Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO], та встановити факт належності на праві власності [PERSON], померлому [INFO] року, зазначеного нерухомого майна. Одночасно просить визнати за собою в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], що належав померлому [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1991 року належить 1/3 частини будинку [ADDRESS] та 1/3 частина зазначеного будинку належала її померлій [INFO] матері [PERSON], спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON]. [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], який фактично прийняв, але не оформив свої права на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] на будинок [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на частку будинку після смерті брата позивач звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS], однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею пропущено 6-ти місячний строк для подачі заяви про прйняття спадщини, не встановлено факту проживання спадкоємця разом із спадковдавцем на час відкриття спадщини, тому у відповідності до ст.1272 ЦК України вона є такою що не прийняла спадщину. За таких обставин змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не з'явилася, подавши при цьому відповідну заяву про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третьою особою завідувачем Жовтоводської державної нотаріальної контори В.О.Морозюк подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 1991 року будинок [ADDRESS] в рівних частках по 1/3 частині належить :[PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла мати позивача [PERSON], актовий запис про смерть №886 від [INFO], виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9).Спадкоємцем після смерті якої був син [PERSON],який фактично прийняв спадщину , але не оформив свої спадкові права. [INFO] року помер [PERSON], актовий запис про смерть №92 від 10 лютого 2011 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Відповідно копії домової книги [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 14.11.2012 року (а.с.11-15). Щодо оформлення спадщини, яка складається з 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] після померлого [INFO] року брата - [PERSON], [INFO], який був зареєстрований на момент смерті в [ADDRESS], якому належала 1/3 частина зазначеного житлового будинку, а 1/3 частина зазначеного житлового будинку належала померлій [INFO] громадянці [PERSON], спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав позивач звернулась до Жовтоводської державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріусу Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. від 06 червня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з слідуючих підстав:пропуску 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв'язку з не встановленням факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, згідно п.3 ст.1268 ЦК України (а.с.14). Згідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. В п.2 зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Отже, на момент відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , діяли норми Цивільного кодексу України, прийнятого 18.07.1963 року. Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків , коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, при розгляді позовних вимог щодо встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] у вигляді 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та встановлення факту належності на праві власності [PERSON], померлого [INFO] року, 1/3 частини зазначеного будинку,суд керується нормами ЦК УРСР, в редакції дії закону 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. За відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, якщо всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і збоку матері (друга черга) (ст.ст.529, 530 ЦК 1963 р.). Частина 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. встановлює, правило - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або застереженням. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 р., який був чинний на момент відкриття спадщини внаслідок смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: - фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; - подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Зважаючи не те, що померлий [PERSON] в силу ст.529 ЦК УРСР був спадкоємцем майна першої черги за законом після смерті матері та фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння майном, а тому набув право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], що ґрунтується на законі який діяв на час виникнення права на спадщину. Враховуючи, що в межах даного позову, доведено, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, а саме 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], а тому є підстави для встановлення факту належності [PERSON] зазначеної частки. Щодо вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] року [PERSON], то суд керується нормами ЦК України, прийнятого 16.01.2003 року. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. При цьому, згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На думку суду є доведениим факт, що померлому [PERSON] на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Інших спадкоємців, окрім позивача які б мали намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved