Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

На розгляд суду пред'явлено вказану заяву, в якій заявник [PERSON] просить встановити: - факт родинних відносин, а саме підтвердити, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року; - факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті матері заявником вжито заходи для вступу в права на спадщину, відкриту після смерті матері. В видачі свідоцтва на спадкове майно відмовлено, з причини неналежного підтвердження особовстановлюючими документами факту родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем - в свідоцтві про народження заявника прізвище матері зазначено «[PERSON]», при цьому даних вступу в шлюб не має, та прізвище померлої в свідоцтві про смерть «[PERSON]». Крім того, заявник, вважає себе спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. Разом з тим, адреса реєстрації місця проживання заявника є відмінною від адреси реєстрації померлої матері, тому факт сумісного проживання зі спадкодавцем підлягає встановленню в судовому порядку. З огляду таких обставин, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, зазначено, що оспорювані права підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 2 ст. 239, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Заінтересованою особою Удачненської селищною радою Донецької області в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Красноармійська Донецької області, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], - підтверджено відомостями паспорта серійний номер [NUMBER] (а.с. 4). Згідно посвідки про народження № [NUMBER] - [INFO] року народжена [PERSON], відомості про батьків - [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про одруження серійний номер [NUMBER] - 12 лютого 1962 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], подружжю визначено єдине прізвище - «[PERSON]» (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серійний номер [NUMBER] - засвідчено факт народження [INFO] року [PERSON] (а.с. 8). Даних укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] зі зміною прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» - не має. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серійний номер [NUMBER] - засвідчено факт одруження 2 липня 1973 року [PERSON] та зміну прізвища за чоловіком на «[PERSON]» (а.с. 9). [INFO] року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серійний номер [NUMBER] - а.с. 5). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] в силу ст. 1261 ЦК України є її донька - [PERSON], заявник по справі. З дотриманням ст. 1268 ЦК України заявником [PERSON] вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, однак в реалізацію юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54482255 - спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року не відкривалась (а.с. 25). Згідно постанови державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори від 15 листопада 2018 року в видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки: 1) не надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця із померлою у відповідності до п. 4.2 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року; 2) не надано доказів прийняття спадкоємцем спадщини, у відповідності до п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець повинен бути зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем (а.с. 15). З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення факту родинних відносин та факту спільного проживання заявника з померлою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов'язані реалізацією права заявника на отримання спадщини. Можливість встановлення факту родинних відносин в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником [PERSON] на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Крім того, в судовому порядку підлягає встановлення факт постійного проживання [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON] до дня смерті останньої. Так, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (згідно відомостей паспорта - а.с. 4). Згідно Акту депутата Удачненської селищної ради від 16.05.2018 року засвідчено, що [PERSON] проживала зі своєю матір'ю [PERSON] з лютого 2001 року та до дня смерті останньої, вела сумісне господарство (а.с. 11). Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] фактично проживала з матір'ю [PERSON] в належному останній житловому будинку, користувалася речами звичайної обстановки. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено. Таким чином, судом, з дотриманням положення статті 89 ЦПК України, оцінено докази по справі та прийнято висновок про доведеність спільного проживання заявника [PERSON] однією сім'єю з матір'ю [PERSON] до дня смерті останньої. Встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення спадкових прав. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов'язального характеру видачі заявнику [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved