Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2013 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивача. Шлюбне життя з відповідачем не склалося, близько року сторони проживають окремо, на судовому розгляді перебуває позов про розірвання шлюбу. На день звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди відносно матеріального утримання дітей. Відповідач фізично здоровий, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Подала заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, в якій зазначає, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному законодавством на дітей відповідного віку (750 грн. на одну дитину), оскільки не має постійного доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2013 року, який укладено у Сокирницькій сільській раді Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 23. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Відповідач зобов'язання по утриманню дітей належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі, визначеному законодавцем, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїм дітям, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для їхнього належного розвитку, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, згідний сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законодавцем на дитину відповідного віку (750 грн. на кожну дитину), суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі по 1500 /одній тисячі п'ятсот/ гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved