Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкуваня після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на: - земельну ділянку, розміром 1,1999 га, що розташована на території Великокиріївської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку; - житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] , померла його бабуся - [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок та земельну діллянку. Спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON] , проте [INFO] він помер, належним чином так і не оформивши свої спадкові права. Іншому спадкоємцю за законом - сину померлої [PERSON] рішенням Бершадського районного суду Вінницької області було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, проте [INFO] він також помер, не отримавши за життя правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач, [PERSON] , як спадкоємець першої на майно померлого спадщину прийняв належним чином. Проте звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину, йому було відмовлено, оскільки в наданих ним документах, а саме свідоцтві про смерть батька його прізвище вказано як « [PERSON] » тоді як в свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про народження батька його прізвище вказано як « [PERSON] ». 11.02.2020 року Бершадським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, яким встановлено факт, що позивач, [PERSON] є сином [PERSON] .. Проте незважаючи на встановлення вищезгаданого факту, позивач позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права, оскільки при зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, у зв`язку з тим, що за життя його батько не отримав правовстановлюючий документ на зазначену спадщину, яку прийняв після смерті своєї матері. Крім того, в постанові нотаріус вказав, що надані правовстановлюючі документи не відповідають визначеним законом вимогам. Дана позовна заява надійшла до суду 12.06.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження та приззначено судове засідання. Позивач, [PERSON] , через канцелярію суду подав заяву про підтримання позовних вимог, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , також через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] , у віці 81 рік, померла [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2008 року, виданим виконкомом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку, розміром 1,1999 га, що розташована на території Великокиріївської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, що знаходить в [ADDRESS] . Згідно наявної в матеріалах справи довідки № 1219 від 19.12.2019 року, виданої виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області, спадкоємцями за законом на майно померлої є син [PERSON] та [PERSON] .. Відповдно до рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24.05.2018 року [PERSON] було надано двомісячний додатковий строк для прийняття спадщини. [PERSON] спадщину прийняв після померлої [PERSON] , однак належним чином оформити свої спадкові права не встиг та [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії [NUMBER] від 11.12.2018 року, виданим виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Згідно довідки №1217 від 19.12.2019 року, виданої виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області спадкоємцями на майно померлого за законом є: син - [PERSON] , 1981 року народження та дочка - [PERSON] , 1977 року народження. Позивач, [PERSON] , звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено, оскільки у поданих ним документах було виявлено розбіжність, а саме виявилося, що прізвище батька позивача у свідоцтві про смерть вказано як « [PERSON] » тоді як у свідоцтві про його народження та свідоцтві про народження батька прізвище вказано як « [PERSON] ». [PERSON] , звернувся до суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив встановити факт, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] та, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Бершадського районного суду від 11.02.2020 року його заяву було задоволено, що підтверджується копією вказаного судового рішення. Маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови стало те, що його батько, [PERSON] не отримав за життя правовстановлюючого документу на спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] .. Крім того, у своїй постанові нотаріус вказала, що надані правовстановлюючі документи на ім`я [PERSON] не відповідають визначеним законом вимогам. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Ч .1 ст. 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1225 цього ж кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст.ст. 319, 321, 392, 1216 -1219, 1223, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved