Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що з 21.10.2016 року перебуває з відповідачем по справі у шлюбі, зареєстрованому Білозірською сільською радою 21.10.2016 року, актовий запис №20. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] , вказує, що відповідач останнім часом не бере участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, не займається його вихованням та не надає ніякої допомоги. На неодноразові звернення позивача про матеріальну допомогу на дітей, [PERSON] , ніяк не реагував. Таким чином, угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач зазначила, що сімейні стосунки між сторонами не склалися. Через різні погляди на шлюб та сім`ю між подружжям часто виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на його психологічний стан. Позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач стягнути з [PERSON] кошти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою Черкаського районного суду від 19.06.2019 року було відкрито провадження у справі. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». За таких обставин, справу розглянуто без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] і цей факт сторонами не оспорюється. Малолітній [PERSON] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач разом з позивачем та їх спільним сином разом не проживає. Даний факт підтверджується довідкою Білозірської сільської ради від 24.05.2019 року №2109. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи встановлені обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки подружні відносини сторони не підтримують, малолітній син [PERSON] , який не досяг трирічного віку, проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. А тому необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та на її утримання до досягнення сином трирічного віку, у розмірі визначеному позивачем. Обставини справи викладені позивачем у позовній заяві відповідачем не оспорюються і не спростовані матеріалами справи. Оскільки позивача відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути в дохід Держави судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.180-183, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved