Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 лютого 2016 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 27 березня 2001 року на імя [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 234952. Позивач просить суд визнати недійсним державний акт серії Р1 № 234952 виданий на імя [PERSON] та скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник Косівської сільської ради Володарського району Київської області подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник відділу Держгеокадастру у Володарському районі Київської області, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. По справі встановлено, що 27 березня 2001 року на імя [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 234952, на земельну ділянку площею 3,27 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.10). У вказаному державному акті на земельну ділянку було зроблено виправлення в графі «призначення», а саме, текст «ведення особистого підсобного господарства» закреслено та вписано «ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (а.с.10). 03 травня 2015 року [PERSON] помер, що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 339905 (а.с.11). В звязку з тим, що в державному акті є виправлення, позивач не має змоги оформити спадкову земельну ділянку, тому зазначив, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 234952 підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки позивач не може вільно володіти та розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Зазначені обставини перешкоджають позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представник відповідачів визнали позовні вимоги та не заперечували проти задоволення позовних вимог, предявлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved