Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулася до Печенізького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила суд: встановити факт постійного проживання Позивача зі спадкодавцем [PERSON] з 2002 року по день її смерті [INFO]; визнати позивача спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті [PERSON]; визнати за Позивачем право власності на: земельну ділянку, розміром 2,93 га (рілля), яка розташована на території Мартівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку, розміром 0,25 га (пасовища), яка розташована на території Мартівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку, розміром 0,24 га (сіножаті), яка розташована на території Борщівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства розміром 4522 грн., або 0,078% пайового фонду реорганізованого КСП «Мартова», що належали [PERSON], що успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] померла прабабка Позивача, [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги стала її донька [PERSON], яка [INFO] померла. Позивач, яка є онукою померлої [PERSON], з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законодавством строк не зверталась, так як з 2002 року та на час смерті, хоча не була зареєстрована, однак постійно проживала разом з [PERSON] за однією адресою. Крім фактичного проживання, Позивач та [PERSON]. вели спільне господарство, обробляли разом город, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались одна про одну. Коли [PERSON]. хворіла Позивач допомагала їй відвідувати лікарню, готувала їжу, прибирала за нею, піклувалася про неї до самої смерті, так як через свій вік та стан здоров'я [PERSON]. потребувала сторонньої допомоги. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надала. Представником Позивача, [PERSON], через канцелярію суду було подано заяву, якою позовні вимоги було підтримано в повному обсязі, заявлено про розгляд справи без участі Позивача та його представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: - майнового паю члена КСП «Мартова», вартістю 4522 грн., що є 0,078 % пайового фонду КСП «Мартова». Згідно відповіді Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області від 05.10.2016 року №148 майновий сертифікат на ім'я [PERSON] був отриманий 09.06.2001 року, згідно журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП «Мартова». Копію сертифікату сільська рада не може надати, так як копії сертифікатів видавались в одному екземплярі і копії сертифікатів в сільській раді відсутні (а.с.15). - земельної ділянки, розміром 2,93 га (рілля), яка розташована на території Мартівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.16,19). Даний Державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений, однак не отриманий [PERSON] - земельної ділянки, розміром 0,25 га (пасовища), яка розташована на території Мартівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.17,19). Вказаний Державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений, однак не отриманий [PERSON] - земельної ділянки, розміром 0,24 га (сіножаті), яка розташована на території Борщівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.18,19). Вказаний Державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений, однак не отриманий [PERSON] Факт того, що три вище зазначені державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлені, однак не отримані за життя [PERSON] підтверджується відповіддю Відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківській області від 27.09.2016 №29-20.27-0.4-1984/2-16 (а.с.19). Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги стала її донька [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017126916 (а.с.14), Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.20). [PERSON] прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння спадковим майном. Після смерті спадкодавиці [PERSON]. продовжила користуватись всім майном, що залишилось після смерті [PERSON], розпоряджатися особистими побутовими речами померлої, а отже є такою, що вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, однак так і не оформила спадкове майно на своє ім'я. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON]. спадкоємцями першої черги стали: - її донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12), Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). - її син [PERSON]. Донька померлої [PERSON] в передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, та на час відкриття спадщини разом з спадкодавицею не була зареєстрована та постійно не проживала, а отже є такою, що спадщину не прийняла (а.с.57-59). Син померлої [PERSON] в передбачений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, та на час відкриття спадщини разом з спадкодавицею не був зареєстрований та постійно не проживав, а отже є таким, що спадщину не прийняв (а.с.57-59). Спадкоємці другої, третьої черги відсутні. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем четвертої черги стала онука померлої - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10), Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11), Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12), Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13). Онука померлої [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законодавством строк не зверталась, так як з 2002 року та на час смерті, хоча не була зареєстрована, однак постійно проживала разом з [PERSON] за однією адресою. Крім фактичного проживання, Позивач та [PERSON]. вели спільне господарство, обробляли разом город, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались одна про одну. Коли [PERSON]. хворіла, Позивач допомагала їй відвідувати лікарню, готувала їжу, прибирала за нею, піклувалася про неї до самої смерті, так як через свій вік та стан здоров'я [PERSON]. потребувала сторонньої допомоги. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Таким чином, [PERSON] та [PERSON], проживали однією сім'єю починаючи з 2002 року по день смерті останньої [INFO]. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON]., так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Тому у встановлений законом термін заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. не подавала. Крім того, Позивач не заявляла про відмову від спадщини. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Отже, [PERSON], є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки та через необхідність встановлення факту проживання Позивача разом зі спадкодавицею однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання Позивача спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторін вважає, що визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги [PERSON] не суперечать закону та підлягають задоволенню. Суд не стягує судові витрати з відповідачів в зв'язку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved