Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якого просить ухвалити судове рішення, яким визначити додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2015 року, актовий запис № 8. У червні 2021 року рідна сестра позивача - [PERSON] переглядала документи батьків та виявила заповіт, складений батьком на користь [PERSON] . Так, 30 жовтня 2013 року [PERSON] склав заповіт, яким розпорядив позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, на що за законом він матиме право, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS] та належні йому земельні паї. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Тишківської сільської ради 30.10.2013 року та зареєстрований у реєстрі за №103. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Позивач бажає прийняти спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, оскільки він своєчасно, у межах передбаченого законом шестимісячного строку, не звернувся в Городенківську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, і приватний нотаріус Городенківського РНО Яшан Р.Р. відмовив йому у видачі такого свідоцтва та рекомендував звернутися в суд, що стверджується листом від 28.07.2021. Причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважними, оскільки на час відкриття спадщини він не знав про існування заповіту на його користь. Спадкодавець [PERSON] постійно проживав в с.Тишківці, а позивач постійно мешкає у м.Івано-Франківськ. Із відмітки в паспорті позивача вбачається, що з 2006 року він зареєстрований у м.Івано-Франківськ. Довідкою Тишківського старостинського округу №21-217 від 28.07.2021 доводиться, що спадкодавець [PERSON] на час смерті був зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] , разом із ним проживала його донька (сестра позивача) [PERSON] з своєю донькою. У зв`язку з вищенаведеним позивач не зміг реалізувати свої спадкові права з об`єктивних причин, що не залежали від його волі. Із листа приватного нотаріуса Городенківського РНО вбачається, що жодний дій по встановленню кола спадкоємців померлого [PERSON] нотаріус не вчиняв, оголошення у місцевих засобах інформації не подавав. Отже, позивача не було повідомлено про відкриття спадщини, наявність на його ім`я заповіту та, відповідно, наявності у нього спадкових прав, які він повинен був реалізувати у визначений законом термін. До складу спадщини входять житловий будинок та земельні ділянки, успадкування яких покращило б матеріальне становище позивача, а тому оформлення спадщини має для нього значення. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. Представник позивача - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що у червні поточного року вона переглядала документи батьків, які були їй необхідні для оформлення оренди земельних паїв і виявила заповіт, який їх батько [PERSON] склав на користь її брата [PERSON] . Вона зателефонувала брату, який мешкає у м. Івано-Франківськ і повідомила його про заповіт та необхідність вчинити дії по успадкуванню майна. Раніше про цей заповіт ні відповідач, ні її брат не знали. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. За заповітом, посвідченим 30.10.2013 року секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , житель та уродженець с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все що йому буде належати і на що він матиме право та житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] за Законом, та земельний пай в межах середньої частки, державні акти на право власності на земельну ділянку серії І-ЯД № 804227, серії І-ЯД № 804211, серії І-ЯД № 804459 серії І-ЯД № 804210 заповів своєму синові - [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 103. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 8 від 27.02.2015, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Із копії Довідки № 21-217 від 28.07.2021 р., виданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно виписки з по господарської книги № 2 особовий рахунок № [NUMBER] стор. 48 за 2011-2015 роки на домоволодіння в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , [INFO] , разом із ним в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] . Копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 804459, серії ЯД № 804210, серії ЯД № 804227, серії ЯД № 804211, виданих 25.09.2008 Городенківською районною державною адміністрацією стверджується, що [PERSON] , житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області був власником земельних ділянок, площами: 0,8732 га, 0,4861 га, 0,1370 га, та 0,1114 га, розташовані на території с. Тишківці, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ч.1 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 січня 1973 року стверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 1 від 13 січня 1973 року. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 10 від 13.05.2013, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2013 року Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . На день смерті останнього спадкоємець [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем та не знав про існування заповіту [PERSON] в його користь. Відміткою в паспорті громадянина України позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 07 квітня 1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області підтверджено, що його зареєстрованим місцем проживання до 23.08.2018 було - [ADDRESS] , з 23.08.2018 - [ADDRESS] . Дізнавшись про заповіт, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. листом від 28.07.2021 повідомив позивача про те, що ним пропущено строк передбачений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та рекомендовано звернутися до суду. Пунктом 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) встановлено, що нотаріус заводить спадкову справу на підставі поданої першої заяви. При цьому відповідно до вимог п. 2.2 глави 10 розділу ІІ Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження (п. 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку). Повідомленням приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. № 282/01-16 від 17.09.2021 підтверджується, що спадкова справа відносно майна [PERSON] , який помер [INFO] , ним не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивач [PERSON] своєчасно не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] через те, що не знав про існування заповіту в його користь. Відсутність відомостей про існування заповіту суд вважає поважними причинами пропуску позивачем строку прийняття спадщини та приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved