Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа департамент інфраструктури, розвитку і утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення та житлово-комунального господарства Закарпатської обласної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] звертався із заявами до Ганичівської сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаража, а саме 12 жовтня 2015 року, 02 червня 2017 року та 20 вересня 2017 року, однак йому було відмовлено в задоволенні даних заяв. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15 травня 2012 року, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,2255 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] . Однак, [PERSON] , самовільно захопив частину земельної ділянки, яка знаходиться поза межами, визначеними державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15 травня 2012 року, і є землею загального користування, і на даній земельній ділянці самовільно збудував будівлю гаражу. Просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального призначення, площею 0,0087 га, розташованою збоку належної відповідачу земельної ділянки, шляхом знесення за його рахунок самовільно збудованої на землях загального користування будівлі гаражу та відновити стан цієї частини земельної ділянки до стану, який існував до порушення прав територіальної громади на використання цієї частини за її призначенням. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що Ганичівська сільська рада є неналежним позивачем по даній справі, оскільки спірна земельна ділянка не належить їй на праві власності. Зазначив, що він неодноразово звертався із заявами до Ганичівської сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаража, однак дані заяви відповідачем не розглянуті. Також зазначив, що жодних доказів того, що відповідачем порушені права позивача, суду не подано. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічне викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Аннишинець М.В. в судових засіданнях проти позову заперечив, в судове засідання 23 вересня 2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що підтримує позовні вимоги. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року справу за позовом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області до [PERSON] , третя особа департамент інфраструктури, розвитку і утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення та житлово-комунального господарства Закарпатської обласної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2019 року третю особу - службу автомобільних доріг у Закарпатській області замінено на департамент інфраструктури, розвитку і утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення та житлово-комунального господарства Закарпатської обласної державної адміністрації. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2019 року призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, [PERSON] здійснив будівництво господарської будівлі - гаража без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а саме, будівельного паспорту та направленого повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.9). Рішеннями Ганичівської сільської ради № 1270 від 12 жовтня 2015 року та № 360 від 12 грудня 2017 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаража, площею 0,0100 га (а.с. 12, 13). Із довідки Ганичівської сільської ради № 402/02-34 від 25 жовтня 2018 року вбачається, що [PERSON] , житель [ADDRESS] , самовільно захопив земельну ділянку, площею 0,0087 га, на якій самовільно побудував господарську будівлю (а.с. 14). Згідно схеми земельної ділянки, [PERSON] самовільно захопив земельну ділянку, площею 0,0087 га, на якій самовільно побудував частину гаражу (а.с. 16). Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15 травня 2012 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 0,2255 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.93). Згідно Генерального плану забудови села Ганичі (оригінал був оглянутий сторонами в судовому засіданні), який затверджений рішенням Ганичівської сільської ради № 1266 від 12 жовтня 2015 року, земельна ділянка, на якій [PERSON] самовільно збудував частину господарської споруди - гаражу, належить Ганичівській сільській раді та є землями громадської забудови (а.с.145). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Згідно п."б" ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на землі житлової та громадської забудови Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Згідно ст.39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст.80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до вимог ст. 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Судом достовірно встановлено і не заперечувалось сторонами, що відповідач [PERSON] самовільно, на земельній ділянці площею 0,0087 га, що йому не належить і не перебуває в його користуванні, побудував частину господарської споруди - гаражу. Також, судом встановлено, що дана земельна ділянка, згідно генерального плану с. Ганичі, належить Ганичівській сільській ради та є землями громадської забудови. Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позову докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] самовільно використовує частину земельної ділянки, з цільовим призначенням - землі громадської забудови, в с. Ганичі, площею 0,0087 га, на якій самовільно збудував частину господарської будівлі - гаражу, а тому позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати [PERSON] , жителя [ADDRESS] , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0087 га, з цільовим призначенням - землі громадської забудови, розташованою в [ADDRESS] , збоку належної [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS] , шляхом знесення за його рахунок самовільно збудованої на даній земельній ділянці частини будівлі гаражу та відновити стан цієї частини земельної ділянки до стану, який існував до порушення прав Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на використання цієї частини за її призначенням. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним витрати з сплати судового збору в сумі 3 524 грн.00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved