Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом із [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 01.01.2012 року по дату смерті [PERSON] - [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона наприкінці 2011 року познайомилася з [PERSON] [INFO] та з 2012 року вони стали проживати однією сім`єю без шлюбу за адресою: [ADDRESS] ., вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. [PERSON] хворів з червня 2017 року і вона весь час його доглядала, [INFO] він помер. Заявник здійснила його поховання як дружина, розпорядилася речами померлого, отримала Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. Оригінали всіх документів померлого зберігаються у заявника. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй потрібне для подальшого оформлення спадкових прав. Згідно заяви заявник звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Лантьєвої Віри Валентинівни, проте їй було повідомлено, що вона не має права на спадщину, оскільки не є дружиною покійного і для отримання спадщини необхідно підтвердити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю без шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно заяви, інших спадкоємців у [PERSON] , який помер [INFO] немає. Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито провадження по вказаній справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про місце, час та день розгляду справи була повідомлена належним чином та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що при згоду з прийнятим рішенням. (а.с.61). Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.8). Згідно довідки про причини смерті № 58 [PERSON] , помер [INFO] у віці 56 років, причина смерті рак товстої кішки. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 58 від 12.04.2018 року, [PERSON] помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вказане свідоцтво отримала [PERSON] . Згідно відповіді головного лікаря КНП «міська поліклініка № 25» [PERSON] №01/0.33-228/0/536-20 від 13.02.2020 року, в закладі є у наявності ф.025/о «медична карта амбулаторного хворого» на ім`я [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та мешкав за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс», станом на 01.03.2016 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, [PERSON] розлучилась з [PERSON] 06.11.2001 року, про що складено актовий запис № 357. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Московським відділом РАЦС м. Харкова, [PERSON] розлучився з [PERSON] 24.11.1993 року про що складено актовий запис № 1634. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції м. Харкова, [PERSON] розлучився з [PERSON] 09.09.2008 року про що складено актовий запис № 436. Згідно постанови № 556/02-31 від 29.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] проживав з заявником за її адресою проживання з 2011- 2012 року, вони спільно виховували дітей, купували разом речі, їздили на дачу. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що заявник є її сусідкою та вона знає, що померлий [PERSON] проживав разом з заявником приблизно 5-6 років, всі свята вони проводили разом. Свідок [PERSON] в [PERSON] пояснила, що заявник є її матір`ю та вона разом з нею та [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] приблизно з 2012 року та вона його сприймала як батька та дідуся своїх дітей. Свідок зазначає, що заявник та [PERSON] разом вели господарство, їздили на дачу Таким чином, судом встановлено, що з 01.01.2012 року, і по день смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] проживала разом з останнім, вели спільне господарство, утримували домашнє господарство, вели спільний побут. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт підтверджується доказами наявними в матеріалах справи та показаннями свідків. Встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю заявника з померлим необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після його смерті. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та,

Outcome: approved