Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до [PERSON] , зазначаючи у позовній заяві про те, що вона є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 2005 року в житловому будинку не проживає, особистих речей немає та не несе витрати на його утримання. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останній належно користуватися житлом, оскільки змушує нести зайві витрати на утримання житла. Оскільки відповідач майже 15 років не проживає у житловому будинку, подальша його реєстрація створює позивачу ряд незручностей, то позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме: житловим будинком, який знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132716902 (а.с.5), житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі рішення Горохівського районного суду від 21.06.2018 справа №155/795/18. Згідно довідки виконавчого комітету Горохівської міської ради №1650 від 10 липня 2019 року (а.с.12), до складу сім`ї [PERSON] входять: внучка [PERSON] , 1996 року народження, а також син [PERSON] , 1976 року народження. Із будинкової книги А№060018 вбачається, що позивач та вищезазначені особи зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що відповідач зареєстрований у житловому будинку, який є власністю позивача. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації стверджується актами Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області від 27 квітня 2020 року, від 18 травня 2020 року, від 10 червня 2020 року, з яких вбачається, що [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , з 2005 року і по даний час не проживає за вказаною адресою. Крім того, відсутність відповідача протягом тривалого часу у вказаному вище житловому будинку стверджується із відповіді начальника Горохівського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 12.06.2020 року №7020/50/01.20. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, з послідуючими змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності: перебування у відрядженні у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо, суд може продовжити пропущений строк. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач у вищевказаному будинку в якому він зареєстрований не проживає та наміру там проживати немає, участі в утриманні будинку не приймає, а тому він втратив право користування даним житловим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин його відсутності понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його такими, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, беручи до уваги те, що дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами повністю підтверджуються доводи позивача про те, що відповідач відсутній без поважних причин у жилому приміщенні за місцем своєї реєстрації понад один рік, суд виносить судове рішення про задоволення цього позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Із посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи, а тому звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в суді. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, позовні вимоги задоволено, то з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved