Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень зазначила, що 25 травня 2013 року до неї звернулася її знайома - відповідачка [PERSON], з проханням позичити їй гроші в сумі 1500 грн. для ремонту огорожі строком на один рік - до 25 травня 2014 року. За кожен місць користування позиченими грошима вона зобов*язалася сплатити додатково по 50 грн. Саме на цих умовах вони уклали усний договір позики, на підтвердження передачі грошей за цим договором відповідачка власноруч написала розписку і отримала гроші - 1500 грн. Своєчасно гроші відповідачка не повернула, просила ще зачекати та власноруч написала іншу розписку, в якій попросила продовжити строк повернення боргу з 25 травня 2014 року до 25 травня 2015 року і зобов*язалася віддати кошти в розмірі 2500 грн. Борг по спливу часу повернутий знов не був, що відповідачка пояснила складними сімейними обставинами, до чого позивачка поставилася з розумінням. На прохання відповідачки вдруге продовжити строк повернення боргу вона погодилася та 06 жовтня 2015 року відповідачка написала іншу розписку про визнання свого боргу, грошового зобов*язання, а 18 листопада 2015 року нею була написана додаткова розписка про те, що увесь борг вона поверне до 01 січня 2016 року. На день звернення до суду з позовом борг відповідачкою не повернуто та не виконано грошове зобов*язання зі сплати 50 грн. за кожен місяць користування грошовими коштами. Наявність боргу за договором позики відповідачка визнає, однак дій до поступового їх повернення не вживає, хоча щомісяця одержує пенсію за віком. У теперішній час позивачці дуже потрібні гроші, тому просить суд задовольнити її позов в уточненій редакції та стягнути з відповідачки на її користь суму боргу за розпискою від 25 травня 2013 року у розмірі 1500 гривень, грошову компенсацію в загальній сумі 1950 грн., а всього 3450 грн., відшкодувавши з відповідачки понесені нею судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у редакції уточнень від 16 листопада 2016 року (а.с. 45). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 34-35), факт наявності боргу, що утворився через її скрутне матеріальне становище, у заяві не заперечувала; зазначила що за розпискою на користь позивачки їй належить виплатити 1500 грн. та грошове відшкодування в сумі 1950 грн. (39 місяців х 50 грн.), а також 600 грн. в якості відшкодування судових витрат (а.с. 35 зворот). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 25 травня 2013 року відповідач [PERSON] написала розписку про те, що отримала у борг від [PERSON] 1500 гривень строком на рік, за кожен місяць позики - 50 грн. компенсації, що зобов*язалася повернути у строк (а.с. 11). У подальшому розписками від 02 травня 2015 року, 06 жовтня 2015 року, 18 листопада 2015 року (а.с. 8-10) відповідачка визнала факт існування невиконаного зобов*язання з повернення позики на користь позивачки, якими було також погоджено додаткові умови позики, які у зв*язку із зміною позовних вимог позивачкою до початку розгляду справи по суті в бік зменшення не є предметом даного судового розгляду. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, про що наголошено у Правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-79 цс 14 від 02 линя 2014 року. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Згідно письмової заяви відповідачки [PERSON] (а.с. 35 зворот) нею визнано позовні вимоги позивачки [PERSON] в остаточній редакції, а саме наявність боргу за розпискою перед позивачкою в сум 1500 грн., а також суму грошової компенсації у розмірі 50 грн. за кожен з 39 місяців позики в сумі 1950 грн., всього - 3450 грн., а також зазначено про визнання заявленої до відшкодування суми судових витрат частково в розмірі 600 грн. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права та права третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 1046-1049ЦК України, відповідач належним чином своїх зобов*язань не виконала та порушене право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню, та сума боргу у розмірі 1500 грн., нарахована сума відсотків у загальному розмірі 1950 грн., а всього 3450 грн., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. Згідно ст.88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню з відповідачки на користь позивачки документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. (а.с. 1, 11а). На підставі викладеного та

Outcome: approved