Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] громади в особі Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Лозна, вул. 1-го Травня, буд. 13, посилаючись на те, що 01 лютого 2007 року померла [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак йому було рекомендовано питання щодо визнання права власності на майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 059506 від 02 лютого 2007 року підтверджується, що 01 лютого 2007 року у віці 79 років, в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], про що 02 лютого 2007 року складено відповідний актовий запис № 1. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Лозна, вул. 1-го Травня, буд. 13. Ще за життя а саме, 04 квітня 1992 року, [PERSON], зробила розпорядження, яким заповіла [PERSON] (брату позивача), житловий будинок з відповідними господарськими будівлями. 21 грудня 2010 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, майновий пай та грошовий вклад, що належали померлій, 01 лютого 2007 року, [PERSON] та він є таким, що прийняв спадщину після її смерті, однак житловий будинок з по господарськими будівлями не зміг оформити в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. 12 січня 2011 року брат позивача - [PERSON] помер та не встиг виготовити юридичних документів на спадкове майно за вищезазначеним рішенням суду. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті брата та рішенням суду від 29 травня 2010 року за ним визнано право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, майновий пай та грошовий вклад. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди прийняти в спадщину через нотконтору не може, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи, так як право власності на нерухоме майно спадкодавцем не було зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадкове майно. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з по господарськими будівлями по вулиці 1-го Травня, 13, що в с. Лозна, Хмільницького району Вінницької області видно, що були побудовані в 1950 році. Його належність спадкодавцю [PERSON] підтверджується довідкою Лознянської сільської ради Хмільницького району № 639 від 21.10.2015 року, де зазначено, що померла [PERSON], була власником житлового будинку по вул. 1-го Травня, 13, що в с. Лозна, Хмільницького району Вінницької області, згідно погосподарської книги № 1. Також у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний лише запис про відсутність правовстановлюючих документів, які спадкодавець не встиг оформити за життя. За життя [PERSON] володіла, користувалася та розпоряджалася вищевказаним житловим будинком, а отже він перебував у її власності, і вказане право власності зареєстроване за нею згідно вимог діючого на той момент законодавства. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved