Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.06.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон [PERSON], [INFO] без згоди матері [PERSON], надання дозволу неповнолітній на багаторазовий тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу матері [PERSON] в його супроводі або без такого, до досягнення нею повноліття. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що із відповідачем існують відносини, за яких виникають великі труднощі у їх спілкуванні, відповідач не бажає мирно обговорювати спірне питання, спочатку погоджується на надання дозволу на виїзд дитини за кордон, а потім невмотивовано відмовляється від цього, що призводить до зриву планів на відпочинок і негативно впливає на моральний стан дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, від його представників надійшла заява про розгляді справи за відсутності позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку. Матеріали справи свідчать про те, що згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2007 р. шлюб, укладений та зареєстрований 16.08.1986 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Після розірвання шлюбу донька [PERSON], [INFO], проживає з відповідачем [PERSON] Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., зокрема, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Позивач [PERSON], звертаючись до суду із вимогами до відповідача, просить надати дозвіл неповнолітній [PERSON], [INFO], на багаторазовий тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу матері [PERSON], в його супроводі або без такого, до досягнення дитиною повноліття, та суд враховує, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, зокрема, ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, враховує, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним й принциповим є інтереси дитини, такі мають бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках, при цьому суд приймає до уваги, що суду не надано жодного доказу, що виїзд дитини за кордон пов'язаний саме із виїздом на постійне місце проживання разом із батьком або пов'язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, не надано жодного доказу, що право матері на піклування, спілкування чи виховання дитини порушується чи обмежується. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved