Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Землевласник» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 08.07.2014 року між нею та кредитною спілкою «Землевласник» було укладено договір № Д385 про надання фінансової послуги-залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до договору вона перерахувала на рахунок спілки грошові кошти в сумі 67 000 гривень, а спілка зобов'язалась повернути їй кошти та сплатити проценти у розмірі 24 % річних в строк до 09.07.2015 року. Проценти спілка зобов'язалась нараховувати і сплачувати щомісяця. Вона неодноразово зверталася до спілки з вимогою про повернення вкладу та процентів. Відповідач в зазначені договором строки свої зобов'язання не виконав та не повернув основної суми депозиту та відсотків за користування грошовими коштами. За таких обставин вважала, що має право на судовий захист. Позивач до суду не з'явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - представник КС «Землевласник» у судові засідання 14 грудня 2015 року, 12 січня 2016 року не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у пресі. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 12 січня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08.07.2014 року між Кредитною спілкою "Землевласник" та [PERSON] було укладено договір №Д385 про надання фінансової послуги - залучення страхового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого член КС вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до КС у розмірі 67 400 гривень, а КС приймає внесок і зобов'язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір укладено строком на 12 місяців, днем початку строку дії договору є 08.07.2014 року, днем закінчення строку дії договору є 08 липня 2015 року. Процента ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 24 % річних (а.с.9-11). Факт внесення позивачем в касу спілки внеску в сумі 67 400 гривень підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 08.07.2014 року (а.с.12). Позивачем було виконано зобов'язання за вказаним договором. Відповідно до п.3.2.5 вказаних договорів КС зобов'язується повернути вкладнику суму внеску, а також нараховані проценти в розмірах, які передбачені умовами Договору. Проте, свої зобов'язання КС не виконала і до теперішнього часу позивачу грошові кошти не повернуто. Не зважаючи на прийняті зобов'язання, відповідач порушив умови договору. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому законодавець чітко зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї; або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до п.1 ч.3 ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка відповідно до свого статуту: залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій так і в безготівковій формі. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗУ «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЗУ «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, щопрострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги, те, строк дії договору закінчився, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позов підлягає задоволенню. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 70 коп. На підставі викладеного ст. ст. 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625, 629, 1058, 1060 ЦК України, ст. 21, 23 Закону України «Про кредитні спілки»,

Outcome: approved