overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що вони перебувають у шлюбі, який 18 липня 2008 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами та несумісністю характерів. Заявники не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають; спільне господарство не ведуть. Питання щодо місця проживання доньки [PERSON], 2009 р.народженння, її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис № 1354. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, кожен з них тривалий час живе власним життям, має власний бюджет, а тому шлюб є формальним. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини, між ними укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини після розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що вони перебувають у шлюбі, який 26 липня 2003 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами на вихавання дитини, ведення спільного господарства та подружньою зрадою чоловіка. З червня 2012 року заявники не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають; спільне господарство не ведуть. Питання щодо місця проживання сина [PERSON], його утримання та режим спільного майна заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис № 604. Від цього шлюбу у подружжя народився син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, кожен з них тривалий час живе власним життям, має власний бюджет, а тому шлюб є формальним. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини, між ними укладено Угоду про визначення місця проживання дитини й порядку здійснення батьківських прав батьком. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 01 вересня 2012 року зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв`язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №1038. Від цього шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні, визначення місця проживання та додаткових витрат на дитину. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 02 червня 2000 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв»язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Представник заявниці [PERSON] та заявник [PERSON] подану заяву підтримали повністю, просили суд її задовольнити, шлюб між заявниками розірвати, оскільки подальше спільне проживання їх однією сім»єю неможливе. Вислухавши представника заявника [PERSON] та заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції в м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №339. Від цього шлюбу у подружжя народилися доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітніх доньок, між ними укладено Договір про визначення місця проживання дітей, їх утримання, здійснення батьківським прав та виконання обов'язків. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 03 серпня 2001 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Спроби примирення не дали бажаного результату в зв`язку з чим вони вирішили звернутись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпнія 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №632. Від цього шлюбу у подружжя народилися сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітніх синів, між ними укладено Договір про поділ майна між подружжям та Договір про участь у вихованні дитини та утриманні дітей після розірвання шлюбу. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 06 квітня 1996 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім»ї. Протягом останніх трьох років сімейне життя між заявниками поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення мж ними шлюбних стосунків. Заявники не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON], 2011 р.народження, її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім»ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №252. Від цього шлюбу у подружжя народилися доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на віьній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, кожен з них тривалий час живе власним життям, має власний бюджет, а тому шлюб є формальним. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 07 липня 2007 року зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Сімейне життя не склалось у зв`язку з втратою взаєморозуміння та взаємоповаги. Питання щодо місця проживання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №435. Від цього шлюбу у подружжя народилися доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітніх доньок, між ними укладено Договір про сплату аліментів на утримання дітей. Договір посвідчено нотаріально.Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 09 вересня 2005 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя, сімейні відносини та обов»язки та несумісністю характерів. З березня 2015 року заявники не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Питання щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], її утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Заявники подали клопотання про розгляд заяви у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №2434. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з березня 2015 року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, кожен з них тривалий час живе власним життям, має власний бюджет, а тому шлюб є формальним. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання неповнолітньої доньки, між ними укладено Договір про поділ майна між подружжям та Договір утримання та виховання дитини. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved