Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач в інтересах малолітніх звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей. Підставою позову вважає те, що відповідач є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків дітей у свідоцтвах про їх народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Мати з дітьми не проживає, обов`язки щодо догляду, виховання і утримання старшого сина, [PERSON] переклала на свою матір, [PERSON] . Молодшого сина, [PERSON] , покинула в пологовому будинку. До досягнення двохмісячного віку, новонароджений перебував у Київському міському дитячому будинку «Берізка», звідки його забрала бабуся. Згідно інформації Коритнянської сільської ради до виконання батьківських обов`язків відповідач відноситься безвідповідально. [PERSON] відвідує зрідка, з її слів знаходиться на роботі в м. Київ, проте матеріально дитину не забезпечує. З довідки-характеристики Коритнянського ЗЗСО-І-ІІІ ступенів від 05.04.2019 року відомо, що мати не цікавиться навчанням та вихованням сина в школі, на батьківські збори не приходе, з класним керівником не спілкується. Працівники школи спілкуються з бабусею, [PERSON] , яка здійснює контроль за навчанням та займається вихованням внука, утримує його матеріально. Зі слів [PERSON] , її донька [PERSON] про дітей не піклується, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі у вихованні старшого сина, відмовилась від молодшої дитини. У зв`язку із викладеним, бабуся звернулась до органу опіки та піклування із клопотанням про передачу обох онуків їй під опіку. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачкою своїх материнських обов`язків, закріплених ч.1-5 ст.150 СК України. Просять позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання до суду цієї заяви на користь [PERSON] , в родині якої виховуються діти. Відзив від відповідача до суду не надходив. Ухвалою суду від 13.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.06.2019 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою суду від 01.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації Редька Л.М. не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглянути у відсутність представника органу опіки та піклування.. Не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засіданя відповідач [PERSON] повторно не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та про визнання позову. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 10 вересня 2019 року, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, свідоцтвами про народження: від 04.07.2012, виданого виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, та від 20.03.2019, виданого Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, серії [NUMBER] , відповідно (а.с.7,8). Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] , внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00022627559 від 16.04.2019 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00022396686 від 20.03.2019, відповідно (а.с.9-11). Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я Київського міського пологового будинку №3, №061 145/196 від 11.02.2019, [PERSON] самовільно покинула КМП №3 та покинула дитину чоловічої статті, [INFO] , ім`я та прізвище хлопчика не визначено (а.с.14). Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації згідно листа №40-503 від 01.03.2019 «Про малолітню дитину» звернулась до служби у справах дітей Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області із проханням вжиття заходів щодо соціально-побутового захисту новонародженої дитини. Провести відповідну роботу із [PERSON] та її родиною, а також вирішити подальшу долю малолітньої дитини за місцем проживання матері дитини, [PERSON] , а саме: [ADDRESS] (а.с.13) Відповідно до розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації №44 від 03.04.2019 «Про надання дозволу [PERSON] забрати малолітнього [PERSON] , [INFO] із закладу охорони», надано дозвіл [PERSON] , [INFO] , забрати з Київського міського будинку дитини «Берізка» малолітнього онука [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків одо дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі Пленум) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків (4 ст.155 СК України) є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок №115/01-01-40 від 17.04.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). За змістом висновку відомості про батьків дітей у свідоцтвах про їх народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Обома дітьми опікується їх бабуся по лінії матері- [PERSON] . Мати дітей, [PERSON] свої обов`язки щодо розгляду, виховання і утримання старшого сина, [PERSON] переклала на свою матір, з дитиною не проживає з 2013 року. Згідно інформації Коритнянської сільської ради, до виконання батьківських обов`язків відноситься безвідповідально. Сина відвідує зрідка, з її слів знаходиться на роботі в м. Київ, проте матеріально дитину не забезпечує. Зі слів [PERSON] , її донька [PERSON] про сина [PERSON] не піклується, матеріальної допомоги на його утримання не надає. На її прохання повернутись до дитини не реагує, про своє місце проживання родичів не повідомляє, місяцями не спілкується, у зв`язку з чим, кілька років тому вони звертались до правоохоронних органів щодо розшуку доньки. З довідки-характеристики Коритнянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 05 квітня 2019 року відомо, що мати не цікавиться навчанням та вихованням сина в школі, на батьківські збори не приходе, з класним керівником не спілкується. Працівники школи спілкуються з бабусею, яка здійснює контроль за навчанням та займається вихованням внука, утримує його матеріально. Молодшого сина, [PERSON] , відразу після його народження, мати покинула в пологовому будинку (акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 11.02.2019, складений в Київському міському пологовому будинку №3). До досягнення двохмісячного віку, новонароджений перебував у Київському міському Дитячому будинку «Берізка», звідки його забрала бабуся (розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації від 03.04.2019 №44 «Про надання дозволу [PERSON] забрати малолітнього [PERSON] , [INFO] із закладу охорони здоров`я»). Матір неодноразово запрошували до служби у справах дітей для з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав, однак вона не з`являлась, в телефонній розмові повідомила, що не має змоги виховувати молодшого сина, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, створює умови, які шкодять їх інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім`ї, отримувати материнське піклування та належне матеріальне забезпечення. Монастирищенська райдержадміністрація вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає висновок органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її синів обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Згідно характеристики №159, виданої 11.03.2019 виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] , 1991 року народження, має малолітнього сина, [PERSON] , 2012 року народження, який на даний час перебуває на вихованні та утриманні бабки, [PERSON] . До виконання батьківських обов`язків відноситься безвідповідально. [PERSON] з 2013 року і по теперішній час знаходиться на роботі в м. Київ, сина відвідує зрідка. Компроментуючих матеріалів на [PERSON] сільська рада не має (а.с.16). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають до задоволення. Судом дійсно встановлено, що мати, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх синів. Крім цього, Пленум в п.18 звернув увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. В залежності від конкретної ситуації в сім`ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім`ї необхідної допомоги, накладення адміністративного стягнення). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки матері. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. В положеннях ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 закріплено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що відповідачка не будучи позбавлена батьківських прав, належним чином батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дітей не виконувала, ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що у відповідності до п. 2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її судом батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей. Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували факти викладені позивачем в позовній заяві. Враховуючи те, що у ст.19 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи, суд діючи в першу чергу в найкращих інтересах дитини вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав обґрунтований, підтверджений доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст. 121 СК України). Як зазначено вище, відповідач у справі є біологічною матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а. с. 7, 8). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідач не надала суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, не надала документів, які підтверджують відсутність заробітку, перебування на утриманні інших осіб . Суд з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають із [PERSON] , матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів на одну дитину у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19.04.2019. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача в сумі 1 921 грн. судового збору за позовну заяву в частині позбавлення батьківських прав та 1 921 грн. за позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дітей, а в загальній сумі 3 842 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved