Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] , являється інвалідом І групи, тяжко хворіє, потребує постійного догляду, витрачає багато коштів на ліки, матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, рішенням суду від 11.02.2018 року з [PERSON] на користь його непрацездатної матері [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.11.2018 року і довічно. Розмір коштів, які щомісячно стягуються з відповідача за рішенням суду покривають лише витрати пов`язані з лікуванням. Оскільки вона є тяжко хворою та має інвалідність І групи, потребує додаткових коштів на придбання медичних послуг, покриття витрат на сторонній догляд, тому змушена звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Зазначила, що відповідач має постійне місце роботи, працює охоронцем в мережі магазинів АТБ в м. Мелітополі, де отримує стабільний заробіток, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Вона є тяжко хворою, інвалідом І групи, потребує додаткових коштів на придбання медичних послуг, покриття витрат на сторонній догляд, а розмір коштів, які щомісячно стягуються з відповідача за рішенням суду покривають лише витрати пов`язані з лікуванням, тому просить суд задовольнити її позов. Представник позивача - адвокат Ігнатов Є.Є. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] , [INFO] є сином позивачки по справі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії виписки з акту огляду МСЄК серії АД № 158578, [PERSON] є інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду. /а.с.4/. Позивач [PERSON] є пенсіонеркою, вид пенсії: по інвалідності 1 група загальне захворювання. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь його непрацездатної матері - [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14 листопада 2018 року і довічно/а.с.11-12/. [PERSON] несе витрати, пов`язані, у тому числі, з її лікуванням, що підтверджується медичними документами, копії яких містяться у матеріалах справи /а.с.7-10/. Однак, крім цього [PERSON] потребує додаткових коштів на придбання медичних послуг та покриття витрат на сторонній догляд. Відповідач має постійне місце роботи, де отримує стабільний заробіток, на обліку за станом здоров`я не перебуває. Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно до ст. 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків Отже, відповідач [PERSON] в добровільному порядку позивачу [PERSON] не надає достатньої додаткової фінансової допомоги на покриття витрат, пов`язаних з її лікуванням та стороннім доглядом. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача, яка є його матір`ю - [PERSON] додаткові витрати у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня позовної заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved