Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 16 квітня 2010 року вона та зареєструвала з відповідачем шлюб, який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2013 року розірвано. 25 жовтня 2010 року у сторін по справі народилася донька [PERSON] . Стосунки з відповідачем погіршились в 2012 році, та [PERSON] став проживати окремо. Донька мешкає разом з позивачем, яка повністю забезпечує належний рівень виховання та утримання дитини, повноцінний соціально-правовий захист та виконання всіх обов`язків щодо дитини. Понад три роки батько дитини не бере участі в її вихованні та утриманні, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи, тощо. Позивач забезпечена житлом та має стабільний та достатній для проживання та піклування про доньку дохід, тому звернулася до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач присутньою не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив не подавав, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи - Служби усправах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - Сіліч В.В. - в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2013 року розірвано (а.с. 7-9). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Частинами 7,8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно довідки № 1/5-21 від 13.06.2018 року малолітня [PERSON] відвідувала дошкільний заклад з 01.09.2013 року по 31.05.2017 року. За період перебування дитини в дошкільному закладі не було зафіксовано, що батько приводив або забирав дитину, на батьківські збори не з`являвся (а.с.13). Також, згідно довідки № 309 від 14.06.2018 року [PERSON] , [INFO] , навчається в 1-А класі в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 94. Вихованням дитини займається мати, відвідує батьківські збори, та спілкується з класоводом. Батько [PERSON] з сім`єю не проживає, вихованням дитини не займається, у школі жодного разу не був, класних зборів не відвідував (а.с.14). Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради 09.10.2018 року надала висновок № 14/29-3209 про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки батько більше п`яти років утриманням, вихованням та навчанням доньки не займається, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Два останніх роки замість нього аліменти на користь дитини сплачувала його мати [PERSON] (а.с.22). З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задовленню - позивачем надано докази ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків: батько дитини не цікавиться життям та здоров`ям дитини, її духовним та фізичним розвитком; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, предметами необхідними для розвитку дитини, медичним доглядом, зовсім не спілкуються з дитиною та не виявляє бажання до спілкування; не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини - тобто не виконує жодного з батьківських обов`язків щодо виховання дитини; в судове засідання не з`явився, що свідчить про його байдуже ставлення до інтересів дитини, тому позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved