Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 557788грн. боргу за договором позики, мотивуючи тим, що відповідачі 09.04.2011 року позичили в неї грошові кошти на невизначений строк в сумів 70\~000 доларів США, в добровільному порядку повернути вказані грошові кошти не бажають , а тому вона була змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду показала, що відповідач [PERSON] для підприємницької діяльності разом з відповідачкою [PERSON], його дружиною, позичили у позивача 09.04.2011 року 70000доларів США, що відповідає 557788 грн. по курсу НБУ. Домовленість про позику відбулась на території «Критого ринку» в м.Біла Церква з відповідачем [PERSON], тоді як грошові кошти вона передала йому в присутності його дружини в салоні автомобіля біля пцд»їзду за місцем її проживання. На підтвердження договору позики відповідачем була написана розписка, в якій поставили підписи обоє відповідачів, та вони зобов»язувались повернути запозичені кошти через місяць, на першу вимогу позивачки, однак після цього перестали відповідати на дзвінки та вона дізналась що відповідачі збираються виїхати за межі України, а тому вона звернулась в міліцію та до суду. Просить позов задовольнити. Відповідачі перебувають в розшуку, за межами України, довірили представництво своїх інтересів представникам, а тому суд, з врахуванням думок сторін вважає можливим вирішити справу у відсутність відповідачів, так як зазначене не суперечить вимогам закону та не порушує прав сторін. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та суду показав, що його довірювач [PERSON] дійсно 09.04.2011 року позичив у позивачки грошові кошти в сумі 70 тисяч доларів США, однак позичив їх особисто для здійснення підприємницької діяльності у відсутність [PERSON], з якою вже не проживав як з дружиною. Розписку про отримання грошових коштів [PERSON] написав особисто, в якій поставив підписи від свого імені та імені дружини, зразок підпису якої в нього був. З запозичених грошей відповідач повернув позивачці 50 тисяч доларів, залишився винним лише 20 тисяч доларів США, однак позивачка з порушенням вимог ст. 1024 ЦК України завчасно, звернулась до суду з вимогами про стягнення грошей з відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Зазначає, що [PERSON] був змушений залишити межі України, так як склались такі обставини, які загрожували здоров»ю відповідача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні за довіреністю адвокат [PERSON] показала, що [PERSON] не визнає позовних вимог, так як не запозичала ніяких коштів у позивачки, підпис в розписці позивачки від імені відповідачки виконаний не [PERSON] а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи. Суд, заслухавши позивача, представників позивача та відповідачів, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов обґрунтований, підлягає до задоволення по таким підставам. Як встановлено в судовому засіданні, 09.04.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено простий письмовий договір позики грошових коштів в іноземній валюті, було запозичено 70 тис. доларів США, що відповідало 557788грн. по курсу Національного Банку України на час звернення позивача до суду. Факт укладання договору був підтверджений письмовою розпискою відповідачів, яку особисто власноруч виконав відповідач [PERSON], в розписці поставили підписи від своїх імен [PERSON] та відповідач [PERSON]. У строк та в порядку, який встановлено договором за першою вимогою позивачки, відповідачі не повернули позивачу суму позики, а тому вимоги позивача правомірні, обґрунтовані , позов підлягає до задоволення. Вищенаведене підтверджується окрім показань позивача та представників відповідачів, письмовою розпискою відповідачів від 09.04.2011 року між сторонами, де відповідачі поставили свої підписи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог надала суду письмову розписку відповідачів, яка є належним доказом у справі, підтверджує існування договірних відносин, зобов»язань за договором позики відповідачів перед позивачем. Відповідачем [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], в підтвердження своїх заперечень щодо позову, не надано жодного доказу того, що [PERSON] не підписувала розписки про запозичення грошових коштів у позивача [PERSON], висновок судово-почеркознавчої експертизи №14218 від 03.03.2015 року не спростовує показань позивачки в частині того, що підпис в борговій розписці від 09.04.2011 року виконаний не [PERSON], так як встановити чи виконано підпис від її імені не виявилось можливим в зв»язку з малим обсягом графічної інформації у досліджуваному підписі, відсутністю достатньої кількості вільних підписів [PERSON], яка згідно вимог закону повинна була забезпечити докази в справі, однак вільних зразків підписів відповідачки суду надано не було. Крім цього, стороною відповідача [PERSON] в судовому порядку не визнавався договір позики частково недійсним з мотивів невідповідності підписів відповідачки в борговій розписці, зустрічний позов не подавався, тобто у суду відсутні правові підстави не приймати до уваги підпис [PERSON] в розписці як невідповідний підпису відповідачки. Відповідно до копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.02.2013 року, тобто після звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, шлюб між відповідачами [PERSON] розірваний без участі сторін, з посиланням на те, що подружжя [PERSON] близько 2-х років проживає окремо, що вбачається зі змісту позовної заяви, тобто [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу до [PERSON] з мотивів, з»ясування яких має значення для встановлення факту запозичення грошових коштів подружжям [PERSON] у [PERSON], який в достатній мірі не перевірявся в судовому засіданні, так як сторони в судовому засіданні присутні не були, а тому показання сторони відповідачів в частині того, що [PERSON] на час запозичення грошей проживали окремо розцінюються судом критично та до уваги не приймаються, так як факт окремого проживання не спростовує та не заперечує можливості запозичення грошових коштів подружжям, які проживають окремо, зазначене також спростовується відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби за вих.№ 0.254-6797/0/15-14 від 16.06.2014 року, згідно якого на час написання розписки 09.04.2011 року відповідач [PERSON] перебувала в Україні, що також узгоджується з показаннями позивача [PERSON] щодо присутності відповідачки [PERSON] під час передавання грошових коштів, підписування нею боргової розписки. З матеріалів №3596 про відмову в порушенні кримінальної справи Білоцерківським МВ по заяві [PERSON], яка досліджена в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] звернулась до Білоцерківського МВМ вперше 10.05.2011 року з заявою про заволодіння [PERSON] та [PERSON] її грошовими коштами шляхом шахрайства, з мотивів уникнення відповідачів від зустрічей з позивачкою, які намагались виїхати за межі України та виїхали за кордон, до суду з позовними вимогами про повернення суми боргу позивач вперше звернулась 17.05.2011 року, на час винесення рішення судом пройшов тривалий час, а тому суд вважає, що позивач скористалась своїм правом на звернення до суду, а тому нею не порушено норму вимог ст. 1049 ЦК України щодо термінів звернення до суду з позовними вимогами в строк на першу вимогу згідно договору позики, боргової розписки, а тому даний спір підлягає вирішенню судом в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику- грошові кошти у такій саме сумі , що були передані йому у строк та в порядку, який встановлено договором. Відповідно до вимог ст.ст. 509,525, 526,527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок по сплаті грошей кредитору, зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства та договору, одностороння відмова від зобов"язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідношення у вигляді зобов»язань відповідачів повернути запозичені кошти кредитору, договір позики між сторонами відбувся в простій письмовій формі, грошові кошти були передані 09.04.2011 року позивачем відповідачам, однак на вимоги позивача повернути грошові кошти відповідачі не реагують, ухиляються від зустрічей з позивачем, що розцінюється судом як відмова від виконання зобов»язань, що не допускається згідно вимог закону, а тому позов підлягає до задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно в рівних частках грошові кошти в сумі 557788грн. на користь позивачки. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати в сумі 3654 грн. необхідно стягнути з відповідачів солідарно на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved