Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 13 березня 2015 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 385 гривень 80 копійок щомісячно на кожну дитину. На даний час у позивача погіршилося матеріальне становище, а тому 01 березня 2018 року вона заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов і пояснила: У зв'язку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності її матеріальне становище погіршилося. Крім того, старша донька закінчує школу, а тому її утримання потребує набагато більше, ніж 400 гривень щомісяця. На сьогоднішній день [PERSON] аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах дітей, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дітей. Відповідач про своє місце роботи не повідомляє ,тому про розмір його доходів позивачу невідомо, але вона знає, що він має постійне місце роботи. Відповідач позов не визнав і пояснив: Був певний період, коли він не міг у повній мірі виконувати рішення суду про стягнення аліментів, але тепер він щомісяця сплачує 800 гривень на двох своїх дітей, а також частково погашає попередню заборгованість. Вважає, що цього розміру аліментів достатньо для задоволення потреб дітей, а він сам не може забезпечити сплату аліментів у більшому розмірі: Так він не має постійного місця роботи, але іноді підробляє, також він є опікуном свого недієздатного брата. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 13 березня 2015 року, що набрало сили 24 березня 2015 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 385 гривень 80 копійок щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, існує два способи стягнення аліментів: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець не пов'язує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів. Отже, вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне: У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як ствердили суду сторони, їх спільні неповнолітні діти в даний час утримуються лише матір'ю - позивачем за цим позовом, а розмір аліментів, визначений рішенням суду від 13 березня 2015 року, вочевидь не може задовольнити потреби кожної дитини та забезпечити її належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів позивач заявила як 1/3 частина заробітку (доходу), такий розмір аліментів на двох дітей, крім іншого, узгоджується із положеннями ч. 5 ст. 183 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим 01 березня 2018 року, а тому саме з цієї дати аліменти мають бути стягнені іншим способом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved