Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів внесених за виконані роботи по виготовленю бетонної огорожі, стовпів та плит. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 2016 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт по виготовленню глянцевої бетонної огорожі - стовпів в кількості 81 штук ціні 190 грн. за один на суму 15390 грн., та плит огорожніх в кількості 225 штук по ціні 172 грн. за плиту на суму 38700 грн., а всього на загальну суму 54090 грн., про що останнім було виписано накладну № 78 від 21.12.2016, та розписку від 21.12.2016 на отримання грошей в сумі 54090 гривень. Відповідно до вказаної рописки відповідач зобов`язувався зберігати в себе на виробництві виготовлену огорожу до моменту відгрузки. До укладення договору, тобто до видачі накладної № 78 від 21.12.2016, між ним та [PERSON] була усна домовленість про виконання замовлення, тобто виготовлення бетонної огорожі. 14.09.2016 ним було передано останньому завдаток в сумі 10000 гривень, 16.12.2016 ним також було передано [PERSON] 10000 гривень, про що останній надав письмові розписки. Крім того 20.12.2016 він передав відповідачу ще 10000 гривень, що підтверджується розпискою від 20.12.2016. Між ним та віповідачем була домовленість про те, що виготовлена огорожа буде зберігатись на підприємстві до моменту відвантаження, що відповідає вимогам статті 667 ЦК України. Після виготовлення огорожі [PERSON] повідомив його, що він може забрати товар. Однак коли він прибув на підприємство до відповідача, то встановив, що огорожа зберігається неналежним чином і частина продукції стала непридатна для використання, тому між мим та відповідачем виник конфлікт, в результаті якого йому було спричинено тілесні ушкодження, про що він подав відповідну заяву до Надвірнянського відділу поліції. В зв`язку з тим, що [PERSON] виготовив неякісну продукцію, він зажадав, щоб відповідач замінив неякісну продукцію на якісну, однак останній відмовився, тому 20.12.2017 він звернувся до начальника Головного Управління Держпродспоживслужби із заявою про захист своїх прав як споживача. Листом від 26.03.2018 за № 06.1-10/166 начальником управління його повідомлено, що ФОП [PERSON] до управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області надав підтверджуючі документи про те, що він припинив господарську діяльність, що неуможливлює в подальшому проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). 21.05.2018 він звернувся до ДП «Завод якісних бетонів» з проханням провести огляд виготовленої відповідачем продукції та надати відповідний висновок про її якість. Протоколом № 53/05 від 21.05.2018 начальником лабораторії [PERSON] було проведено випробовування міцності бетону не руйнуючими методами, та при візуальному огляді бетонної огорожі виявлено, що: 1.Нижній елемент огорожі - всього 75 штук, з них 63 штуки мають наскрізні тріщини, що не допускаються для залізобетонних виробів; 2.Середній елемент - всього 75 штук, із них 58 штук мають тріщини; 3.Верхній елемент - всього 75 штук, із них 67 штук мають тріщини; 4.Слупки - всього 50 штук, із них 3 штуки мають тріщини в бетоні. Згідно складеного висновку: Огорожа - всього 225 штук, із них 188 штук мають тріщини. Слупки - всього 50 штук, із них 3 штуки мають тріщини. Таким чином, як вбачається з даного протолу виготовлена відповідачем продукція є неякісною. Просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 54090 грн., внесені за виконані робіт по виготовленню бетонної огорожі, стовпів та бетонних плит. Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з веденням справи згідно орієнтовного попереднього розрахунку, що становить 4018 грн. 40 коп. 16.12.2019 від позивача [PERSON] поступила заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач зазначає, що згідно матеріалів позову відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань, а також відмовився в травні 2017 повернути сплачені ним кошти в сумі 59094 грн. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 5 статті 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникненні грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов`язання, негативних наслідків установлених частиною 2 статті 625 ЦК України. Наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальність за порушення строків розрахунків. Таким чином відповідано до ст. 625 ЦК України з відповідача в його користь слід стягнути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно проведеного розрахунку розмір інфляційних втрат від суми боргу 59094 грн. за період з 01.05.2017 по 30.11.2019 становить 14266 грн. Також згідно проведеного розрахунку 3 % річних від простроченої суми 59094 грн. за період з 01.05.2017 по 18.12.2019 складає 4668,43 грн. Стислий виклад позиції позивача: Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, заначених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 59094 грн., внесені за виконані робіт по виготовленню бетонної огорожі, стовпів та бетонних плит, 14266 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2017 по 30.11.2019, та 3% річних від простроченої суми за період з 01.05.2017 по 18.12.2019 в сумі 4668,43 грн. Крім того просять стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати. Також просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості 1921 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Суду пояснив, що в 2016 році він здійснював господарську діяльність по виготовленню бетонних виробів (огорожі, стовпів та плит). В грудні 2016 до нього звернувся [PERSON] про виконання робіт по виготовленню глянцевої огорожі, стовпів та плит. Між ним та [PERSON] було укладено договір про виготовлення бетонної огорожі глянцевої, стовпів в кількості 81 шт., та плит огорожних в кількості 225 грн. на загальну суму 54090 грн. Він отримав від позивача грошові кошти в сумі 54090 грн., та 21.12.2016 ним виписано накладну № 78 від 21.12.2016, та розписку від 21.12.2016 на отримання грошей в сумі 54090 грн. Згідно даного договору він виготовив бетонну огорожу, стовпи та плити огорожні в кількості та якості, які передбачені договором, після чого повідомив позивача, що він може забрати замовлені вироби. Однак [PERSON] вказані бетонні вироби не забирав тривалий час. В з`язку з відсутністю у нього складських приміщень бетонні вироби зберігались під відкритим небом. Оскільки в той період вже була зима, випав сніг та вдарили морози, тому через погані погодні вказані бетонні вироби дістали тріщини та пошкодження. Коли через тривалий час [PERSON] приїхав за бетоними виробами, вказані вироби вже були пошкодженні, тому [PERSON] відмовився їх забирати, та почав вимагати повернути кошти. Він відмовився повертати кошти, оскільки він виготовив продукцію належної якості, а [PERSON] виготовлену продукцію вчасно не забрав, через що вона вона набула дефектів. Через відмову повернути кошти між ним та [PERSON] виник конфлікт, та [PERSON] написав на нього скаргу в Управління захисту прав споживачів. На час проведення Управлінням захисту прав споживачів перевірки він вже припинив господарську діяльність, тому перевірка проведена не була. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, оскільки він виконав всі умови договору та виконав продукцію належної якості, однак через те, що позивач вчасно не забрав виготовлену продукцію, через погодні умови продукція набула дефектів. Тому продукція стала неякісною вже після виготовлення в результаті дій позивача, який вчасно не відвантажив продукцію. Просить в задоволенні позову відмовити. В подальшому відповідач та його представник в судові засідання не з`являлись, про час та місце проведення судових засідань повідомлялись завчасно належним чином. При цьому від представника [PERSON] -адвоката Гандзюк І.Р. поступило клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 02.03.2021, оскільки в зв`язку з відсутністю транспортного сполучення через посилення карантинних заходів [PERSON] не має змоги взяту участь в судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду. Відносно клопотання адвоката Гандзюк І.Р. про відкладення судового засідання суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно постанов Кабінету міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами), від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наспутними змінами), від від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, в періоди з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року, з 1 серпня 2020 року до 19 грудня 2020 року, та з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року. Однак вказаною постановою (зі змінами) не визначено заборони щодо участі учасників процесу в судових засіданнях. Звернення Ради суддів України від 11.03.2020 до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, а також утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання, носить рекомендаційний характер. Також положення ЦПК України визначають можливість учасникам справи під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, або в приміщенні суду, визначеному судом. Крім того адвокатом Гандзюк І.Р. неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим судом вже відкладались судові засідання 03.09.2020, 09.10.2020, 16.12.2020 та 17.02.2020. По даній справі сторонами подано всі необхідні докази, судом заслухано пояснення сторін, досліджено матеріали справи та проведено необхідні процесуальні дії. Тому неодноразове відкладення судових засідань призводить до необґрунтованого затягування судового розгляду справи та скарги учасників процесу на необ`єктивність судового процесу. Враховуючи наведене, з метою забезпечення дотримання процесуальних строків розгляду справи, та недопущення зловживання процесуальними правами, суд дійшов висновку про розгляд даної справи у відсутності учасників процесу. Тому заяву адвоката Гандзюк І.Р. про відкладення судового засідання слід залишити без задоволення. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2019 по даній справі закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на виконання робіт по виготовленню глянцевої бетонної огорожі, а саме стовпів в кількості 81 штук ціні 190 грн. за один на суму 15390 грн., та плит огорожніх в кількості 225 штук по ціні 172 грн. за плиту на суму 38700 грн., а всього на загальну суму 54090 грн., що підтверджується копією накладеної № 78 від 21.12.2016, та копією розписки [PERSON] від 21.12.2016 на отримання грошових коштів в сумі 54090 грн. (а.с. 4-5). Також для виконання замовлення на виготовлення бетонної огорожі, [PERSON] 14.09.2016 було передано [PERSON] завдаток в сумі 10000 гривень, 16.12.2016 [PERSON] також було передано [PERSON] завдаток в сумі 10000 гривень, та 20.12.2020 [PERSON] було передано [PERSON] ще 10000 гривень, що підтверджується розписками від 14.09.2016, 16.12.2016 та 20.12.2016 (а.с. 6). Зі змісту розписки від 21.12.2016 вбачається, що виготовлена огорожа зберігається у [PERSON] на виробництві до моменту відгрузки (а.с. 5). 20.12.2017 [PERSON] звернувся до начальника Головного Управління Держпродспоживслужби із заявою про захист своїх прав як споживача, в якій просив провести позаплановий захід державного нагляду стосовно підприємця [PERSON] , оскільки [PERSON] виготовив неякісну продукцію, та відмовився замінити неякісну продукцію на якісну або повернути кошти (а.с. 7-8). Листом від 26.03.2018 за № 06.1-10/166 начальника Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківської області [PERSON] було надано відповідь про те, що при виїзді за вказаною в скарзі адресою для проведення заходу державного нагляду (контролю) було встановлено, що приміщення зачинене. ФОП [PERSON] до управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області надав підтверджуючі документи про те, що він припинив господарську діяльність, що неуможливлює в подальшому проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) (а.с. 9). Згідно протоколу № 53/05 від 21.05.2018 вбачається, що 21.05.2018 начальником лабораторії ДП «Завод якісних бетонів» [PERSON] за зверненням [PERSON] було проведено випробовування міцності бетонних виробів (бетонна огорожа, слупки) не руйнуючими методами згідно ДСТУ Б.В.2.6-2-95 «Вироби бетонні і залізобетонні» ЗТУ. При візуальному огляді бетонної огорожі виявлено, що: 1.Нижній елемент огорожі - всього 75 штук, з них 63 штуки мають наскрізні тріщини, що не допускаються для залізобетонних виробів (п. 4.5.3 ДСТУ Б.В.2.6-2-95); 2.Середній елемент - всього 75 штук, із них 58 штук мають тріщини; 3.Верхній елемент - всього 75 штук, із них 67 штук мають тріщини; 4.Слупки - всього 50 штук, із них 3 штуки мають тріщини в бетоні. Згідно складеного висновку: Огорожа - всього 225 штук, із них 188 штук мають тріщини. Слупки - всього 50 штук, із них 3 штуки мають тріщини (а.с. 11). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд дійшов висновку, що фактично між позивачем та відповідачем укладено оплатний, двосторонній, консесуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно п. 12 ст. 1 Закону істотний недолік-недолік,який робитьнеможливим чинедопустимим використаннятовару відповіднодо йогоцільового призначення,виник звини виробника(продавця,виконавця),після йогоусунення проявляєтьсязнову знезалежних відспоживача причині прицьому наділенийхоча боднією знижченаведених ознак: а)він взагаліне можебути усунутий; б)його усуненняпотребує понадчотирнадцять календарнихднів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Стаття 6 цього ж Закону зобовязує виконавця передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні договору сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.ст 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 1, 2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договірє укладеним, якщо сторонив належній формі досяглизгоди зусіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 5 ст. 653 ЦК України визначені правові наслідки зміни або розірвання договору. Так, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Так правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем за своєю сутністю є договором побутового підряду. Сторони досягли згоди по всім істотним умовам, відповідач виконав роботу на замовлення позивача. Разом з тим, в спірних правовідносинах з боку відповідача мало істотне порушення умов договору, коли шкода, завдана таким порушенням фактично позбавила позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання, що призвело до істотного порушення договору та настання реальних збитків для позивача. Представником позивача наданий протокол випробувальної лабораторії ДП «Завод якісних бетонів» [PERSON] № 53/05 від 21.05.2018 з якої вбачається, що було проведено випробовування міцності бетонних виробів (бетонна огорожа, слупки) не руйнуючими методами згідно ДСТУ Б.В.2.6-2-95 «Вироби бетонні і залізобетонні» ЗТУ та згідно висновків якої встановлено не не відповідають вимогам нормативних документів і та встаановлено що Огорожа - всього 225 штук, із них 188 штук мають тріщини. Слупки - всього 50 штук, із них 3 штуки мають тріщини (а.с. 11). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В судовому засіданні відповідач визнав наявність дефектів у виконаних роботах, однак ствердив, що дефекти мали місце через невиконання умов договору позивачем щодо належного зберігання вже виготовлених виробів. Таким чином суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав до цього часу. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами укладено договір на виконання робіт по виготовленню глянцевої бетонної огорожі на загальну суму 54090 грн., що підтверджується копією накладеної № 78 від 21.12.2016, та копією розписки [PERSON] від 21.12.2016 на отримання грошових коштів в сумі 54090 грн. (договір купівлі продажу). Даний договір було укладно в порядку та на умовах, визначених ЦК України. Форма та умови договору відповідають вимогам, встановленим ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Сторонами при укладенні договорору було досягнуто домовленості про те, що виготовлена огорожа буде зберігатись на підприємстві до моменту відвантаження, тому [PERSON] зобов`язаний був до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Однак позивачем при отриманні товару було встановлено, що товар є неякісним. Невідповідність товару вимогам законодавства підтверджено способом та в порядку, встановленими законом. Таким чином судом встановлено порушення відповідачем [PERSON] норм ЦК України щодо належного виконання зобов`язання, а саме порушено умови зберігання товару до передання його позивачу [PERSON] , чим допущено його погіршення та передання товару неналежної якості. При цьому відповідачем в судовому засіданні не доведено, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Посилання відповідача про відсутність його вини, оскільки замовник вчасно не з`явився за одержанням роботи суд вважає безпідставним, так як відповідач не скористався правовими наслідкам нез`явлення замовника відповідно до ст. 874 ЦКУкраїни. Тому заявлені позивачем вимоги про повернення відповідачем коштів, внесених за виконані роботи по виготовленню бетонної огорожі в сумі 54090 грн., підлягають до задоволення. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 59094 грн. коштів, внесених за виконані роботи по виготовленню бетонної огорожі, стовпів та бетонних плит, 14266 грн. інфляційних витрат за період з 01.05.2017 по 30.11.2019, 4668,43 грн. 3% річних за період з 01.05.2017 по 18.12.2019 задоволенню не підлягають, оскільки згідно накладної № 78 від 21.12.2016, та розписки [PERSON] від 21.12.2016 на отримання грошових коштів, відповідачем отримано від позивача грошові кошти за виготовлення бетонної огорожі в сумі 54090 грн. При цьому згідно заяви про збільшення позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів в сумі 59094 грн. Також розрахунок інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми позивачем проведено від суми 59094 грн., а не від суми 54094 грн. Таким чином проведений позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних не відповідає дійсності. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача кошти, внесені за виконані роботи по виготовленню бетонної огорожі, стовпів та бетонних плит, в сумі 54090 грн. 00 коп. В задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог про стягнення з з відповідача 59094 грн. коштів, внесених за виконані роботи по виготовленню бетонної огорожі, стовпів та бетонних плит, 14266 грн. інфляційних витрат за період з 01.05.2017 по 30.11.2019, 4668,43 грн. 3% річних за період з 01.05.2017 по 18.12.2019необхідно відмовити. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 768 грн. 00 коп. судового збору згідно квитанції № 1505-3859-3132-6944 від 14.02.2019, 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції серії АВ № 000695 від 14.02.2019, та 250 грн. витрат за проведення лабораторних випробувань залізобетону, а всього 4018 грн. 40 коп. У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог сплачений позивачем судових збір в сумі 25,86 грн. слід покласти на позивача. На підставі ст. 12, 13, 16, 525-530, 610-638, 653, 837, 865, 873, 874 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: approved