Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 69384,72 грн., з яких заборгованість за догвором позики- 46\~000 грн., сума заборгованості з урахуванням інфляції 19\~471,57 грн., сума заборгованості з урахуванням 3% річних від простроченої суми 3913,15 грн., а також судовий збір 704,80 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що 25 вересня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики на суму 46\~000 грн. зі строком повернення позики в строк до 10 жовтня 2015 року, при цьому відповідач власноручно написав відповідну розписку. Однак, на час звернення до суду із позовом, відповідач свої зобов'язання не виконав та кошти не повернув. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився. При цьому, надав письмове клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Поштовий конверт направлений на його адресу повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ч. 2\~\~\~ст. 247 ЦПК України\~\~\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~ Кодексу\~\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Жовтоводського нотаріального округу [PERSON], відповідно умов якого позивач безоплатно передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 46\~000 грн., а той у свою чергу зобовязався повернути таку ж суму грошей в строк до 10 жовтня 2015 року без нарахування відсотків. Факт одержання грошей підтверджується розпискою .(а.с.10) Оригінал розписки\~[PERSON]\~від 25.09.2015\~року на\~час розгляду\~справи в\~суді знаходився\~у позивача\~ [PERSON]\~та долучений\~до матеріалів\~справи (а.с. 51 ). Неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою повернути суму позики, залишені [PERSON] без реагування (а.с.11-14). Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики, як визначено в ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, який в силу ч.1 ст.360-7\~ЦПК України є обов'язковим для судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. При цьому, у відповідності до\~ ст.1049 ЦК України\~ позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530\~ЦК України встановлено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1ст. 631 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16\~ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно п.5 договору позики якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобовязвний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст.ст.625, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов'язання за договором позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю [PERSON], що є підставою для примусового стягнення суми заборгованості за договором позики, у розмірі 46 000 грн. \~ \~ \~ \~Перевіривши наданий в позовній заяві розрахунок позивача трьох відсотків річних та індексу інфляції , суд погоджується з ним та зазначає: сума боргу за договором позики 46 000 грн., інфляційні втрати за період з 10.10.2015 року по 10.09.2018 року становить 19471,57 грн. та три відсотки річних розраховані на суму заборгованості за період з 10.10.2015 року по 10.09.2018 року складає 3913,15 грн.. а всього до стягнення з відповідача підлягає сума 69384,72 грн., на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704.80 грн. - в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: approved