Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 24 квітня 2008 року між ним та ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» в особі філії ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»-75 УНР був укладений договір купівлі - продажу майнових прав №15. Згідно з п. 2.1. договору продавець зобов`язується збудувати, ввести в експлуатацію об`єкт - житлове приміщення (квартиру [ADDRESS] , та передати майнові права на нього покупцю для оформлення останнім первинного права власності. В свою чергу покупець зобов`язувався сплатити 100% грошових коштів за майнові права на об`єкт в сумі 226 422 грн. до 02.06.2008 року. Свої зобов`язання по договору позивач виконав в повному обсязі. Дані кошти сплачені в повному обсязі та у строки, обумовлені в договорі, так як згідно умов договору покупець взяв на себе зобов`язання сплатити кошти до 02 червня 2008 року, а останній платіж був здійснений 27 травня 2008 року. Проте, відповідач свої зобов`язання по договору не виконав. Відповідно до п.1.2.8. договору житлове приміщення (квартира) передається кредитору, відповідно до акту прийому-передачі протягом 30 робочих днів з моменту отримання Рішення про затвердження акту введення будинку в експлуатацію, будь яких інших строків щодо виконання умов договору в його змісті не зазначено. Пунктом 4.2. договору визначено, що за порушення термінів введення будинку в експлуатацію більше ніж на три місяці продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0.01 % від сплаченої суми покупцем за кожний день прострочення. Збитки від інфляції складають 574 047,70 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав №15 від 24 квітня 2008 року в розмірі 226 422 грн., з урахуванням розміру інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання по даному договору за період з 27.05.2008 по 31.09.2019 включно в розмірі 574 047, 70 грн., а всього 800 469, 70 грн.. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 509, 530, 549, 551, 625, 626, 629, 655, 662, 663, 693 ЦК України. 25.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач зазначив про невизнання ним позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не було надано доказів щодо здійснення ним оплати та перерахування коштів на рахунок відповідача, згідно умов договору купівлі-продажу майнових прав №15 від 24.04.2008. 20.12.2019 судом отримано відповідь на відзив, яка надана суду у строк встановлений ухвалою суду від 27.11.2019, в якій позивач заперечує щодо аргументів відповідача, викладених у його відзиві, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24.04.2008 між [PERSON] (покупцем) та ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (продавцем) було укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 15 (а.с.11-13). Згідно з п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору продавець зобов`язується збудувати, ввести в експлуатацію об`єкт - житлове приміщення (квартиру), загальною площею 53,91 кв.м, у будинку, що будується продавцем за адресою: [ADDRESS] , та передати майнові права на нього покупцю для оформлення останнім первинного права власності. Згідно з п. 3.1. договору ціна майнових прав на об`єкт на день укладення цього договору, при умові сплати 100 % суми грошових коштів за майнові права на об`єкт, складає 226 422 грн., у тому числі ПДВ 37 737 грн., сплатити до 02.06.2008. Згідно квитанції №4 від 25.04.2008 [PERSON] (батько позивача) сплатив кошти в сумі 50 000 грн. в філії АКБ «Національний кредит» в м. Козятин на рахунок філії ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»-75 УНР (а.с.23, 40-42). Згідно квитанції №4 від 05.05.2008 [PERSON] (батько позивача) сплатив кошти в сумі 70 000 грн. в філії АКБ «Національний кредит» в м. Козятин на рахунок філії ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»-75 УНР (а.с.23, 40-42). Згідно квитанції №4 від 27.05.2008 [PERSON] (батько позивача) сплатив кошти в сумі 106 422 грн. в філії АКБ «Національний кредит» в м. Козятин на рахунок філії ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»-75 УНР (а.с.24, 40-42). Таким чином, позивачем було придбано майнові права на об`єкт нерухомості, згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 15 від 24.04.2008. Згідно з п.1.1, 1.2. умов договору купівлі-продажу майнових прав № 15 від 24.04.2008 позивач придбав у відповідача майнові права на об`єкт нерухомості - житлове приміщення (квартиру [ADDRESS] на третьому поверсі) , загальною площею 53,91 кв.м. Відповідно до п.3.1. умов договору купівлі-продажу майнових прав № 15 від 24.04.2008 грошові зобов`язання позивача (покупця) перед відповідачем (продавцем) виконано у повному обсязі, заборгованості немає. Враховуючи вищезазначене, вартість майнових прав позивача на об`єкт нерухомості збільшилась складає 226 422, 00 гривень (а.с.23-24). Відповідно до п.п.1.2.7. договору купівлі-продажу майнових прав № 15 від 24.04.2008 планове закінчення будівництва будинку та його введення в експлуатацію встановлено на 30.09.2009. Однак, в порушення умов договору, станом на 30.09.2009, відповідач свої зобов`язання не виконав. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, розмір інфляційних збитків за весь час прострочення з 27.05.2008 по 31.09.2019 становить 574 047, 70 гривень. Інфляційні втрати розраховані позивачем за формулою: (Інфляційні нарахування) = (Сума боргу) х (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу), де (Сума боргу) - сума простроченого боргу, (Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Тому інфляційні втрати за період з червня 2008 по серпень 2019 будуть складати: 226 422 грн. x 353,53 (сукупний індекс інфляції) / 100% - 226 422 грн. = 574 047, 70 гривень. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач вживав всі можливих заходи для досудового врегулювання спору, про свідчить наступний обмін інформацією між сторонами. Так, згідно відповіді на депутатський запит вих. №279 від 08.11.2016 т.в.о директора ДП МОУ «Укрвійськбуд», підприємство тимчасово позбавлене змоги повернути проінвестовані [PERSON] кошти (а.с.14). Згідно відповіді на лист позивача вих.№2503/4/1309 від 02.09.2016 т.в.о начальника Головного управління майна та ресурсів, ДП МОУ «Укрвійськбуд» визнає заборгованість перед інвестором (а.с.15). Згідно відповіді на депутатський запит вих.№134/152 від 23.08.2016 т.в.о Міністра оборони України, ДП МОУ «Укрвійськбуд» визнає заборгованість перед інвестором (а.с.16). Згідно відповіді на депутатський запит вих.№176/130 від 18.06.2015 Міністра оборони України Полторака С.Т. , що будівництво зазначеного будинку було зупинено через брак коштів (а.с.17). Суд прийшов до висновку, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за порушення виконання зобов`язання по договору купівлі-продажу майнових прав №15 від 24.04.2008. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно розділити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved