Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за адресою в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року проживала його баба [PERSON] і їй на праві власності належао спірне будинковолодіння. Свідоцтва на право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на її ім`я не видавалося і не зареєстровано в передбаченому законом порядку. [INFO] баба [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина на все спадкове майно. Ще за життя баба посвідчила на його ім`я заповіт, посвідчений Обертинською селищною радою Тлумацького району, яким заповіла йому даний житловий будинок, земельну частку (пай) розміром 25,83 ум. кад. га та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПА "Гончарівська" та грошовий вклад. Він частково оформив спадщину - на земельну частку (пай), майновий пай та грошовий вклад. З метою оформлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на підставі довіреності, від його імені, звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, [PERSON] , мати останнього - [PERSON] . Однак нотаріусом було видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності правовстановлюючого документу на дані будівлі. У зв`язку з вищевказаним, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і споруди в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] , які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову немає, позов визнає у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності. 12 квітня 2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що у відповідності до виписки із по господарської книги Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року виданої Обертинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 577 від 05.04.2021 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] числиться як колгоспний двір, і в ньому були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1913 року народження (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28.02.2007 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у 1970 року (а.с. 4-6). Із довідки №595 від 08.04.2021 року, виданої виконавчим комітетом Обертинської селищної ради, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Обертинської селищної ради №17 від 24.02.2009 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] ( а.с. 11). Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] як голові колгоспного двору, в цілому належав будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2004 року. (а.с.15). Ще за життя остання посвідчила на ім`я свого онука [PERSON] заповіт, яким заповіла йому житловий будинок і все майно, що підтверджується копіє заповіту від 28.06.1996 року, реєстраційний №24, посвідченого секретарем виконкому Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області Федоришин О.Д. (а.с. 13). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.02.2007 року вбачається, що [PERSON] частково прийняв спадщину, зокрема на земельну частку (пай), майновий пай, грошовий вклад (а.с.17). На даний час позивач має намір оформити на своє ім`я право власності на вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Як вбачається із копії спадкової справи №46/2007 від 06.02.2007 року від імені спадкоємця із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] звернулась його матір [PERSON] на підставі довіреності посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.08.2020 року Толстіковою О.М. (а.с. 34-54). Однак державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] по причині відсутності правовстановлюючого документу на дані будівлі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №205/02-31 від 30.03.2021 року (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дана норма кореспондується із ч.3 ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину. Відповідно до ч. З ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. І відповідно до ч.4 ст.З зазначеного Закону на нерухоме майно,що виникли до набрання чинності цим законом визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення,або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці мають право на оформлення спадкових прав. Про це зазначає і п.3.1 Листа ВССУ № 24-735/0/4-13 від 16 травня 2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», дослівно «судам слід враховувати, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці мають право на оформлення спадкових прав». Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої баби [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved