Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Лікар - психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Бойчак О.Л. звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], жительки с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області у примусовому порядку в психіатричний заклад без її згоди. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [PERSON] інвалід з дитинства та страждає на вроджене слабоумство у вигляді - помірної розумової відсталості з синдромом емоційно - вольової нестійкості, загальний недорозвиток мови третього рівня. [PERSON] поступила в стаціонар лікувального закладу 20.12.2016 року о 09.05 год. в супроводі матері за скеруванням амбулаторно - поліклінічного відділення, в зв'язку з її безпорадністю і неможливістю задовільнити свої життєві потреби. У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Бойчак О.Л. заяву підтримала і просить її задовольнити. Прокурор Галас Н.В. в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди. Судом встановлено, що [PERSON] була госпіталізована в психіатричне відділення ТОККПНЛ 20.12.2016 р. о 09 год. 05 хв. за заявою її опікуна [PERSON] у зв'язку із її безпорадністю та неможливістю задовільнити свої життєві потреби. Висновком комісії лікарів - психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 20.12.2016 року, встановлено, що гр. [PERSON] страждає на вроджене слабоумство у вигляді - помірної розумової відсталості з синдромом емоційно - вольової нестійкості, загальний недорозвиток мови третього рівня. Вказане захворювання позбавляє її здатності розуміти і усвідомлювати значення своїх дій і вона потребує примусової госпіталізації в закритий психіатричний стаціонар ТОККПНЛ. З анамнезу захворювання пацієнта відомо, що [PERSON] з раннього дитячого віку відстала в розвитку /була пологова травма/, в зв'язку з відставанням в розвитку в школу не пішла, постійно вдома під наглядом рідних, з п'ятирічного віку на диспансерному огляді у психіатра, неодноразово лікувалася стаціонарно в ТОККПНЛ. З 2013 року визнана інвалідом 2 групи з дитинства, довічно. Дане поступлення пов'язане з погіршенням психічного стану: перестала спати, тривожна, періодами агресивна, втікає з дому. В судовому засіданні опікун [PERSON] не заперечила щодо примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно, та пояснила,що стан хворої значно погіршився, вона не може самостійно задовольняти свої життєві потреби. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки хвора може завдати шкоди як собі, так і оточуючим, внаслідок захворювання вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, у відповідності із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» наявні всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved