Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] Посилаючись на те, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим за вищезазначеною адресою, у зазначеному будинку не проживає з 2010 року, просить визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] що стверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 27.11.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12959527 від 19.12.2006 року (а.с.5-6). Як вбачається з довідки про склад сім'ї № 855 від 01.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в тому числі відповідач у справі [PERSON] (а.с.7). Відповідно до актів комісії Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 07.05.2018 року, 15.07.2018 року [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак з 2010 року не проживає, місце його проживання невідоме (а.с.8-9). Відповідно до ст. 71 та ст. 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення за ними зберігається протягом шести місяців. Відсутність за місцем проживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житлом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] у житловому будинку позивача без поважних причин не проживає, із заявою про продовження цього строку не звертався, тому після спливу цього строку втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.16, 391 ЦК України,

Outcome: approved