Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Управління Житлово-Комунального Господарства» - про визнання дійсним договору купівлі-продажу автозаправочної станції на базі ДЕУ, інвентарний номер 2224: бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24185; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24186; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24187, яка придбана в особисту приватну власність на Універсальній товарній біржі «Соціум» 03 грудня 2007 року у м. Чернігові. Автозаправочна станція розташована на земельній ділянці 2,8710га, згідно Державного акту на право постійного користування земельної ділянкою, серії ЯЯ№143568, розташована за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, передовірив свої повноваження на ведення справи своєму представнику - адвокату [PERSON], і подав заяву про слухання справи за його відсутності з участю представника. Позивач належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про можливість слухання даної справи за його відсутності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], підтримав в повному обсязі та пояснив, що його довіритель дійсно придбав за Договором купівлі - продажу від 03 грудня 2007 року у м. Чернігові на Універсальній товарній біржі «Соціум» за реєстраційним номером 2007/34 в особисту приватну власність автозаправочну станцію на базі ДЕУ, інвентарний номер 2224: бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24185; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24186; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24187, розташована на земельній ділянці 2,8710га, згідно Державного акту на право постійного користування земельної ділянкою, серії ЯЯ№143568, розташована за адресою: [ADDRESS] Цей договір між сторонами був оформлений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» - угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, [PERSON], згідно вищезазначеної норми Закону, що діяли на момент вчинення правочину, набув право власності на цей об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов,язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, а саме право власності на нерухоме майно. В силу життєвих обставин, а саме стану здоров,я, його довіритель є інвалідом другої групи, необхідне періодичне лікування, своєчасно право власності на придбане ним майно не зареєстрував. На даний час це негативно впливає на його права як власника обмежує його в праві розпорядження зазначеним майном. Оскільки ним виконані всі умови договору купівлі-продажу, то просить визнати даний договір дійсним. Просить задовольнити вимоги [PERSON], в повному обсязі. Представник відповідача ЩЕВКУН М.Д., в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, суду пояснив, що 03 грудня 2007 року у м. Чернігові на Універсальній товарній біржі «Соціум» їх підприємство продало, а [PERSON], придбав автозаправочну станцію на базі ДЕУ, інвентарний номер 2224: бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24185; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24186; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24187, розташована на земельній ділянці 2,8710га, згідно Державного акту на право постійного користування земельної ділянкою, серії ЯЯ№143568, розташована за адресою: [ADDRESS] Його підприємство отримало за це кошти у сумі 22550 гривень. Всі умови договору були виконані, позивач отримав майно, а його підприємство кошти. Заслухавши представників позивача і відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про обгрунтованність вимог позивача [PERSON], та вважає їх такими, що підлягають до задоволення. Із змісту Договору купівлі - продажу від 03 грудня 2007 року за реєстраційним номером 2007/34, укладеного між [PERSON] та Комунальним підприємством «Управління Житлово-Комунального Господарства» на Універсальній товарній біржі «Соціум» у м. Чернігові, вбачається, що [PERSON] було придбано в особисту приватну власність автозаправочну станцію на базі ДЕУ, інвентарний номер 2224: бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24185; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24186; бензоколонка ТИССО, інвентарний номер 24187, розташована на земельній ділянці 2,8710га, згідно Державного акту на право постійного користування земельної ділянкою, серії ЯЯ№143568, розташована за адресою: [ADDRESS] Даний договір був оформлений у відповідності до вимог ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», що діяв на час вчинення цього правочину. За умовами договору купівлі - продажу сторони домовилися щодо усіх його істотних умов, розрахувалися між собою, придбане нерухоме майно було передано новому власнику у його повне розпорядження та користування. Вищенаведені обставини та додані до позову письмові докази свідчать про реальність укладеного між сторонами договору купівлі - продажу нерухомості, домовленість між ними щодо усіх його істотних умов, повний розрахунок з продавцем за продане майно, передачу його новому власнику, використання його позивачем зі всіма повноваженнями власника з 2007 року. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Вищевказані обставини та досліджені судом письмові докази, а також покази представника відповідача, свідчать про те, що 03 грудня 2007 року між [PERSON], та КП «УЖКГ» був укладений договір купівлі - продажу автозаправочної станції на базі ДЕУ. Суд прийшов до висновку що надані докази є достатніми для визнання судом дійсним вищевказаного договору відповідно до ч.2 ст.220, ст.ст.328,334 ЦК України. Оскільки відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права і свободи людини й громадянина та юридичних осіб підлягають судовому захисту (ст.55 Конституції України), у зв'язку з чим необхідно застосовувати норми Конвенції на національному рівні, в судовій системі України для захисту прав людини. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції гарантує право фізичних та юридичних осіб на вільне володіння своїм майном. При цьому, стаття захищає не лише майно у вузькому розумінні, а й широкий спектр відносин власності. Її дія поширюється на рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права. Серед прав, гарантованих Конвенцією, як цивільні можна кваліфікувати, насамперед, право на вільне володіння своїм майном, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на компенсацію за незаконне і таке, що суперечить гарантіям статті 5 Конвенції, для розуміння дії Конвенції в сфері цивільного (приватного) права важливе значення має концепція "цивільних прав і обов'язків", сформульована Європейським судом з прав людини при розгляді питання застосування гарантій статті 6 § 1 Конвенції до тих чи інших спорів, що розглядалися національними судами держав-учасниць. Згідно ст.1 Першої Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи неможливість усунення перешкод у здійсненні прав власника по розпорядженню належним йому на праві власності майном, наявність доказів домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу, суд вважає за можливе визнати вищевказаний договір дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України. Визнання дійсним договору є підтвердженням придбання [PERSON], у власність автозаправочної станції, що є предметом договору, у відповідності до ч.3 ст.334 ЦК України, та надасть позивачу всі повноваження по розпорядженню своєю власністю. Тому вищенаведене дає право суду визнати дійсним вчинений між сторонами по справі правочин по відчуженню на користь [PERSON], вищевказаного майна, набуте ним на праві особистої приватної власності.

Outcome: approved