Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ про зняття арешту з [ADDRESS], що накладений ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві відповідно до постанови АА № 184122 від 21.05.2009 р., зареєстрований за номером обтяження 8737370 та зняття заборони на відчуження зазначеного об»єкту нерухомого майна, а також виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна запису про арешт квартири. Крім того, до суду звернулась [PERSON] з позовом про зняття арешту з квартири [ADDRESS], що накладений ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві відповідно до постанови АА № 184122 від 21.05.2009 р. Позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані тим, що 03.03.2009 р. Печерським районний судом м.Києва було видано наказ про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ВАТ Банк «ТРАСТ», який він виконав, сплативши суму заборгованості. Після смерті батька, його матір - [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі було відмовлено, оскільки на квартиру [ADDRESS] накладено арешт відповідно до постанови ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві АА № 184122 від 21.05.2009 р., зареєстрований за номером обтяження 8737370. Позивач посилається на те, що після звернення до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва щодо зняття арешту з майна, він отримав відповідь, відповідно до якої йому рекомендовано звернутись до суду, оскільки виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь Банк «ТРАСТ» грошових коштів був повернутий стягувачу і на виконанні не перебуває і строк зберігання виконавчих проваджень закінчився. Позивач, посилаючись на порушення його права власності на вільне володіння і розпорядження майном, що належить йому на праві власності, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаріної О.В. з заявою про прийняття спадщини ї діти - [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці, відмовились від прийняття спадщини. До спадкового майна входить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Однак, вона не змогла отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частину квартири, оскільки відповідно до Інформаційного довідки з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на квартиру накладено арешт відповідно до постанови виконавчої служби АА № 184122 від 21.05.2009 р. При вирішенні питання щодо накладення арешту, на думку позивача, відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства, оскільки арешт накладено на майно, що не належить боржнику і зазначений арешт майна порушує її права, як спадкоємця, В ході судового розгляду позивачі та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов [PERSON] та [PERSON] задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на незаконність дій відповідача, який наклав арешт на майно, що не належить боржнику, а крім того, після виконання боржником своїх зобов»язань відповідач не вирішив питання щодо скасування обтяження. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про розгляд справи у відсутність представника Відділу не звертався. Представники третіх осіб: - ВАТ Банк «ТРАСТ» та Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином. За згодою позивачів, на підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши вислухавши представника позивача [PERSON] та позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних долях відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.01.1999 р. на підставі розпорядження Відділу приватизації житла Харківської райдержадміністрації м.Києва. В подальшому, на підставі Договору міни від 06.10.2007 р. право власності на 1/3 частину квартири набув [PERSON]. Судом встановлено, що 03.03.2009 р. Печерським районним судом м.Києва був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] суми заборгованості на користь Відкритого акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» за кредитним договором. В межах виконання даного судового рішення постановою ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві АА № 184122 від 21.05.2009 р. був накладений арешт на квартиру [ADDRESS], зареєстрований за номером обтяження 8737370. Згідно довідки, виданої ПАТ Банк «ТРАСТ» від 21.10.2013 р., [PERSON] виконав свої зобов»язання за Кредитним договором та у Банку відсутні претензії. Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тобто, законодавець пов»язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. В силу положень п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Статтею 40 зазначеного Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ з заявою про зняття арешту з майна, що накладений відповідно до постанови АА № 184122 від 21.05.2009 р. Згідно відповіді Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ на зазначену заяву від 14.09.2016 р. на виконанні у Відділі перебував виконавчий документ № 2-н-69-1, виданий Печерським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ Банк «ТРАСТ» суми заборгованості, однак даний виконавчий документ був повернений стягувачу. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність арешту, накладеного на рухоме майно, перешкоджає позивачу [PERSON], як власнику 1/3 квартири [ADDRESS], вільно розпоряджатися своїм майном. Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. До складу спадщини входить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаріної О.В. за заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці померлого, його діти - [PERSON], [PERSON], відмовились від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON]. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу положень ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1288 ЦК України). Наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, перешкоджає позивачу [PERSON], як спадкоємиці, що у визначений законом спосіб прийняла спадщину після смерті [PERSON], оформити у належний спосіб своє право на спадщину. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявність заборони на відчуження квартири [ADDRESS], порушує право власності [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати у справі.

Outcome: approved