Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 02.10.2010 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.11.2019 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, їх спільна дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач належним чином потреби сина не забезпечує, кошти на утримання дитини дає нерегулярно та в недостатньому для забезпечення дитини розмірі. Відповідач працездатний, працює, має можливість сплачувати аліменти, здоровий, непрацездатних членів родини та інших неповнолітніх дітей не має. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.11.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач вказує на необґрунтованість розрахунків позивача щодо витрат на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн. на місяць, а також зауважив на те, що за період з вересня 2019 року по червень 2020 року ним на картковий рахунок позивача було перераховано близько 17 000,00 грн. на утримання дитини, а також здійснювались витрати на придбання канцтоварів, одягу, взуття та розваги. Відтак, твердження позивача про те, що він не приймає участі в утриманні дитини не відповідають дійсності. З урахуванням його заробітку в розмірі 16 639,00 грн., витрат на оренду житла та комунальних послуг, за умови підтвердження заявленого позивачем розміру витрат на дитину, відповідач погодився з розміром аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу, а також вказав, про те, що має батьків-пенсіонерів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 06.11.2020 року ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Відповідач проти стягнення з нього аліментів в розмірі 3000,00 грн. не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02.10.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.11.2019 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). В судовому засіданні також встановлено, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні, малолітній син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. При цьому суд враховує і визнання відповідачем позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі 3000,00 грн., яке приймається судом. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, враховуючи позицію сторін, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15 червня 2020 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved