Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.06.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання на період навчання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, відповідач [PERSON] є її батьком, мати - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області 07.03.2000 р. (актовий запис про народження №19). Шлюб між батьками було розірвано у 2004 р. і вона залишилася на утриманні матері та проживала разом з нею до вступу в навчальний заклад. На підставі рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 06.08.2004 р., з відповідача на користь матері стягувалися аліменти на утримання позивача до повноліття, починаючи з 29.07.2004 р. 19.02.2018 р. позивачу виповнилося 18 років. На даний час, як вказує позивач, вона навчається та є студенткою 1-го курсу, групи БТ-72 факультету біотехнології і біотехніки Національного технічного університету України «КПІ», денної форми навчання за рахунок держзамовлення і буде закінчувати університет у червні 2021 р., що підтверджується довідкою навчального закладу від 21.03.2018 р. №614. Позивач зазначає, що вона зареєстрована та тимчасово проживає в гуртожитку [ADDRESS] . Державної стипендії не отримує, а перебуває повністю на утриманні матері. Середній розмір доходів матері за один місяць у 2017 р. становив близько 3000,00 грн. За проживання у гуртожитку мати сплачує щомісячно від 650 до 835 грн. Харчування, одяг, відпочинок, навчальні посібники, тощо, також потребують відповідних витрат. При цьому, відповідач після досягнення нею повноліття, знаючи, що вона продовжує навчання, не надає матеріальну допомогу на її утримання і в добровільному порядку надавати відмовляється. Доходи матері не можуть забезпечити повноцінне її навчання та утримання. Добровільної згоди з приводу її матеріального утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з відповідачем не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 04.06.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 06.06.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.02.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 19.02.2019 р., призначено судове засідання для розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 27.09.2019 р. до суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач [PERSON] повністю підтримує заявлені позовні вимоги, просить задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. 27.09.2019 р. до суду від відповідача надійшла заява, відповідно до якої відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в повному обсязі, погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі, визначеному позивачем, а саме ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а справу просить розглядати за його відсутності. Врахувавши подані заяви позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №19, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області 07.03.2000 р. Батьками повнолітньої [PERSON] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається з даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, 13.12.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №16. Відповідно до рішення Кам`янського районного суду від 06.08.2004 р., з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 29 липня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки №614 від 21.03.2018 р. встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу, групи БТ -72 факультету біотехнології і біотехніки Національного технічного університету України «КПІ», денної форми навчання та навчається за держзамовленням. Закінчує університет у червні 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована на період навчання та проживає у гуртожитку [ADDRESS] , з 20.09.2017 р., що підтверджується даними довідки від 23.03.2018 р. №94 Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно довідки про доходи №82, виданої 23.03.2018 р. Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», 4-го рівня акредитації, на денній формі навчання за рахунок бюджету. Є студентом 1-го курсу факультету біотехнології і біотехніки, групи БТ-72. Її дохід за період 09.2017 по 02.2018 становить 0,00 грн. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи стаціонарному форму навчання у навчальному закладі, відсутність джерела доходів, стипендію не отримує, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач [PERSON] посилається на те, що вона повністю перебуває на утриманні матері. Середній розмір доходів матері за один місяць у 2017 р. становив близько 3000,00 грн. За проживання у гуртожитку мати сплачує щомісячно від 650 до 835 грн. Харчування, одяг, відпочинок, навчальні посібники, тощо, також потребують відповідних витрат. При цьому, відповідач після досягнення нею повноліття, не надає матеріальну допомогу на її утримання і в добровільному порядку надавати відмовляється, а доходи матері не можуть забезпечити повноцінне її навчання та утримання. Так, як вбачається з довідки про доходи вих. №105 від 27.04.2018 р., виданої [PERSON] Кам`янським РАйСТ Черкаської області, загальна сума її доходу за період з січня 2017 р. - грудень 2017 р. становить 27464,41 грн. Згідно довідки про доходи№4 від 27.04.2018 р., виданої [PERSON] СТ «Нерухомість», вбачається, що загальна сума її доходу за період з січня 2017 р. - грудень 2017 р. становить 8003,20 грн. При цьому, з копії платіжних квитанцій вбачається, що плата за проживання в гуртожитку позивача щомісячно становить від 650 до 835 грн. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, позивач - [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою і продовжує навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», що підтверджується довідкою з місця навчання №614 від 21.03.2018 р. Позивач не має можливості самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не надає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за даним судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Зважаючи на те, що згідно довідки про навчання повнолітня [PERSON] закінчує університет у червні 2021 р., тобто ще до досягнення нею 23 років, аліменти можуть бути стягнуті саме до [INFO] р. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка продовжує навчання, починаючи стягнення з 04.06.2018 р. та до закінчення нею навчання до 30.06.2021 р. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved