Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2006 року між ними зареєстровано шлюб Камбурліївською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 03. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні матері. З липня 2018 року сторони не підтримують шлюбні відносини, хоч і проживають разом. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що протягом всього спільного проживання між ними виникали сварки, що призвело до втрати взаєморозуміння і взаємоповага, вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначила, що у їх спільному з чоловіком будинку, де вони зараз проживають, є всі умови і досить міста для всіх членів сім`ї, тому хоче, щоб діти проживали разом з нею, вона спроможна забезпечити дітей усім необхідним, оскільки працює у СТОВ «Родіна» різноробочою, має стабільний дохід для забезпечення та нормального розвитку дітей. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати разом з нею, судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON] . В підготовче засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позовні вимоги по справі просила залишити за нею. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в підготовче засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до частин 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб в Камбурліївській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.08.2006 року /а.с. 10/. Сторони мають спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] /а.с. 11-12/. Як вбачається з довідки Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області № 314 від 02.12.2019, позивач зареєстрована по [ADDRESS] , до складу сім`ї позивача входять діти [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , всі вони проживають без реєстрації по [ADDRESS] /а. с. 40 /. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 02.12.2019 року встановлено, що вона з двома малолітніми дітьми проживає за зазначеною адресою без реєстрації, відповідально відноситься до виховання дітей, створює всі необхідні умови для їх повноцінного проживання та розвитку, в сім`ї панує атмосфера злагоди та взаєморозуміння /а.с. 39/. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 15.11.2018 року встановлено, що батьки відповідально відносяться до виховання своїх дітей, створюють необхідні умови для їх повноцінного проживання та розвитку /а.с. 20/. Згідно наданих суду довідок [PERSON] на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Онуфріївської ЦРЛ не знаходиться, за допомогою не зверталась, за місцем проживання характеризується добре, працює в господарстві СТОВ «Родіна», отримувала стабільний дохід за 2017-2018 роки /а.с. 18-19, 38, 15/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. За частинами 2 та 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити за нею шлюбне прізвище - [PERSON] , тому суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. При визначенні місця проживання малолітніх дітей сторін, суд приходить до висновку про необхідність визначення їх місця проживання разом з матір`ю -позивачем по справі, оскільки діти в даний час проживають разом з нею; позивачем забезпечено належні умови для проживання дітям, для їх виховання та навчання, при цьому відповідач не заперечує проти цього та погодився з такими доводами позивача. Враховуючи те, що позивач надала суду заяву, в якій просила судові витрати по справі залишити за нею, ці витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved