Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своїй заяві посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок по вулиці [ADDRESS]. Батько позивача [PERSON] за життя подарував їй даний житловий будинок з господарськими будівлями. [INFO] батько помер. В даному будинку зареєстроване проживання [PERSON], але вона постійно з 2002 року без поважних причин не проживає в ньому, а проживає в м. Івано- Франківськ. Позивач просила відповідача добровільно знятися з реєстрації в її житловому будинку по [ADDRESS], але відповідач відмовилася не пояснивши причину. Тому позивач просить її позов задовільнити, та визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, що по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити з підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явилася хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, свідків приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним на свій розсуд та розпоряджаються ним. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що : Копією договору дарування від 15.09.2009 року стверджено, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок [ADDRESS]. (а.с.4) Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно стверджено, що [PERSON] являється власником житлового будинку, що знаходиться по вулиці [ADDRESS].(а.с.5) Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2014 року стверджено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 10) Копією технічного паспорта на житловий будинок стверджено, що він знаходиться в [ADDRESS]. (а.с. 7) Довідкою № 122 від 11.04.2014 року виданою Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-франківської області стверджено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але з 2002 року в селі не проживає. (а.с.11) Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] в даному господарстві не проживає і не проживала останні 10 років. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що відповідач в будинку за адресою по [ADDRESS] не проживає протягом останніх 10 років, доказів на спростування цих обставин ніким не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України де зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., від сплати якого звільнено позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved