Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», третя особа Філія «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП Укрінтеравтосервіс, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] вказує про те, що з 12 серпня 2013 року працював на посаді директора Філії «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП Укрінтеравтосервіс, який є структурним підрозділом Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс». 26 серпня 2016 року позивача [PERSON] на підставі наказу генерального директора Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» № 203-ВК від 17 серпня 2016 року було звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП. Позивач [PERSON] зазначає, що в день звільнення з роботи 26 серпня 2016 року з ним не було проведено розрахунок по виплаті заробітної плати та грошової компенсації за невикористані дні відпустки. В зв'язку з порушенням термінів розрахунку з виплати заробітної плати та належних сум при звільненні, позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 13313,71 гривень, компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 14335,94 гривень, та, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27 серпня 2016 року по день прийняття рішення у справі, а також судові витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали, просять їх задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача - Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у відсутності представника. Свої заперечення обґрунтовують тим, що згідно положення про філію «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП Укрінтеравтосервіс» є відокремленим структурним підрозділом УДП «Укрінтеравтосервіс», і директор філії несе відповідальність за правильність та своєчасність нарахування та виплати заробітної плати працівникам, а отже проведення розрахунку при звільненні позивача, було покладено на самого позивача, що ним не було своєчасно виконано в межах його повноважень. Крім того, згідно наказу про звільнення [PERSON] на бухгалтерію філії було покладено обовязок здійснити всі розрахунки з позивачем. Разом з тим, для того, щоб позивач отримав належні йому кошти, він був зобовязаний прибути до місця їх видачі, а саме до каси філії «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП Укрінтеравтосервіс» або домовитися про інший порядок передачі коштів, проте, після звільнення позивач за коштами не приходив та іншими засобами не звертався до відповідача з вимогою про виплату йому заборгованості з заробітної плати, до профспілкового органу позивач також не звертався. Вказуючи на те, що позивачем не доведено, що з вини відповідача утворилася заборгованість по виплаті належних йому сум при звільненні, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Філії «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП Укрінтеравтосервіс у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх доводи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу 12 серпня 2013 року на посаду директора філії «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УТП «Укрінтеравтосервіс» з посадовим окладом згідно штатного розпису на підставі наказу генерального директора Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» «Про прийняття на роботу» № 417-ВК від 12 серпня 2013 року. На підставі наказу генерального директора Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» «Про припинення трудового договору» № 203-ВК від 17 серпня 2016 року, [PERSON] було звільнено з займаної посади з 26 серпня 2016 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, з вказівкою бухгалтерії філії здійснити розрахунок з [PERSON] та компенсації 148 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. За даними довідки філії «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УТП «Укрінтеравтосервіс» № 38/1 від 26 серпня 2016 року, заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 26 серпня 2016 року становить 27649,65 гривень. Відповідно до ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Згідно положень ч.1\~ст.24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідач вказує про те, що невиплата заробітної плати та належних суми при розрахунку з позивачем при звільненні сталася з вини самого позивача, а також вказано, що позивач не зявлявся для отримання коштів після звільнення. На роботодавця покладено обовязок своєчасно здійснювати виплату заробітної плати та, у разі готівкового виду розрахунку із працівниками через каси підприємства, установи, організації вимагати підпис працівника при отримані останнім грошових коштів, а працівник не зобовязаний вимагати від роботодавця надавати йому платіжні відомості для підпису про отримання ним заробітної плати. Більше того, роботодавець сам зацікавлений отримати відповідні підписи у працівника, оскільки несе відповідальність відповідно до законодавства України про оплату праці за невиплачену чи несвоєчасно виплачену заробітну плату. Так, ч.2\~ст.30 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] була нарахована, доказів про її виплату та проведення розрахунку з позивачем судом не здобуто, а сторонами не надано, суд прийшов до висновку, що на день розгляду справи у суді з позивачем розрахунки по заробітній платі проведені не були, що свідчить про порушення вимог законодавства про оплату праці зі сторони відповідача. Вимога позивача про виплату грошової компенсації за дні невикористаної відпустки регулюється нормами ст. 83 КЗпП, ст. 24 Закону України «Про відпустки» та підлягає задоволенню. Згідно довідки заборгованість по заробітній платі станом на 26 серпня 2016 року становить 27649,65 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв'язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу. Судом обєктивно встановлено, що відповідач 26 серпня 2016 року звільнив позивача з роботи, але не провів з ним розрахунок, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку підлягають задоволенню. Середньоденний заробіток позивача для обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, виходячи з даних довідки про доходи. Згідно даних довідки середньомісячна заробітна плата за повні два місяці роботи [PERSON] перед звільненням була нарахована у розмірі 10389,58 гривень (червень 2016 року 5393,18 гривень, липень 2016 року 4996,40 гривень), фактично за вказаний період позивач відпрацював 41 робочий день. Таким чином, його середньоденний заробіток складає 253,40 гривень (10389,58 гривень : на 41 р.д). Період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 27 серпня 2016 року по день ухвалення рішення 22 лютого 2017 року становить 125 робочих днів, відповідно розмір середнього заробітку становить 31675 гривень (125 р.д. х 253,40 гривень). Згідно з п.п. 3.1., 3.3 Положення про філію «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс», філія є структурним підрозділом Підприємства. Філія не є юридичної особою, виступає у взаємовідносинах із іншими юридичними та фізичними особами, в тому числі державними органами, від імені Підприємства, відповідно до наданих доручень та довіреностей, в межах, визначених Підприємством та дозволених чинним законодавством. Згідно з п.п. 6.1. Положення, керівництво філією відповідно до Статуту Підприємства та цього положення здійснюється директором Філії, який призначається на посаду та звільняється з посади Генеральним директором Підприємства. Згідно Змін до Положення від 01 лютого 2016 року, згідно п.6.2 Положення, генеральний директор, на період відпустки починаючи з першого дня непрацездатності директора філії, призначає виконуючого обовязки (або покладає виконання обовязків) директора філії, якого звільняє ( або усуває від виконання обовязків) після закінчення періоду відпусти або тимчасової непрацездатності директора філії. Приймаючи до уваги те, що маючи статус юридичної особи Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» є належним відповідачем в даній справі, оскільки філія «Славутський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» немає статусу юридичної особи, а також факт звільнення з роботи позивача [PERSON] та припинення трудових відносин з 27 серпня 2016 року, заперечення відповідача про те, що обовязок по здійсненню розрахунку з позивачем було покладено на самого позивача як на директора філії, і саме з його вини не було проведено відповідні розрахунки, є безпідставними. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рiшення у справах про присудження працiвниковi виплати заробiтної плати, але не бiльше нiж за один місяць. Вiдповiдно до вимог п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збiр», позивачi за подання позовiв про стягнення заробiтної плати звiльняються вiд сплати судового збору. Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно\~ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків\~\~встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що адвокат [PERSON] надавав правову допомогу позивачу відповідно до договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2016 року та згідно угоди про виплату гонорару та квитанції від 22 грудня 2016 року оплата за надання правової допомоги становить 6380 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Згiдно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved