Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником 45/100 квартири по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 31.03.2021 року та 55/100 на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.2002 року. У квартирі позивача зареєстрована відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не родичами чи членами сім`ї позивача та тривалий час не проживають у її квартирі, їх особистих речей також немає. Позивач просить визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] як такими, що втратили право користування 45/100 трикімнатної квартири під [ADDRESS] , а саме в кімнаті загальною площею 30,60 кв.м., в тому числі житловою площею 18.50 кв. м. та зняття їх з реєстрації. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, направили заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 23.03.2021 року на праві приватної власності належить 45\\100 частини трьохкімнатної квартири під [ADDRESS] , а саме одна кімната, загальною площею 30,60 кв.м., в тому числі житловою площею 18, 50 кв.м., 55\\100 частини вказаної вище квартири належать позивачу на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 17.12.2002 року. Згідно довідки про склад сім`ї виданої КП "Сторожинецьке ЖКГ " від 26.03.2021 року N° 820 в 45\\100 частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , 1968 року народження та [PERSON] 1988 року народження. Відповідачі не проживають в вказаній частині квартири. Дана обставина також підтверджується Актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї № 665 від 07.07.2021 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Право користування квартирою припиняється із припиненням права власності. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України вбачається, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача. На підставі ст.ст. 64, 150,156 ЖК України, ст.ст.316-321, 379, 383, 391, 405 ЦК України ст.ст. 4, 81, 83, 223, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved