Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 04.08.2020 року позивач ПАТ «МТБ БАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою від 10.08.2020 року позовну заяву ПАТ «МТБ БАНК» залишено без руху. 18.08.2020 року представником ПАТ «МТБ БАНК» до суду подано заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 109, 150, 156 ЖК УРСР, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Ухвалою суду від 20.08.2020 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 09.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача ПАТ «МТБ БАНК» - адвокат Гусельщикова М.А. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, 26.10.2020 року надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористались. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач ПАТ «МТБ БАНК» посилається на те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є іпотечним майном придбаним відповідачами за кредитні кошти, відповідачі в вказаному будинку не проживають, а лише зареєстровано місце проживання, будинок ще з 2017 року є власністю банку, у зв`язку із чим позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судових засідань не з`явились, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористались. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено судом, між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №372/F від 13.06.2006 року, згідно якого банк надав позичальнику на придбання нерухомості кредит у вигляді кредитної лінії на суму 800000 дол. США з 13.06.2006 року /а.с.21-27/. У той самий день 13.06.2006 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк» був укладений іпотечний договір, на підставі якого в іпотеку банку надійшло майно, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1708 гектарів /а.с.12-20/. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 30.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. реєстраційний №3080 від 30.11.2017 року, встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить ПАТ «Марфін Банк» /а.с.6/. Згідно зі свідоцтвом про право власності на домоволодіння, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., реєстраційний [NUMBER] від 30.11.2017 року вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності ПАТ «Марфін Банк» /а.с.7/. Згідно відомості № П1-65537-ю/л, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про те, що за адресою [ADDRESS] , усього зареєстровано 0 осіб, та зазначається, що відомості сформовані лише за період здійснення Департаментом повноважень органу реєстрації, з 05.04.2016 року, у зв`язку з тим, що власником, співвласником житлового приміщення/будинку не надано до Департаменту будинкової книги /а.с.29/. Згідно довідки №492, виданої Головою СОН мікрорайону 10 ст. Великого фонтану від 03.07.2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , та її донька [PERSON] , [INFO] /а.с.28/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, а також ст. ст. 109, 150, 156 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ «МТБ Банк» є власником домоволодіння, та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці звгвльною площею 0,1708 га, підставою виникнення права власності є свідоцтва № [NUMBER] та [NUMBER] від 30.11.2017 року, видані приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, факт реєстрації відповідачів призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом. Відповідачі будь-яких заяв стосовно суті позовних вимог до суду не надали, до судових засідань не з`являлись. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved