Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнаня недійним кредитний договір № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та [PERSON], визнаня недійним іпотечний договір № 2008/0708/55-048-Z-1 від 23.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. за № 1060. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008/0708/55-048, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 150 000,00 доларів США на строк по 23.08.2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Кредит надався лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення кредиту. Зазначає, що відповідно до п.1.3 укладеного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % за весь строк фактичного користування кредитом, кредитні кошти призначені на споживчі потреби. Згідно п.2.1 укладеного договору для забезпечення виконання зобов'язань позичальника виступає іпотека на підставі іпотечного договору №2008/0708/55-048-2-1 від 23.07.2008 року, а саме: квартира [ADDRESS], загальною площею 94,0 кв. м. Повернення тіла кредиту та сплата процентів за кредит було обумовлене умовами кредитного договору шляхом здійснення позичальником фіксованих платежів (ануїтетні платежі) у сумі 2134,16 доларів США у чітко встановлений термін, а саме щомісячно до 10 числа кожного місяця, на рахунок [NUMBER] в ВАТ «Сведбанк», МФО 300164. Крім того, 23.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2008/0708/55-048-Р-1, згідно з яким остання взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зазначає, що в червні місяці 2012 року здійснюючи черговий фіксований платіж за місяць, від касира ВАТ «Сведбанк» дізналась, що тепер вона повинна виконувати свої зобов'язання за оскаржуваним кредитним договором на реквізити ПАТ «Дельта Банк», адже ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за її кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Як вказує позивач, жодного повідомлення про відступлення права вимоги вона не отримувала, а ні від ПАТ «Сведбанк», а ні від ПАТ «Дельта Банк», лише згодом на її запит було надано виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року. Позивач вважає, що оспорюваний Кредитний договір містить суперечливі та дискримінаційні по відношенню до нього умови, адже при підписанні даного кредитного договору ПАТ «Омега Банк» не виконав перш за все умови Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року, свідомо не надав їй перед укладанням Кредитного договору та після його укладання, інформації, що передбачена статтею 11 Закону України №1023-ХІІ від 12.05.1991 року, для того, щоб вплинути на здійснення позичальником вибору щодо отримання кредиту саме у ПАТ «Омега Банк», так як побачивши реальну проиентну ставку та розмір абсолютного подорожчання кредиту, [PERSON] могла би відмовитись від отримання кредиту у ПАТ «Омега Банк» та звернутися до іншого банку. Порушення ПАТ «Омега Банк» чинного законодавства України в галузі кредитування полягає в тому, що ПАТ «Омега Банк» не було повідомлено про валютні ризики не надано інформацію про реальну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Зазначає, що з аналізу кредитного договору № 2008/0708/55-048 від 23.08.2008 року вбачається, що в його змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме: не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливість настання валютних ризиків для позичальника; не встановлено, не розкрито та є відсутніми обов'язкові умови щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі до моменту укладення такого договору; не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості відносно досягнутої домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості. За таких обставин позивач вважає, що не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавством України, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» заперечувала проти задоволення позовних вимог, які не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю та недоведеністю. В судове засіданні представник відповідача ПАТ «Омега Банк» та представник третьої особи Національного Банку України не з'явились, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахування наданих пояснень сторін. Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008/0708/55-048, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 150 000 доларів США, на строк по 23.08.2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов 'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Кредит надається позичальнику лише після укладання іпотечного договору об'єкта нерухомості, зазначеного в п. 2.1. цього договору; виконання позичальником умов п. 5.7., 5.12. цього договору; сплати позичальником одноразової комісії за перевірку документів, передбаченої п. 3.4. договору. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і порядку, встановленому п. 6.1., п. 8.4. цього договору. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби. До складу сукупної (загальної) вартості кредиту для позичальника (його витрат) у зв 'язку з отриманням кредиту на умовах цього договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим. договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов 'язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п. 2.1. цього договору, у тому числі буд-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування Об'єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п. 5.7. Договору. Витрати, пов'язані з укладанням/зміною іпотечного договору, договору страхування об'єкту нерухомості, сплачуються позичальником самостійно безпосередньо особам, що надають відповідні нотаріальні послуги/послуги страхування». Згідно з копії договору від 25.05.2012 року вбачається, що між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований за №№ 1306, 1307 від 25.05.2012 року. Відповідно до зазначеного вище договору ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року та іпотечним договором № 2008/0708/55-048-Z-1 від 23.07.2008 року, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, та отримало право вимоги до боржників за кредитним та забезпечувальним договорами. Відповідно до вказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно статей 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України за кредитним договором № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року та іпотечним договором № 2008/0708/55-048-Z-1 від 23.07.2008 року укладеного в забезпечення виконання зобов'язань. Факт прийому-передачі прав вимоги підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та Актом прийому-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк». Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. З умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, судом вірно встановлено, що оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Відповідно до пп. «д», «і» п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши: порядок обчислення процентних доходів; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача. Згідно з пунктом 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Відповідно до п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 року за № 168, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Згідно з п. 3.6 Правил Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В ч. 2 п. 16 роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 зазначено, що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21, а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року № 541/13808, де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280, для обліку банківських операцій використовуються, зокрема, наступні рахунки: 1002 Банкноти та монети в касі відділень банку; 2203 Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам; 2909 Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку; 2620 Кошти на вимогу фізичних осіб. Відповідно до «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі». Первинним документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи, що підтверджують надання банком та отримання позичальником кредитних коштів за кредитним договором №2008/0708/55-048 від 23.07.2008, на дослідження не надані. Відповідно до п. 5.1 Положення №254 інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Зі змісту копії виписки АТ «Сведбанк» за рахунком [NUMBER] за період з 23.07.2008 року по 25.05.2012 року, вбачається наступна інформація: дата 23.07.2008 року; оборот Дт: 150000,00; рах. корр.: 1002600001208; пр.: надання кредиту згідно з договором №2008/0708/55-048 від 23.07.2008, валюта здійснення операцій у наданій на дослідження виписці АТ «Сведбанк» не зазначена. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 №337 видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо; за видатковим касовим ордером - працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями; за документами на отримання переказу в готівковій формі, установленими відповідною платіжною системою, - фізичним особам». Таким чином, відповідно до чинних на момент укладання кредитного договору нормативних актів, що регламентують здійснення касових операцій в банках України, видача готівки іноземної валюти фізичним особам за заявою на видачу готівки можливе лише з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків. Можливість видачі готівки іноземної валюти за заявою на видачу готівки фізичній особі з її позичкового рахунку нормативними актами, що регламентують здійснення касових операцій в банках України, не передбачена. Згідно п. 3.1.1. укладеного кредитного договору №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 визначений наступний порядок погашення заборгованості за кредитним договором: починаючи з 10.09.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 2134,16 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1 позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту (далі - термін здійснення платежів). У будь-якому випадку, в тому числі у випадку порушення позичальником термінів здійснення ануїтетного платежу, часткового дострокового погашення кредиту, сума наступних ануїтетних платежів залишається незмінною, крім суми останнього (кінцевого) - платежу - платежу в останній день строку користування кредитом, визначеного п. 1.3. договору, розмір якого визначається як сума процентів., нарахованих/непогашених, в т.ч. прострочених, відповідно до умов цього договору, та залишок суми непогашеного кредиту, далі у цьому договорі під термінами «ануїтетний платіж», «ануїтетні платежі» сторони розуміють у тому числі останній (кінцевий) платіж. Позичальник зобов'язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок [NUMBER], в ВАТ «СВЕДБАНК» у м. Києві, МФО 300164 (далі - рахунок 2620) через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійснення платежів, крім випадків, передбачених п. 9.1. даного Договору. При цьому, позичальник доручає банку лише при настанні відповідно до п. 3.1.1. п 3.1. цього Договору терміну здійснення платежу, а у випадку наявності простроченої або сумнівної заборгованості не пізніше наступного банківського дня за днем зарахування коштів на рахунок №2620, самостійно перераховувати кошти із зазначеного рахунку 2620 на відповідні рахунки для обліку заборгованості, визначених Банком на підставі цього Договору. Згідно п. 3.2 укладеного договору проценти за користування Кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.3. або зміненої відповідно до п. 6.1., та /або 8.4. цього Договору, та фактичної кількості днів користування Кредитом, на непогашену суму Кредиту (залишок заборгованості за Кредитом) починаючи з дати видачі Кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування Кредитом за кількість днів у місяці приймається ЗО днів, у році 360. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту. Згідно п. 3.4 укладеного договору за перевірку документів згідно цього договору позичальник сплачує банку в день фактичної видачі кредиту комісію у розмірі 1% від розміру кредиту без ПДВ шляхом сплати через касу банку в національній валюті по офіційному курсу НБУ на день такої сплати. Пунктом 5.7 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується на момент передачі зазначеного в п. 1.4 об'єкта нерухомості в іпотеку, застрахувати на користь банку предмет іпотеки на суму, не меншу, ніж сума оцінки предмету іпотеки за іпотечним договором та забезпечити наявність та дійсність договорів страхування (страхового полісу) протягом усього строку дії цього договору. Зі змісту додатку №1 до кредитного договору №2008/0708/55-048 від 23.07.2008, вбачається перелік нормативних актів на базі яких визначається вартість нотаріальних послуг за посвідчення іпотечного договору; перелік нормативних актів на базі яких визначається вартість послуг страхування предмета іпотеки; вартість послуг, пов'язаних з отриманням витягів з реєстру прав власності/довідок характеристик БТІ, документів, необхідних для оформлення договорів купівлі-продажу та або іпотеки земельної ділянки, а також пов'язаних з необхідністю державної реєстрації права власності на нерухомість регулюється місцевими органами влади; вартість послуг оцінювача, ріелтора, агенції нерухомості тощо є предметом двосторонніх домовленостей між позичальником/іпотекодавцем та регулюється двосторонніми договорами між позичальником/іпотекодавцем та особою, що надала відповідну послугу. З матеріалів справи вбачається, що до кредитного договору №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року вносились зміни шляхом укладання додаткових договорів, докладна інформація щодо основних змін, внесених до кредитного договору. Договором про внесення змін №1 від 04.11.2009 року перше речення п. 1.1. Кредитного договору викладене у новій редакції: «1.1. Банк має право надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 150000 (доларів США) (надалі - кредит), на строк по 23.08.2021 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути, кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором». Внесено зміни до абзацу 1 п. 3.1.1 Кредитного договору та викладено його у новій редакції: «3.1.1. Починаючи з 10 грудня 2009 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 1836,44 Доларів США) у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа місяця починаючи з місяця укладання даного Договору (далі - термін здійснення платежів)». Договором про внесення змін №1 від05.11.2009 року пункт 1.3 Кредитного договору викладений у новій редакції: «1.3. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі: 11,9% річних за період від дати укладання цього Договору по 05.11.2009 року включно. 7% річних за період користування кредитом з 06.11.2009 р. по 09.10.2010 року; 10% річних за період користування кредитом з 10.10.2010 р. по 09.10.2011 року; 13,87% річних за період користування кредитом з 10.10.2011 р. по 23.08.2021 року. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 8.4 цього Договору». Сторони домовились внести зміни до абзацу 1 пункту 3.1.1 Кредитного договору та викласти його у наступній редакції: «3.1.1. Починаючи з 10 грудня 2009 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтеті платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 1448,31 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п. 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки За період користування кредитом не пізніше 10 числа місяця, починаючи з місяця укладання даного Договору (далі - термін здійснення платежів). Починаючи з 10.11.2010 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтеті платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 1664,54 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця. Починаючи з 10.11.2011 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтеті платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 1943,94 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Додатковою угодою № 1 від 25.07.2011 пункт 1.3 Кредитного договору викладений у новій редакції: пункт 1.3. 3 з дати підписання цієї Додаткової угоди до Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 10,00 % річних. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і уу порядку, встановленому п. 6.1, п. 8.4 цього Договору». Згідно з пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до п. 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Згідно з п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Згідно висновків судової економічної експертизи № 9604 від 16.12.2016 року проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса вбачається, що в обсязі наданих матеріалів, документально підтвердити видачу ВАТ «Сведбанк» та отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі згідно з кредитним договором №2008/0708/55-048 від 23 не надається можливе з причин через ненадання на дослідження первинних документів щодо видачі банком та отримання позичальником коштів за Кредитним договором. В обсязі наданих матеріалів, розраховані відповідно до вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2007, згідно з умовами кредитного договору №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 (на момент його укладання), показники сукупної вартості кредиту становлять: реальна процентна ставка (у процентному значенні) - 13,62%; абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) - 117921,20 дол. США. Надана на дослідження копія кредитного договору №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року (з урахуванням додатків та додаткових угод до нього) не містить інформації щодо реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Розрахований у відповідності до вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, згідно з умовами кредитного договору №2008/0708/55- 048 від 23.07.2008, показник реальної процентної ставки не відповідає зазначеному у кредитному договорі розміру процентної ставки. Докладний розрахунок щомісячних платежів за кредитним договором №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 (у т.