Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 2000 (двi тисячi) гривень щомісячно на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 -х років. Свій вимоги мотивує тим, що з 11.09.1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні у позивача. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись в Державному навчальному закладі «Одеське професійно технічне училище машинобудування». Відповідач не допомагає їм матеріально. Відповідач [PERSON] є працездатним чоловіком, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява від представника позивача за довіреністю Дикун І.М. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Березине Тарутинського району Одеської області, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 19 жовтня 2012 року і до повноліття дитини (а.с.6-7). Згідно довідки Державного навчального закладу «Одеське професійно-технічне училище машинобудування» №165 від 16.04.2019 р. [PERSON] навчається на 2-му курсі Одеського професійно-технічного училища машинобудування. Приступив до навчання з 01.09.2017 року на 1-й курс на базі базової загальної середньої освіти, за професією: «Оператор комп`ютерного набору; офісний службовець (бухгалтерія)», ІІ-ий атестаційний рівень акредитації, на денній формі навчання, бюджет, термін навчання 3 роки, закінчення навчання 30.06.2020 р. (а.с.8). Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу оскільки є працездатним, на утриманні немає інших непрацездатних осіб. Положеннями частини першої статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже як вбачається із аналізу зазначеної норми підставами для стягнення аліментів після досягнення дитиною повнолітня є:продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі; змога батьків у наданні такої допомоги. При цьому частиною першою статті 200 СК України визначено, що суд призначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Досягнення повноліття не є підставою для звільнення від сплати аліментів, у разі якщо дитина продовжує навчання, про що зазначено в постанові ВС/КЦС № 559/379/17-ц від 20.08.2018 р., яка згідно ст.411 ЦПК України є правовою позицією,обов`язковою для суду першої інстанції. У відповідності до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 року (касаційне провадження №61-12782св18) в результаті перегляду справи №644/3610/16-ц зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які отримують вищу освіту, не залежить від форми навчання. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За змістом ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня подання позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання. У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з того, що такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини.

Outcome: approved