Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06 липня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту номер 11179901000, згідно з яким [PERSON]М отримав кредит у розмірі 31 500.00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 05 липня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON]М за кредитним договором, між Банком та відповідачем [PERSON] 06 липня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. З вересня 2014 року [PERSON] не виконує договірні зобовязання. 06 квітня 2015 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про необхідність усунення порушень умов кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги Банку. У звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору станом на 11 червня 2015 року утворила заборгованість в сумі 10 813.26 доларів США з яких: 9 449.63 дол.США кредитна заборгованість, в тому числі прострочення заборгованості по кредиту з вересня 214 року 2 887.13 дол.США; 1 363.63 дол.США заборгованість по процентам; Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 червня 2015 року складає 15 105.40 грн., з яких: 10 356.68 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 4 748.72 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Просить задовольнити позов, звернувши стягнення на предмет іпотеки, встановити спосіб реалізації шляхом проведення прилюдних торгів та з вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги позивача в розмірі 10 813.26 дол.США та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів в розмірі 15 105.40 грн., а також стягнути судовий збір. 09 березня 2016 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог вказавши, що згідно статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно позиції Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року по справі № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача направив до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу без його участі, зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив у заяві. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 06 липня 2007 року згідно договору № 11179901000 [PERSON] отримав кредит у розмірі 31 500.00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 05 липня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.5 % річних (а.с. 7-16). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства. У звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору станом на 11 червня 2015 року утворила заборгованість в сумі 10 813.26 доларів США з яких: 9 449.63 дол.США кредитна заборгованість, в тому числі прострочення заборгованості по кредиту з вересня 214 року 2 887.13 дол.США; 1 363.63 дол.США заборгованість по процентам; Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 червня 2015 року складає 15 105.40 грн., з яких: 10 356.68 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 4 748.72 грн. пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 28-39). 06 липня 2007 року між Банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3311 (а.с. 17-21). Згідно висновку з незалежної оцінки майна трикімнатної квартири в [ADDRESS], ринкова вартість (початкова ціна на прилюдних торгах (аукціоні)) обєкту оцінки станом на 02 березня 2016 року становить: 572 300.00 (а.с. 127). За змістом ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону на іпотекодержателя покладається обовязок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору встановленої форми із зазначенням строку, протягом якого боржнику слід усунути порушення і який не повинен бути меншим ніж тридцять днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Надіслання такого повідомлення є обовязковою передумовою для початку звернення стягнення на предмет іпотеки. Листом від 06 квітня 2015 року Банком була направлена відповідачу вимога в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» (а.с. 22). Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідно до умов договору іпотеки, банк має право задовольнити із вартості предмету іпотеки свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитних договорів, у випадку несплати відповідачем будь-якої суми у такому розмірі, в такій валюті, у таких строк, та в такому порядку, як це встановлено в кредитному договорі. Оскільки [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобовязання, що виразилося у неповерненні кредитних коштів згідно з умовами договору та графіку платежу та призвело до утворення заборгованості і порушення прав позивача як кредитора, то вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. Розділом 5 Договору іпотеки Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя установлено, що у разі настання обставин, що тягнуть за собою звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення. Згідно поштового повідомлення [PERSON] отримала лист повідомлення Банку 09 квітня 2015 року (а.с. 24). Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпокодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Статтею 39 Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. На підставі викладеного та відповідно зазначених норм матеріального права і положень договору іпотеки, суд приходить до висновку про наявність у даному випадку у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Проте, з 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У зв'язку з чинною дією вказаного Закону, на час винесення рішення, інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 438.42 грн. (а.с. 2).

Outcome: approved