Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач 02.09.2021 звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором Комплексного Банківського Обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), у розмірі 15111,79 грн. та судового збору в розмірі 2270 грн. Обґрунтовує позов тим, що 30 вересня 2020 року між сторонами укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до даної заяви Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку. На виконання умов вказаного договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Банк встановив відповідачу кредит в розмірі 15\~000 грн. Відповідач активно користувався карткою, здійснював зняття готівки, проводив операції розрахунку в торгово-сервісних мережах, що підтверджує використання Відповідачем кредитних коштів. Проте, відповідач покладені на нього зобов`язання належно не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2021 становить 15111,79 грн., з яких: -основна заборгованість (прострочена) 13550,36 грн.; -комісія 20,00 грн.; -пеня по кредиту 00,00 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 203,23 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, комісії за користування кредитом 17,83 грн.; -розмір інфляційних втрат на суму прострочених відсотків 54,46 грн.; o- розмір інфляційних втрат на суму простроченого кредиту 543,84 грн., які позивач просить стягнути з відповідача і відшкодувати судові витрати по справі. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав 01.12.2021 до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Ощадбанк», зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, та просив задоволити такий. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав 26.11.2021 до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.09.2020 між відповідачем [PERSON] та позивачем акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до блоку 3 даної заяви Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку. (а.с.9-10) На виконання умов вказаного договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Банк встановив відповідачу кредит в розмірі 15\~000 грн. Відповідно до виписки про рух по картковому рахунку № [NUMBER] відповідач [PERSON] активно користувався карткою, здійснював зняття готівки, проводив операції розрахунку в торгово-сервісних мережах, що підтверджує використання Відповідачем кредитних коштів. (а.с. 15-16) Проте, з розрахунку заборгованості за основним боргом, комісією, пенею 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, з`ясовано, що відповідач умови договору виконував не належним чином, кредитні кошти не повертав, відсотки за користування кредитними коштами не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2021 становить 15111,79 грн., з яких: -основна заборгованість (прострочена) 13550,36 грн.; -комісія 20,00 грн.; -пеня по кредиту 00,00 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 203,23 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, комісії за користування кредитом 17,83 грн.; -розмір інфляційних втрат на суму прострочених відсотків 54,46 грн.; o- розмір інфляційних втрат на суму простроченого кредиту 543,84 грн. (а.с.17) Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що позов підтверджений належними і допустимими доказами, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 15111,79 грн. Відповідно до статтей\~11\~та\~509 ЦК України\~зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із частиною другою\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України\~проголошено свободу договору, а саме: сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша\~статті 638 ЦК України). Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2270,00 грн., яка сплачена позивачем при поданні позову до суду і підтверджена відповідною квитанцією. На підставі ст.16,\~207,\~625,\~629,\~1048,\~1050 ЦК України,

Outcome: approved