Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач 01.08.2017 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю НЛК «Люкскар» про розірвання договору та відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2017 року між ним та ТОВ НЛК «Люкскар» був укладений договір Ревардингу № 76887-38. Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що постачальник зобовязується придбати та передати на умовах ревардингу у користування майно Товар, визначений у п. 3.1 договору (автомобіль KIA SORENTO 2014 року 2.2 CRDI MT 4 WD mic), а отримувач зобовязується прийняти товар та сплачувати Ревардингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. Зазначив, що при підписанні договору агент [PERSON] запевнила його, що автомобіль вже заброньовано, він без пошкоджень, укомплектований гумою «зима-літо» та вже застрахований, та вказала, що автомобіль знаходиться на площадці у м. Києві і через пять днів після підписання Договору буде йому доставлений. Цього ж дня відповідно до квитанції № 16 він оплатив згідно Договору 56\~500 грн. 09.02.2017 року він зателефонував до відповідача, де йому пояснили, що автомобіль буде доставлений клієнту після оплати першого ревардингу і запропонували сплатити 11 місяців платежів, щоб уникнути штрафу, який передбачений п. 5.2 Договору. Вказали, що після проведення ним вищезазначеної проплати автомобіль та договір дострокової сплати всіх ревардингових платежів будуть доставлені за його адресою проживання на протязі двох тижнів. Тому відповідно до квитанції від 10.02.2017 року у відділенні «Приватбанку» в м. Черкаси він знову здійснив оплату по Договору в сумі 129\~000 грн. 13.02.2017 року він знову зателефонував до відповідача, де йому повідомили, що в автомобілі виявили дефект, і тому відправили його на обмін. Також його запевнили, що на протязі двох тижнів йому буде доставлений автомобіль. В подальшому на його дзвінки чув ту ж відповідь. Він звернувся до Черкаського відділу поліції Головного управління національної поліції про скоєння злочину відносно відповідача. 16 травня 2017 року було порушено кримінальне провадження та внесено до ЄРДР за № 12017251010004132 по факту скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. По даній справі він визнаний потерпілим. Вказував, що жодних робіт по виконанню умов договору відповідачем проведено не було, а тому він має право відповідно до п. 4.4., 4.4.1. розірвати Договір та повернути сплачені ним кошти в сумі 185\~500 грн. Просив суд розірвати Договір Ревардингу № 76887-38 від 06.02.2017 року, укладеного між ним та ТОВ НЛК «Люкскар». Зобовязати ТОВ НЛК «Люкскар» відшкодувати йому шкоду у вигляді сплачених коштів на користь відповідача в сумі 185000 грн. Судові витрати просив покласти на відповідача. В судове засідання позивач не зявився, проте скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі і стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти з урахуванням комісії в сумі 185 500 грн. та судові витрати. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся\~\~належним чином, причину неявки суду не повідомив, із заявами до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм цивільні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2017 року між [PERSON] та ТОВ НЛК «Люкскар» був укладений договір Ревардингу № 76887-38. Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що постачальник зобовязується придбати та передати на умовах ревардингу у користування майно Товар, визначений у п. 3.1 договору, а отримувач зобовязується прийняти товар та сплачувати Ревардингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.(а.с. 5-11) Згідно з п.2.2 договору строк користування отримувачем товаром складається з періодів (місяців) згідно з Графіком сплати ревардингових платежів (Додаток № 3 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Товару за формою, встановленою Постачальником. Відповідно до п.2.3 за умовами договору замовлення Товару повинно було відбуватися з моменту підписання Отримувачем Специфікації (Додаток № 4 до цього Договору) та сплати Отримувачем на рахунок Постачальника Першого Ревардингового платежу. Отримувач має право самостійно обирати ТЗ та продавця ТЗ і несе повязані з цим ризики. Продавцем ТЗ є особа, що, як правило, зазначається у Специфікації. В такому випадку Отримувач подає Постачальнику письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника). Відповідно до п. 3.1 Договору Ревардингу товаром по даному договору є автомобіль KIA SORENTO 2014 року 2.2 CRDI MT 4 WD mic. (а.с. 6) Згідно п.3.2 Договору вартість Товару на момент укладення даного Договору та розмір Першого Ревардингового платежу вказується в Додатку № 2 до даного Договору, який є його невідємною частиною. Пунктом 5.1 договору передбачено, що товар передається в користування отримувачеві протягом строку, який становить не більше пятдесяти робочих днів з моменту сплати отримувачем на рахунок постачальника першого ревардингового платежу, платежу за передачу товару. Відповідно до п.8.2.1 договору та Додатку №2 до нього перший ревардинговій платіж складається із: 1) комісійної винагороди постачальника за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього договору, що становить 20% вартості предмета лізингу 56 000грн.; 2) авансу ціни товару, що визначений в розмірі 50% вартості товару 140000грн., щомісячний платіж 11666 грн.67 коп.; 3) платіж у вигляді винагороди постачальника за передачу товару, як платіж, що покриває витрати постачальника, пов'язані з організацією передачі товару на користь отримувача, що визначається в розмірі 3% вартості товару та складає 8400 грн. 06 лютого 2017 року [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ НЛК«Люкскар» вартість фінансування по вказаному договору в розмірі 56500 грн., що підтверджується копією квитанції № 16 (а.с.13). 10 лютого 2017 року [PERSON] через відділення «Приватбанку» сплатив на рахунок ТОВ НЛК«Люкскар» 129\~000,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.703410230.1 (а.с.13). Відносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж,\~Законом України «Про фінансовий лізинг». За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч.ч.1,3\~ст. 806 ЦК України). Так, чинним законодавством України визначено поняття фінансового лізингу, який згідно із\~ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~є видом цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Разом з тим, між сторонами укладено договір майнового лізингу, визначення якого як виду чи форми лізингу чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ч.1\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 526 ЦК України\~передбачено що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Згідно з ч.. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний. Так, відповідно до п.п 4.4.4 п.4.4 Договору отримувач має право розірвати Договір у випадку неможливості придбання товару постачальником або відмови продавця здійснювати продаж або поставку Товару. У такому випадку постачальник повинен повернути отримувачеві кошти на умовах п. 12.11 даного Договору. З матеріалів справи вбачається, що акт приймання-передачі товару сторонами не підписаний, ним фактично сплачені кошти за автомобіль, тому [PERSON] має право розірвати договір Ревардингу № 76887-38, укладений 06 лютого 2017 року. Суд звертає увагу, що на момент укладення Договору позивач не очікував, що передача автомобіля у строки передбачені умовами Договору, не відбудеться. Зі змісту самого Договору випливає, що обовязок щодо передачі у користування та володіння автомобіля позивачу був покладений на відповідача, тобто відповідач мав своїми силами мав забезпечити передачу товару в користування позивача, а останній сплачувати ревадингові та інші платежі. За умови, якщо би позивач знав, що товар не буде поставлений довготривалий час після оплати більшої частини вартості автомобіля в розмірі 185\~000 грн., то даний договір не був би укладений. Для позивача строк поставки товару, який триває більше визначених у договорі пятдесяти днів (п.5.1 договору) є істотною обставиною, знаючи про яку він би не уклав відповідного Договору. На момент розгляду справи, укладений Договір втратив будь-яку рентабельність для позивача, так як сума, сплачена за автомобіль постійно нівелюється інфляцією, зростанням курсу валюти та постійним ростом цін на аналогічні товари. З врахуванням вищевикладеного суді дійшов до висновку, що позивачем доведено істотну зміну обставин з якими ст. 651 та 652 ЦК України повязує розірвання договору в судовому порядку. 22.05.2017 року [PERSON] подана заява до ТОВ НЛК «Люкскар» про розірвання договору Ревардингу № 76887-38, укладеного 06 лютого 2017 року, у звязку з невиконанням зобовязань. Дана заява отримана уповноваженою особою ТОВ НЛК «Люкскар» Порхун 26.05.2017 року. Тобто товариство було повідомлено про наміри позивача розірвати договір, однак жодних дій для усунення порушень договору чи його виконання не вчинили, а також не повернули [PERSON] сплачені ним кошти за автомобіль. Згідно з частинами 2 - 4\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо позовних вимог про стягнення шкоди у розмірі 185\~500,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України,\~\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на положення статті 22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи відповідач у порушення умов договору не передав у користування автомобіль визначеної моделі, після отримання претензії від позивача жодних дій для усунення порушень договору чи його виконання не вчинили, а також не повернули [PERSON] сплачені ним кошти за автомобіль. У вказаному договорі сторони домовились, що вартість товару становить 280\~000 грн., з яких сплачується перший ревардинговий платіж згідно додатку №2 в розмірі 140\~000 грн. Як зазначалось вище, на виконання вищевказаного договору позивачем були сплачено загалом 185500 грн., але відповідач не приступив до передачі обумовленого товару. Судом встановлено, що дії відповідача щодо порушення зобов'язань за договором є неправомірними та спричинили понесення позивачем витрат на сплату ревардингових платежів, а відтак, наявний причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань. Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт наявності протиправної поведінки боржника, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором. В порушення вимог ст.22 ЦК України відповідачем не доведено відсутності своєї вини щодо невиконання недоліків поставленого товару. Таким чином, встановивши в діях відповідача наявність всіх обов'язкових елементів складу правопорушення, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 185500 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.\~\~ На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, жодних доказів на спростування доводів представника позивача не надав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач, як інвалід 2 групи був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, а тому судовий збір в розмірі 2535,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави. Зі згоди\~\~ представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст.224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved