Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 17.10.2007 року було розірвано 07.06. 2007 року зазначає, що було ухвалено рішення за її позовом про стягнення з [PERSON] аліменти на користь дитини, яка народилася в шлюбі з відповідачем 01.01.2003 року [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою - навчається в Чернівецькому національному університеті ім.. Ю. Федьковича, економічному факультеті; плата за рік навчання становить 13900 грн. Окрім наведеного аргументує обставини позову і тим, що шлюбні відносини 17.10.2007 року розірвано та після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом із нею і знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку кошти на навчання доньки не надає; при цьому звернула увагу, що у відповідача нерухомого майна у власності немає. Інших дітей та утриманців також не має, стан його здоров`я задовільний. Рух справи та позиція сторін Ухвалою суду від 18.06.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов в суд не подано. Позивач [PERSON] в її інтересах представник адвокат Кутровська Н.М. в судове засідання не з`явилися будучи повідомленими про день і час місце розгляду справи, до суду скерували письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися будучи повідомленими про день і час місце розгляду справи; відомостей про поважність причини неявки до суду не надав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, суд зважає, на наступне. Досліджені докази та застосовані норми права Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та 17.10.2007 року шлюб між [PERSON] (а.с.13) та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] ) (а.с.14) Від шлюбу у сторін є повнолітня донька [PERSON] [INFO] , сторони являються батьками (а.с. 9-13; 15-17). Відповідач [PERSON] (а.с.13) записаний як батько в свідоцтвах про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. [PERSON] виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані\~Сімейним кодексом України. Повнолітня дитина [PERSON] , 2003 року народження навчається в Чернівецькому національному університеті ім.. Ю. Федьковича по спеціальності Менеджмент економічного факультету освітнього рівня «Бакалавр», термін навчання чотири роки (а.с.18). Судом встановлено, що між Чернівецьким національним університетом ім.. Ю. Федьковича та [PERSON] , було укладено договір № 10-110 про навчання (а.с.18 19) Відповідно до умов договору, загальна вартість освітньої послуги становить 55600 гривень та розмір плати за один рік становить 13900 грн. (а.с.18). Згідно квитанції № 128 від 28.08.2000 року [PERSON] внесено за оплату на рік навчання дитини суму 13900 грн. (а.с.20). Відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментах по виконавчому документу Хотинського районного суду Чернівецької області (2-391/2007) (а.с.21 33) та виконавче провадження було виконавцем закрито; натомість згідно розрахунку заборгованості за сплати аліментів за виконавчим документом 724/781/20 від 03.06.2020р. становить 1155,22 грн. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що повнолітня донька проживає разом із нею, а відповідач зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки щомісячно по ј частини від усіх видів доходів відповідача, до закінчення навчання. Розглядаючи аргументи, наведені позивачем та її представником, суд виходить із наступного. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою статті 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України\~(далі -СК України). Згідно ч. 2ст.\~51\~Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199\~Сімейного кодексу\~України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно\~ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187,189-192і194-197цього\~Кодексу. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови ПВСУ №\~3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~СКУ\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК\~України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що з відповідача відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області (виконавчий документ 724/781/20 від 03.06.2020р.) стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. У зв`язку з досягненням [PERSON] донькою повноліття, стягнення аліментів з відповідача припинено; разом з цим по аліментах залишалася на день звернення в суд з даним позовом, заборгованість по аліментах. Позивачкою доведено, що [PERSON] , 2003 року народження є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, однак позивачем не надано доказів про доходи відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітня [PERSON] навчається стаціонарно, прецевлаштуватися вона не має змоги у зв`язку з навчанням, несе витрати на проїзд до місця навчання. Судом також враховується і матеріальне становище позивачки [PERSON] , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. З врахуванням наданих сторонами доказів, відповідач не скористався правом подачі відзиву, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в ј частці від доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення нею навчання, але не\~більше ніж\~до досягнення\~нею 23-річного\~віку за\~умов продовження\~навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої доньки, виходячи з засад розумності та справедливості. Стаття 191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривні 00 копійок. Висновки На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved