Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач 22.08.2016 року звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], який діє в інтересах малолітнього [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з 01.09.2001 року по 17.02.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2014 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] 17.06.2014 року, відповідно до якої від відповідача до позивача перейшла у власність ? частина квартира [ADDRESS]. Згідно п.4 Мирової угоди, затвердженої Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2014 року, сторони домовилися що [PERSON] зобов'язується у відповідності до вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» подати відповідним уповноваженим органам заяву про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], себе особисто та свою неповнолітню дитину [PERSON]. Однак умов, встановлених мировою угодою позивач не виконав, заяви про зняття з реєстрації місця проживання не подав, у зв'язку із чим вона зверталася до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року, визнано [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, [PERSON], було знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Однак у квартирі, яка належить Позивачу, залишився зареєстрований син Відповідача - [PERSON], [INFO], який не проживає у даній квартирі, членом сім'ї Позивача не являється, а проживає разом зі своїми батьками. У добровільному порядку батьки дитини категорично відмовляється перереєструвати місце проживання свого сина, а тому позивач просить визнати малолітнього [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала та просила суд його задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але ухилився від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні у вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.09.2001 року по 17.02.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.03.2014 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2014 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] 17.06.2014 року, відповідно до якої від відповідача до позивача перейшла у власність ? квартира [ADDRESS]. Згідно п.4 Мирової угоди, затвердженої Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.06.2014 року, сторони домовилися про те, що [PERSON] зобов'язується у відповідності до вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» подати відповідним уповноваженим органам заяву про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], себе особисто та свою неповнолітню дитину. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року, визнано [PERSON] [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № [ADDRESS]. Між тим, згідно довідки КП «Соснівська СУБ» № 4262 від 04.08.2016р. в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], залишився зареєстрований син відповідача - [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту від 09.08.2016 року складеного та підписаного мешканцями будинку [ADDRESS], засвідченого майстром КП Соснівська СУБ та начальником дільниці № 1 КП Соснівська СУБ [PERSON], [PERSON] ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS]. Згідно листа - інформації від 27.12.2016р. № 142 Дошкільного навчального закладу ясла-садок №50 «Світлофорчик» Черкаської міської ради, [PERSON], [INFO], відвідував дошкільний навчальний заклад з 11.03.2015 до 12.07.2016 року. [PERSON], батько дитини, забрав документи з закладу 12.07.2016 року в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання в м. Луцьк. Відповідно до листа від 29.12.2016 року № 16.1-12/3185 Луцької міської ради Управління освіти, зазначено, що [PERSON], [INFO] дійсно відвідує Дошкільний навчальний заклад № 13 м. Луцька з 14.07.2016 року по даний час. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 ЦК України. Відповідно до вимог ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] не є членом сім'ї позивача,в квартирі належній їй на праві власності не проживає, а фактично мешкає зі своїм батьком в м. Луцьк, де і відвідує дитячий заклад. Мати та батько малолітнього в спірній квартирі не проживають. Батько дитини знятий з реєстрації за вказаною адресою за рішенням суду і ним не доведено його право на користування цим житловим приміщенням. Більш того, всупереч умовам мирової угоди від 17.06.2014р., відповідач не зняв свого сина [PERSON] з місця реєстрації, що створює позивачу перешкоди у користуванні її власністю, а тому порушені права та законні інтереси позивача підлягають до поновлення та судового захисту. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.224 ЦПК України. На підставі ст. 29, 319 ЦК України,

Outcome: approved