Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 квітня 2014 року звернувся з названим позовом до суду, в якому вказав, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,68 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 012551. За життя [PERSON] заповіту не склала. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року є матір'ю [PERSON], [INFO] та визнати право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,68 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 012551, що стверджено довідкою № 253 від 21.03.2014 року, виданою відділом Держземагенства у Володарському районі Київської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є позивач: [PERSON], [INFO], син померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки є розбіжності у по-батькові спадкодавця, зазначеного у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивача, а саме, у свідоцтві про народження зазначено «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]», окрім того оригінал Державного акта було втрачено (а.с.12), відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. В судовому засіданні факт того, що [PERSON] була матір'ю позивача стверджується поясненнями позивача та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно з свідоцтвом про народження (а.с.8) [PERSON], [INFO], народився в сім'ї батьків [PERSON] та [PERSON]. Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що покійна [PERSON], яка померла [INFO] року, дійсно була матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом Дяченко Л.Є., приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] - не заводилась. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved