Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 09 березня 2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його батька [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області. Заповіту на вищевказане нерухоме майно немає. Він є спадкоємцем за законом майна померлого. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому батькові. До початку судового розгляду від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача на розгляд справи не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №185435 від 10 березня 2016 року, [PERSON] помер 09 березня 2016 року (а.с.2). Відповідно до частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до частини 1 пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. Згідно із статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту за життя не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, здійснюється за законом. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За положеннями статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №297585 від 19 січня 1973 року (а.с.3). Згідно виписки з погосподарської книги №1291 від 26 серпня 2016 року, виданої [PERSON] сільською радою Дубровицького району Рівненської області, в погосподарській книзі №4, особовий рахунок №0302, будинок №17 по вул. Садова в с. Рудня, Дубровицького району Рівненської області, рахується за [PERSON], який помер 09 березня 2016 року (а.с.5). Згідно довідки №1296 від 26 серпня 2016 року, виданої [PERSON] сільською радою Дубровицького району Рівненської області, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 1967 року по 09 березня 2016 року. На день смерті 09 березня 2016 року, з ним проживали та були зареєстровані такі особи: син - [PERSON] з 1972 року по даний час (а.с.6). Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач у справі [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлого за законом, прийнявши спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на неї. Однак листом за вих. №430/01-09 від 20.09.2016 року позивачу було роз'яснено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, який належав померлому (а.с.9). Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася до ФОП [PERSON], який станом на 16 вересня 2016 року, видав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №17 по вул. Садова в селі Рудня, Дубровицького району Рівненської області на імя [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, відповідно до пункту 2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину та беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області в порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що позивач є інвалідом перщої групи загального захворювання, про що свідчить посвідчення №121210 від 28.11.1994 року (а.с.4), а тому відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», його звільнено від сплати судового збору. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Outcome: approved