Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Орган опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що на розгляді у комісії з питань захисту прав дитини Тячівської райдержадміністрації знаходилися матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], відносно його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти рішенням виконкому Солотвинської селищної ради від 21 жовтня 2014 року № 78 вилучені з сім'ї [PERSON] та [PERSON] та четверо з них влаштовані до обласного притулку для дітей смт. Батєво, а двоє до Свалявського будинку дитини, оскільки батьки зовсім не цікавляться їх вихованням. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, вихованням дітей не займаються, не цікавляться їх здоров'ям та навчанням, матеріально підтримують. Висновком органу опіки та піклування Тячівської державної адміністрації від 28 жовтня 2014 року № 214 дано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їх неповнолітніх дітей. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти залишення позову в частині вимог про стягнення аліментів не заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що не знав про те, що його дружина належним чином не доглядала за дітьми, через що останні ходили голодні та неохайні. Про те, що діти ходили і просили їсти у сусідів він теж не знав. Зазначив, що цілими днями був на роботі, тому не мав можливості займатися вихованням дітей. З моменту вилучення у нього дітей, їх не бачив та жодного разу не відвідував, не давав їм жодної матеріальної допомоги. Куди витрачав державну допомогу, яку йому щомісячно виплачували на утримання дітей, пояснити не зміг. В судових дебатах позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, оскільки викликався за місцем реєстрації. Вислухавши учасників процесу та висновок прокурора, який вважає заявлений позов підставним, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], їх батьками значаться відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його матір'ю значиться відповідач [PERSON]. Рішенням виконкому Солотвинської селищної ради № 78 від 21 жовтня 2014 року у [PERSON] вилучено неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та тимчасово влаштовано в Тячівську районну лікарню. Із характеристики сім'ї [PERSON], виданої Солотвинською селищною радою, вбачається, що неповнолітні діти не акуратні, не доглянуті, часто знаходяться вдома самі, а батьки не приділяють їм належну увагу. Із актів обстеження житлово-побутових умов від 08 травня 2012 року, 26 березня 2013 року, 21 жовтня 2014 року вбачається, що в житловому приміщенні де проживає сім'я [PERSON] антисанітарні умови, відсутня їда та чистий одяг, діти брудні та недоглянуті. Згідно характеристики учня Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів [PERSON], батьки останнього не зацікавлені в навчанні сина. У вихідні дні він здебільшого знаходився в школі. Перебуваючи вдома був без нагляду батьків, а коли повертався в школу був брудним та недоглянутим. Із характеристики учня Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів [PERSON] вбачається, що батьки нею не цікавляться. У вихідні дні вона здебільшого знаходилася в школі. Перебуваючи вдома була без нагляду батьків, часто бродила вулицями селища, а коли поверталася в школу була брудною та недоглянутою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі не займаються вихованням дітей та не допомагають їм матеріально. Діти відповідачів ходять брудні, не одягнуті по порі року та голодні, постійно просять у сусідів їсти. Селищною радою відповідачам була надано відремонтоване житлове приміщення, однак за короткий проміжок часу вони привели його в непридатний для проживання стан. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачі не займаються вихованням дітей, не допомагають їм матеріально. Діти постійно ходять недоглянуті та голодні. Новонароджену дитину відповідач [PERSON] годувала згущеним молоком, розведеним на воді. В житловому приміщенні, де проживають відповідачі з дітьми повна антисанітарія. Вважає, що відповідачі не здатні займатися вихованням своїх дітей. Згідно до висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 28 жовтня 2014 року за № 214 відповідачі ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідачів батьківських прав щодо всіх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У поданій позовній заяві і в судовому засіданні представник позивача зазначила, що відповідачі дітьми не піклуються, внаслідок чого діти постійно голодні та недоглянуті. Будинок відповідачів, який був їм відремонтованим наданий селищною радою, не придатний для проживання, оскільки доведений відповідачами до антисанітарного стану. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, покази свідків, акти обстеження житлово-побутових умов відповідачів, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 28 жовтня 2014 року за № 214, характеристики, безсумнівно свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей і свідоме нехтування ними цими своїми обов'язками. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідачі не надали суду жодного доказу. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей відповідачів, позов слід задовольнити і позбавити їх щодо них батьківських прав. Судові витрати слід покласти на відповідачів .

Outcome: approved