [PERSON] відвідувала доньку, приносила їй речі та гостинці, спілкувалася з адміністрацією та вихователями закладу, але лікуватися від алкоголізму не погодилася і досі має алкогольну залежність. Вказані документи свідчать про те, що [PERSON] після поміщення дитини до Лубенського дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія» протягом року на шлях виправлення не стала, не змінила свого ставлення до дитини. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач не піклується про життя та здоров`я дитини, про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з нею навіть у мінімальному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов`язками. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено факт свідомого нехтування [PERSON] своїми обов`язками. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Крім того, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та на її утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, враховуючи обов`язок відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, яка є особою працездатного віку, та враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач при подачі до суду матеріалів позовної заяви був звільнений від сплати судових витрат, при таких обставинах судовий збір в розмірі 1816 гривень (908 х 2) слід стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved