Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач вказала, що [INFO] померла її мачуха - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Однак Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки для цього необхідно встановити факт проживання Позивача разом зі спадкодавицею однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнати її спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Батько Позивача, [PERSON] починаючи з 1971 року проживав однією сім'єю з [PERSON]. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER], виданим 04 липня 1971 р., Чкаловським сільбюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області.(а.с. 11). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між донькою та батьком підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 13 вересні 1960 року Чкаловським сільбюро ЗАГС Чугуївського району Харківської області. (а.с. 12). Позивач [PERSON] з 1971 року постійно проживала разом з батьком [PERSON] та [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали квартиру, частково робили ремонт, вони спільно сплачували за комунальні послуги, купляли речі та майно для сумісного користування, мали спільне дозвілля, несли спільні витрати. З того часу, як батько Позивача, [PERSON] почав проживати разом з [PERSON], Позивач вважала її своєю матір'ю, вона відносилася до Позивача як до рідної доньки. Останнім часом [PERSON] сильно хворіла, внаслідок чого стала непрацездатною та потребувала постійного стороннього догляду, який могла забезпечити тільки Позивач. Навіть коли Позивач почала проживати окремо, то постійно приходила і надавала усю можливу допомогу. Батько Позивача, [PERSON], сам постійно потребував сторонньої допомоги, самостійно піклуватися про хвору дружину не міг через похилий вік та хвороби, тому всі тяготи по догляду за нею Позивач несла самостійно. Витрати на лікування та забезпечення необхідними медикаментами я також здійснювала Позивач. [INFO] помер батько Позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 березня 2011 року, Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області. (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації житла Чугуївського райвиконкому 07 липня 1995 року згідно з розпорядженням №4/126. (а.с. 14). Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала його дружина - [PERSON], яка по-перше входить в першу чергу спадкування за законом, по-друге, постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 січня 2014 р. виконавчим комітетом селищної ради Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. 1/2 частина вказаної квартири належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації житла Чугуївського райвиконкому 07 липня 1995 року згідно з розпорядженням №4/126, другу частину вона успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 Цивільного кодексу України право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Право на спадщину мала також [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON]. Однак із заявою про прийняття спадщини в передбачений законом строк до нотаріуса вона не зверталася, фактично спадщину не приймала. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Таким чином, Позивач разом зі спадкодавцем вважали себе донькою та матір'ю, були однією сім'єю, проживали разом, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Інших спадкоємців у померлої немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В строк встановлений чинним законодавством Позивач, [PERSON], прийняла спадщину, шляхом подачі до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини. (а.с.26). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Позивач своєчасно прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], шляхом подачі до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області заяви про прийняття спадщини і відповідно має право на спадкове майно. Після звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено через необхідність встановлення факту проживання Позивача разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання Позивача спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], в судовому порядку. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved