Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Золочівська місцева прокуратура Львівської області в інтересах держави, в особі позивача Львівської міської ради звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального закладу Львівської міської ради «Комунальна міська дитяча клінічна лікарня», з врахуванням уточненої позовної заяви, шляхом зменшення позовних вимог /а.с.100-101/, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] в користь держави в особі Львівської міської ради, витрати на лікування потерпілого [PERSON] у сумі 7952,56 грн. Зазначену шкоду з [PERSON] стягнути на відповідні рахунки місцевого бюджету, зокрема, отримувач - УК у Галицькому районі м.Львова, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку (МФО) - 825014, номер рахунку - 31413544700004, код платежу - 24060300 - інші надходження. В обгрунтування внесеного позову, а також поданої заяви про уточнення позовної заяви, шляхом зменшення позовних вимог покликається на те, що Миколаївським районним судом Львівської області розглянуто матеріали кримінального провадження №12014140250000868 від 23.07.2014 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області (суддя Березюк Г.М.) від 03.02.2015 у справі №447/3871/14-к обвинуваченого [PERSON], на підставі ст.46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки обвинувачений і потерпілі примирилися. Так, в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження встановлено, що [PERSON], 23.07.2014 близько 13:30 год., керуючи власним технічно-справним автомобілем типу-пасажирський «В» марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі «Східниця-Пісочна» в районі 54 км.+830 м. в напрямку м.Львова із швидкістю близько 80 км/год., будучи неуважним до дорожньої обстановки, не застосував такі прийоми і методи керування і не рухався із швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням автомашини та з'їхав у кювет, внаслідок чого вищевказаний автомобіль перекинувся. В результаті даного перекидання автомобіля його пасажири - малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], отримали тілесні ушкодження, внаслідок чого перебували на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров'я. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] допустив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, про що судом винесено відповідну ухвалу, яка набрала законної сили. Відтак, внаслідок неправомірних дій [PERSON], потерпілі від вказаних дій [PERSON] та [PERSON], змушені були знаходитися на стаціонарному лікуванні у Комунальній міській дитячій клінічній лікарні - комунальний заклад Львівської міської ради. Так, [PERSON], згідно довідки Комунальної міської дитячої клінічної лікарні знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 23.07.2014 по 05.09.2014 (44 ліжко-днів). Згідно з калькуляцією коштів, проведеною закладом охорони здоров'я, витрати, понесені на лікування [PERSON] становлять 7952 грн. 56 коп. [PERSON], згідно довідки Комунальної міської дитячої клінічної лікарні також знаходилася на лікуванні у період з 23.07.2014 по 31.07.2014 (8 ліжко-днів). Згідно з калькуляцією коштів, проведеною закладом охорони здоров'я, витрати, понесені на лікування [PERSON] становлять 1746 грн. 94 коп. Однак, враховуючи той факт, що [PERSON], [INFO], у вказаному кримінальному провадженні не була, у встановленому Законом порядку, визнана потерпілою, відтак, у даному випадку, задля постановлення судом законного та обґрунтованого рішення, Золочівською місцевою прокуратурою в порядку ст.31 ЦПК України, подано заяву про зменшення позовних вимог. Виходячи з викладеного, [PERSON], зобов'язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати до місцевого бюджету 7952,56 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочинних дій відповідача. Вважає, що позовні вимоги є законними та юридично і документально обґрунтованими, а також такими, що підлягають до задоволення з вищевикладених підстав, тому просить суд позовні вимоги задоволити повністю. У судовому засіданні прокурор Поліщук Р.А. та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до них. Просили суд позовні вимоги задоволити повністю. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, оскільки вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, оскільки вважає їх законними та обґрунтованими. Просила суд позовні вимоги задоволити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що працює на посаді головного лікаря у Комунальному закладі Львівської міської ради «Комунальна міська дитяча клінічна лікарня». Пояснив, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], внаслідок ДТП отримали тілесні ушкодження, та перебували деякий час на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров'я. Зокрема, [PERSON], згідно довідки Комунальної міської дитячої клінічної лікарні знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 23.07.2014 по 05.09.2014 (44 ліжко-днів). Згідно з калькуляцією коштів, проведеною закладом охорони здоров'я, витрати, понесені на лікування [PERSON] становлять 7952 грн. 56 коп. [PERSON], згідно довідки Комунальної міської дитячої клінічної лікарні також знаходилася на лікуванні у період з 23.07.2014 по 31.07.2014 (8 ліжко-днів). Згідно з калькуляцією коштів, проведеною закладом охорони здоров'я, витрати, понесені на лікування [PERSON] становлять 1746 грн. 94 коп. Усі вказані нарахування здійснювалися на підставі постанови КМУ від №545 від 16.07.1993 р. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, права та обов'язки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп 99 визначено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутисяпорушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Суд встановив, що Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 обвинуваченого [PERSON], на підставі ст.46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки обвинувачений і потерпілі примирилися. /а.с.9/. Як вбачається із вказаної Ухвали суду від 03.02.2015 р., в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що [PERSON], 23.07.2014 близько 13:30 год., керуючи власним технічно-справним автомобілем типу-пасажирський «В» марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі «Східниця-Пісочна» в районі 54 км.+830 м. в напрямку м.Львова із швидкістю близько 80 км/год., будучи неуважним до дорожньої обстановки, не застосував такі прийоми і методи керування і не рухався із швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням автомашини та з'їхав у кювет, внасідок чого вищевказаний автомобіль перекинувся. В результаті даного перекидання автомобіля його пасажири - малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] отримали тілесні ушкодження. Таким чином, обвинувачений [PERSON] своїми діями порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України. Ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 р набрала законної сили 11.02.2015 р. Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як вбачається із листа головного лікаря Комунального закладу Львівської міської ради «Комунальна міська дитяча клінічна лікарня» [PERSON] № 561 від 12.04.2016 р. та №562 від 12.04.2016 р. [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 23.07.2014 р. по 05.09.2014 р. (44 ліжко-дні) з діагнозом: Компресійний перелом 12-го грудного хребця без порушення функції спинного мозку. Вартість лікування хворого [PERSON] становить 7952,56 грн. (1-ліжко-день) коштує 180,74 грн. Фінансування лікування хворого проводилося за рахунок коштів міського бюджету /а.с.9/. [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні невідкладної хірургічної допомоги та у нейрохірургічному відділенні з 23.07.2014 р. по 31.07.2014 р. (8 - ліжко днів) з діагнозом: Струс головного мозку. Забій м'яких тканин обличчя волосистої частини голови. Забій правого колінного суглобу. Вартість лікування хворої [PERSON] становить 1746,94 грн., а саме 1 день у відділенні невідкладної хірургії - 336,51 грн. (1 ліжко - день коштує -336,51 грн.), 7 днів у нейрохірургічному відділенні - 1410,43 грн. (1 ліжко - день коштує - 201, 49 грн.). Фінансування лікування хворої проводилося за рахунок коштів міського бюджету. /а.с.10/. Про те, як з'ясовано у судовому засіданні [PERSON], [INFO], у вказаному кримінальному провадженні не була визнана потерпілою, оскільки знаходилася на лікуванні 8 - ліжко - днів, а саме з 23.07.2014 р. по 31.07.2014р., у зв'язку із чим, прокурором Поліщуком Р. подано заяву про зменшення позовних вимог, яка судом прийнята до розгляду. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунального закладу Львівської міської ради "Комунальна міська дитяча клінічна лікарня", здійснюються за рахунок коштів обласного бюджету. Відповідно до ст.ст.10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) - витрат на лікування, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], [INFO] від злочинних дій [PERSON] є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved