Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку за адресою [ADDRESS]. У належному їй будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який у ньому більше одного року не проживає, добровільно залишивши дане житло. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та прохав його задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомляв. Тому, враховуючи, що представник позивача надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. З"ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідно акту виконкому Мгарської сільради від 17.04.2015 р. [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в 2013 р. до неї звернулася позивач [PERSON] з приводу надання допомоги в оформленні будинку за адресою [ADDRESS]. При оформленні будинку у ньому зареєструвалася [PERSON] та її син [PERSON]. Після цього в кінці 2013 року вона знову звернулася до неї, оскільки вирішила продати даний будинок та залишила ключі від нього, щоб була змога показувати будинок покупцям. Таким чином з кінця 2013 року [PERSON] в будинку не проживає, його утриманням не займається, його речей у будинку не має. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі, питання про вселення, проживання в цій квартирі не ставить, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, житлом не користується. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що особами, які беруть участь у справі, поважні причин відсутності відповідача більше одного року у спірному житлі, не доведені. Враховуючи вищезгадане, інтереси позивача, відсутність відповідача без поважних причин за місцем своєї реєстрації понад один рік, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved