Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що 04 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього проживання народилась дочка [PERSON], [INFO]. З початку їхнього спільного проживання у них не склались нормальні сімейні відносини , тому вони припинили спільне проживання і з серпня 2017 року разом не проживають та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Ще до припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально сім'ю не забезпечував, та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав. Їй важко самостійно утримувати їхню сім'ю. Дочка росте, потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дитини. Їй відомо, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки працює на сезонних будівельних роботах у Російській Федерації, стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки у розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, відповідно до якої визнав частково позовні вимоги та зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того,ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб виданого 04 серпня 2015 року відділом ДРАЦС по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 331 (а.с. 5) сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 2015 року. Під час спільного проживання сторін у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 22 лютого 2017 року Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 87 (а.с.6), з якого видно, що батьком дитини є відповідач [PERSON]. Згідно довідки № 201 від 22.02.2017 року, виданої Коломийською міською радою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.4) [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], за такою ж адресою що і позивач, що підтверджується відміткою в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення так як відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов'язаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття і не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та ст.ст. 181,182,184 СК України,

Outcome: approved