Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.02.2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати його [PERSON] , батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису №1041, здійсненого 20.12.2018року Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - « [PERSON] » та вказати в графі «батько» його прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , громадянин України; внести до актового запису №1041, здійсненого 20.12.2018року Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , наступні зміни: в графі прізвище дитини замість « [PERSON] » вказати « [PERSON] », ім`я дитини залишити без змін, в графі по батькові дитини замість « [PERSON] » вказати « [PERSON] »; видати нове свідоцтво про народження з урахуванням вищевказаних змін. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що у вересні 2016 року він познайомився з відповідачем [PERSON] , та вони почали проживати разом, але в березні 2018 року вони розлучилися. В березні 2020року йому стало відомо про те, що [PERSON] народила від нього дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина була зареєстрована на ім`я колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , який був вказаний в якості батька дитини, оскільки на час реєстрації народження дитини шлюб [PERSON] та [PERSON] не був розірваний. Зазначає, що він є біологічним батьком дитини. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.02.2021року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.06.2021року, призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 17.09.2021року було поновлено провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2021року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Представник третьої особи - Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Московським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.12.2018 року, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 20.12.2018 року зроблено відповідний актовий запис за №1041. Батьками, згідно вказаного вище свідоцтва про народження, зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2005 року, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2018року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення від 26.11.2018року. Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, дитина [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-21/15082-БД, складеного експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 31.08.2021 року, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999999998%. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення ЄСПЛ у справі "М.С. проти України" від 11 липня 2017 року, суд наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є біологічним батьком дитини, тому позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 134 Сімейного Кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесень змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до підпункту 2.16.4 пункту 2.16 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З урахуванням приписів статті 134 Сімейного Кодексу України та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, з урахуванням того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , суд вважає за необхідне виключити з актового запису № 1041 від 20.12.2018 року про народження [PERSON] , відомості про [PERSON] та внести зміни до актового запису № 1041 складеного 20.12.2018 року Московським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.12.2018 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: вказати у відомостях про батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я - залишити без змін, по-батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved