Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що Відповідач-1 ([PERSON]) 01 лютого 2006 року уклав з установою банку Кредитний договір № 014/1101/23512 (надалі - Договір), відповідно до якого АППБ «Аваль» надав відповідачу кредит в розмірі 16000,00 дол. США строком на 72 місяці з 01 лютого 2006 року по 31 січня 2012 року. Згідно заяви на видачу готівки № К2/2 від 02.02.2006 року банком було надано відповідачеві кошти в сумі 16000,00 дол. США, згідно кредитного договору № 014/1101/23512. На даний час зі сторони позичальника порушено строки погашення кредиту (п. 5.1 Договору), що є невиконанням умов договору зі сторони позичальника. При таких обставинах, згідно п.6.5 Договору установа банку має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки. Згідно п 9.1 Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Станом на 21 травня 2010 року за Відповідачем-1 рахується заборгованість за 5555,50 дол. США (в т.ч. заборгованість за простроченим кредитом - 888,88 дол. США), заборгованість за відсотками - 283,98 дол. США, пеня (згідно п.9.1 Договору) - 3278.04 грн., а всього заборгованість Відповідача-1 складає 49560,01 грн., (що по курсу Національного Банку України станом на 21.05.2010 р. становить 5839,48 дол. США. Та 3278.04 грн.). Позивачем було вжито заходи по досудовому врегулюванню спору. Відповідачам направлялась претензія №№ 764; 766 від 01.03.2010р. з пропозицією повернути заборгованість за кредитним договором в повному обсязі (докази додаються), які вони задовольнили частково. 01 червня 2007 р. із [PERSON] (надалі Відповідач-2) було укладено договір поруки відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком по зобов'язаннях [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/1101/23512 від 01.02.2006р. в повному обсязі цих зобов'язань. Договір поруки, укладений із [PERSON] діє до закінчення забезпеченого ними зобов'язання (п. 4.1 Договору поруки). Крім того, 05 листопада 2009 р. Національним банком України було затверджено нову редакцію Статуту АТ «Райффазен Банк Аваль», відповідно до якого було змінено назву ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Згідно п.1.3 Статуту АТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками АППБ «Аваль» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції 49560,01грн. заборгованості, що виникла по кредитному договору Ж)14/1101/23512 від 01.02.2006 р., що еквівалентно станом на 21.05.2010 року 5839,48 дол. США. та 3278,04 грн. Стягнути з Відповідачів в нашу користь суму витрат на конвертацію валюти, що становить 231,41 грн. Стягнути з Відповідачів судовий збір і витрати по оплаті ІТЗ. 31.01.2014 року представником позивача було подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування заяви посилається на те, що 31.10.2013 року було скасоване заочне рішення суду від 12.08.2010 року щодо стягнення на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/1101/23512 від 01.02.2006 року. З огляду на наявність змін щодо стану заборгованості за вищезгаданим кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 01 лютого 2006 року між ВОД АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1101/23512 (а.с. 7-9). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, банк на положеннях та умовах цього договору надав [PERSON] кредит у сумі 16 000,00 доларів США. Кредит надавався на 72 місяці з 01 лютого 2006 року по 31 січня 2012 року. Процентна ставка за користування складала 12,5 % річних. Кредитні кошти призначені для придбання автомобіля Chevrolet TACUMA. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Судом при розгляді справи встановлено, що 01 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № б/н (а.с. 12-14). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/1101/23512 від 01 лютого 2006 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору № 014/1101/23512 від 01 лютого 2006 року, а [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання згідно умов договору поруки № б/н від 01 червня 2007 року не виконали. В результаті чого в них мається заборгованість перед банком в сумі - 364 152,36 гривень, які підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 497,91 гривень та 3 023,61 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 521,52 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору № 014/1101/23512 від 01 лютого 2006 року, а [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання згідно умов договору поруки № б/н від 01 червня 2007 року не виконали. В результаті чого в них мається заборгованість перед банком в сумі - 364 152,36 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об'ємі та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивач виниклої заборгованості, понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» повторне заочне рішення, в тому числі ухвалене тим же складом суду, оскаржується в загальному порядку, встановленому ЦПК, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення (частина третя статті 232 ЦПК). Судом встановлено, що 12 серпня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже ухвалювалося заочне рішення у справі тим же складом суду, а тому повторне ухвалене заочне рішення у справі оскаржується в загальному порядку.

Outcome: approved