ч. платежі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та інші платежі) наведений у додатку №1 до цього висновку. В обсязі наданих матеріалів, відповідно до проведених досліджень, загальна сума коштів сплачених [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2008/0708/55-048 від 23.07.2008 (з урахуванням погашення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафними санкціями, страховими та іншими платежами), становить: 84948,71 дол. США; 808805,61 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року не відповідає вимогам пп. «д», «і» п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», пп. 3.1, 3.2, 3.3, 3.6, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, оскільки не містить графіку платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, який повинен містити докладно розписану сукупну вартість кредиту за кожним платіжним періодом та встановлено платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Оспорюваним кредитним договором або в додатках до нього не наведено розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши порядок обчислення процентних доходів. ПАТ «Омега Банк» не надано належних та допустимих доказів повідомлення [PERSON] у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, а також переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Дослідивши пункт 10.1 кредитного договору № 2619/0308/71-009 від 05.03.2008 судом встановлено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, яка була чинна на момент укладення зазначеного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Дана норма кореспондується із ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», що визначають аналогічний обов'язок кредитора. Стаття 19 цього Закону встановлює, що захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг. Також судом встановлено, що Національний банк України своїми листами № 18-112/219-637 від 19.01.2006, № 43-311/4217-7165 від 13.07.2007, № 40-117/2093/- 6134 від 16.06.2007 та Постановою № 98 від 28.03.2007 «Про схвалення методичних рекомендацій щодо вдосконалення корпоративного управління в банках України» неодноразово попереджав комерційні банки про вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та можливість виникнення комплексу ризиків та непередбачених втрат від невиконання імперативної норми Закону. Крім того, у разі декларування банком у договорі зі споживачем будь-якої послуги, споживач має право не тільки в деталях знати предмет задекларованої послуги, також отримати зазначену послугу належної якості, відповідно до умов договору. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що умови, які передбачено п. 10.1 кредитного договору № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року не є належним виконанням покладеного на кредитодавця обов'язку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання інформації позичальнику у письмовому вигляді перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, а також, щодо виконання обов'язку, визначеного пп. 3.1, 3.2, 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168, що свідчить про порушення ПАТ «Омега Банк» вимог законодавства України щодо надання споживчого кредиту. Таким чином, судом встановлено, що позивач був ознайомлений лише з тією інформацією, яка була фактично викладеною безпосередньо в змісті самого договору, який був розроблений ПАТ «Омега Банк» та Додатком №1 до кредитного договору. ПАТ «Омега Банк» не надано доказів суду про надання позивачу інших документів зокрема, у вигляді інформаційного листа банку чи пам'ятки позичальника, що свідчить про те, що ПАТ «Омега Банк» не вчинено необхідних дій щодо ознайомлення позичальника з усіма умовами кредитування перед укладенням кредитного договору. Крім того, на момент укладання кредитного договору № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року вимоги п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пп. 3.1, 3.2, 3.3,3.6, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10.07.2007 № 168 не були відомі [PERSON], а ПАТ «Омега Банк» не надав відповідну інформацію. Відповідачами ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів, які б спростовували доводи [PERSON] в цій частині. Оскільки, вказані обов'язкові відомості не зазначені в кредитному договорі і докази про те, що ці відомості були офіційно оприлюднені є відсутніми, то відсутні підстави вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Згідно пункту 14 роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 6 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Судом встановлено, що [PERSON] не скористався наданим ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту, оскільки їй не було відомо про порушення його прав та законних інтересів даним кредитним договором. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12.09.2012 р. (справа №6-80цс12), за положеннями ч. 5 ст. 11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Судом встановлено, що обставина порушення Банком охоронюваного законом інтересу [PERSON], а саме - недотримання правових приписів Постанови Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 під час укладання кредитного договору № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тобто, недійсність кредитного договору № 2008/0708/55-048 від 23.07.2008 року, зумовлює недійсність договору іпотеки № 2008/0708/55-048-Z-1 від 23.07.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Омега Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В. за № 1060. Частинами 1, 2 статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Виходячи з наведеного, суд приходить висновку про доведеність вимог позивача оскільки, умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища позивача, що є підставою для визнання такого договору недійсним та, відповідно як наслідок, визнання недійсним договору іпотеки, оскільки цей договір є похідним від основного. Вимоги позивача про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними з приводу порушення банком Закону України «Про захист прав споживача» підлягають задоволенню, оскільки суд, перевіряючи обставини справи, виявила такі порушення банку з огляду на те, що позивач не володів інформацією з приводу умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих систем кредитування, вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 1102,42 грн., також підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved