Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання у навчальному закладі чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох річного віку у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час син є повнолітнім, але продовжує навчання в навчальному закладі, самостійного заробітку не має, а відповідач по справі є його батьком, і добровільної матеріальної допомоги на його утримання не надає. У звязку з наведеним позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], що продовжує навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити у повному обсязі, (а.с.26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 25). Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що [PERSON] продовжує навчання в учбовому закладі, Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка, на денній формі, у звязку з чим самостійного заробітку не має і потребує матеріальної допомоги, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць. Згідно ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved