Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач 12.03.2021 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Йому та [PERSON] ,яка є третьою особою по даній справі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2021 року, посвідченого Мігуновим С. О., приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 98 належить квартира за адресою - [ADDRESS] . У належній їм квартирі зареєстровані відповідачі колишня власник квартири [PERSON] та член її сім`ї [PERSON] , який був зареєстрований колишнім власником квартири та які за умовами договору купівлі-продажу були зобов`язані знятися з реєстраційного обліку в тижневий термін. Реєстрація відповідачів у належній їм квартирі створює перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, вони вимушені нести додаткові витрати за відповідачів при оплаті комунальних послуг. Враховуючи вказані обставини, він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування належною їм квартирою. Ухвалою про відкриття провадження від 27.04.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам був наданий строк 15 днів з дня отримання ними такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідачі не скористався правом на відзив. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений відповідачам у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.30). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою відповідачам. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~16,319,321,383,386,391, 405\~ЦК України\~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2021 року, посвідченого Мігуновим С. О., приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 98 належить квартира за адресою - [ADDRESS] (а.с.4-6). Згідно п. 13 договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2021 року, продавець та члени його сім`ї були зобов`язані протягом тижня знятися з реєстрації, проте за відомостями Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21,22). Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі створює перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, позивач вимушений нести додаткові витрати за відповідачів при оплаті комунальних послуг. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Відповідно до Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 Цивільного кодексу України та ст.150 Житлового кодексу Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст.346ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання втратившим права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - «адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше і шести місяців на рік. Відповідно до ст.7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Нормами ст. 2, З ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є належним і достатнім способом усунення перешкод для позивача в користуванні власністю.

Outcome: approved