Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Керівник Городоцької\~місцевої прокуратури\~Хмельницької області в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації, Хмельницької обласної лікарні звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.03.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (по факту вчинення ДТП 12.08.2017) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. «ґ»\~ст.\~1\~Закону України\~«Про амністію\~у 2016\~році» [PERSON] звільнено від відбування покарання. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21101» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 1-2-го ребер по біляхребетній лінії зліва та 3-8-го ребер попідпахвиній лінії зліва, після травматичної підшкірної емфіземи зліва та лівобічного гемотораксу, переломів кісток тазу в ділянці лобкової та сідничної кістки, які за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. [PERSON] внаслідок даної ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 14.08.2017 по 07.09.2017, що становить 25 ліжко-днів. Сума витрат, понесених Хмельницькою обласною лікарнею внаслідок лікування потерпілого від злочину [PERSON] становить 11084 грн 17 коп. Вказана лікарня фінансується за рахунок коштів медичних субвенцій та кошти обласного бюджету. Розпорядником коштів лікарні є Департамент охорони здоровя Хмельницької ОДА. Оскільки, внаслідок вчинення [PERSON] протиправних дій, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постраждав [PERSON], лікування якого здійснювалося за рахунок бюджетних коштів, чим порушено економічні інтереси держави, а Департамент охорони здоровя Хмельницької ОДА та Хмельницька обласна лікарня не здійснює захист вказаних інтересів держави, з даним позовом звернувся прокурор та просив стягнути з [PERSON] на користь Департаменту охорони здоровя Хмельницької ОДА для зарахування в обласний бюджет 11084 грн 17 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою від 28.08.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 10.09.2018. 26.09.2018\~до Волочиського\~районного суду\~Хмельницької області\~надійшов відзив\~[PERSON],\~де відповідач\~вказує,\~що до\~позовної заяви\~не долучено\~належних доказів\~понесених витрат\~на лікування\~потерпілого від\~злочину [PERSON]\~Також [PERSON] зазначає, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ «Простострахування», а тому страхова компанія повинна відшкодувати витрати на лікування потерпілого в межах страхового ліміту. Крім того, відповідач заявив клопотання про залучення страхової компанії третьою особою, яке ухвалою Волочиського районного\~суду Хмельницької\~областівід 03.10.2018 залишено без задоволення. Відповіді на відзив до суду не надходило. 03.10.2018 прокурор подав через канцелярію суду заяву, в якій просив відмовити в клопотанні про залучення третьої особи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 12.08.2017 близько 05:50 год., перебуваючи за кермом автомобіля марки «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер [NUMBER], рухався автодорогою Р-48 «Камянець-Подільський Білогіря», у напрямку від смт Сатанів Городоцького району до смт Війтівці Волочиського району. [PERSON] під час руху, діючи легковажно і самовпевнено, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», «д», 10.1, 11.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, втратив здатність постійно та безпечно контролювати рух транспортного засобу, поблизу церкви у с. Соломна Волочиського району, допустив неуважність та не переконався у безпечності власних дій під час зміни напрямку руху, не врахував ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, не давши дорогу зустрічному транспорту, на заокругленій вправо ділянці автодороги, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21101» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 1-2-го ребер по біляхребетній лінії зліва та 3-8-го ребер попідпахвиній лінії зліва, після травматичної підшкірної емфіземи зліва та лівобічного гемотораксу, переломів кісток тазу в ділянці лобкової та сідничної кістки, які згідно висновку експерта № 160 від 02.10.2017, за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Зазначене вище підтверджується вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2018 року, що набрав законної сили 03 квітня 2018 року, яким відповідачу призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. «ґ»\~ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»\~[PERSON]\~звільнено від\~відбування покарання. Вирок набрав законної сили 03 квітня 2018 року (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З довідки Хмельницької обласної лікарні № 96 від 30.10.2017, виданою головним лікарем [PERSON], головним бухгалтером [PERSON] та економістом [PERSON] вбачається, що потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в реанімаційному та ортопедичному відділеннях Хмельницької обласної лікарні з 14.08.2017 по 07.09.2017, тобто 25 ліжко-днів. Вартість ліжко-дня включає затрати на заробітну плату медичного персоналу, харчування, комунальні послуги, інші затрати лікарні (прання білизни, на бензин, послуги звязку, придбання мед. бланків, вивіз сміття, ліфти). Всього затрати лікарні склали 11084 грн 17 коп (а.с. 9). За загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно з листа Хмельницької обласної лікарні № 01-07/785 від 19.04.2018, остання фінансується за рахунок коштів медичних субвенцій та за кошти обласного бюджету. Розпорядником коштів є Департамент охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації (а.с. 12). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] 12.08.2017 внаслідок ДТП спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий перебував на лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні, а тому остання, а також Департамент охорони здоровя Хмельницької обласної державної адміністрації понесли витрати на загальну суму 11084 грн. 17 коп. Між вказаними витратами та діянням відповідача є причинний зв'язок, відтак зазначені кошти мають бути стягнуті з відповідача для зарахування до обласного бюджету. Щодо доводів відповідача [PERSON] про необхідність стягнення зі страхової компанії витрат, повязаних з лікуванням потерпілого суд виходить з наступного. Згідно зі\~ст. 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з\~Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі [PERSON] № 1961-IV). Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону № 1961-IV\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~ст. 3 Закону №1961-IV\~визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов'язкового страхування страховою компанією. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, тобто в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved