Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що між нею та відповідачем був укладений попередній договір від 25.09.2014 року про відчуження квартири [ADDRESS], згідно якого в строк до 15 жовтня 2014 року вона повинна була укласти договір про відчуження квартири з відповідачем. Але вона не змогла надати оригінал договору купівлі-продажу, технічний паспорт, тому що ці документи у неї були викрадені невідомими особами. Відповідач не визнає її право власності на цю квартиру на підставі копії договору купівлі-продажу від 22.05.1996 року та довідки КП «БТІ» м.Донецьк від 21.10.2014 року №270282, яка свідчить про те, що квартира була зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1996 року, який був посвідчений центральною біржею нерухомості «Інтер-круг», та зареєстрований у книзі №64dk, реєстровий №144 від 22.05.1996 р. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.05.1996 року був укладений між брокерською конторою МП «Інтер-круг» в особі брокера Покормляк О.В., яка діяла на підставі договору-доручення від імені власника [PERSON], яка діяла на підставі доручення, виданого начальником установи ЮЕ 312/196 від [PERSON], який був продавцем квартири, та між [PERSON] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.06.1995 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що зроблений запис №211 від 16.06.1995 року. Після розірвання шлюбу позивачці було надано прізвище [PERSON], тобто на час укладання договору купівлі-продажу квартири вона не змінила паспорт на прізвище [PERSON], а у неї був паспорт на прізвище [PERSON], тому в договорі вона була вказана за цим прізвищем. Згідно громадянського паспорту громадянина України, [NUMBER], який вона отримала на прізвище [PERSON] він був виданий 10 листопада 1999 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Після укладення договору купівлі-продажу цієї квартири вона була зареєстрована за адресою місця знаходження квартири: [ADDRESS], з 20.04.1999р. та по теперішній час. Весь час з моменту купівлі квартири вона мешкала в цій квартирі. Той факт, що вона є власником цієї квартири підтверджується договором від 26.02.2004р. Позивачка зазначає, що в зв'язку з тим, що відповідач не визнає її право власності на цю квартиру, а у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів, тому порушується її право власності на квартиру. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 68,20 м2. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.34). Дослiдивши письмовi докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року між сторонами укладено попередній договір про відчуження квартири [ADDRESS], згідно якого [PERSON] в строк до 15.10.2014 року повинна була укласти договір купівлі-продажу даної квартири з [PERSON] (а.с.13-15). 10.10.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до позивачки [PERSON] з вимогою про надання в строк до 14.10.2014 року оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], так як надані нею копії не надають можливості ідентифікувати її як власника вказаної квартири (а.с.16). Але позивачка [PERSON] не має можливості надати відповідачу [PERSON] оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру, оскільки цей документ було втрачено. А тому, звернувшись до суду з позовом, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки вважає, що вона є повноправним власником квартири, але укласти договір купівлі-продажу належним чином не може, оскільки потрібен оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, який було втрачено. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно договору купівлі-продажу від 22.05.1996 року, посвідченого центральною біржею нерухомості «Інтер-коло ЛТД» за реєстровим номером №10/96, та довідки КП «БТІ м.Донецька» від 21.10.2014 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5,40), яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9,10). Також, те що вищевказана квартира перебуває у користуванні позивачки [PERSON], підтверджується договором про користування електричною енергією, укладеного 26.02.2014 року між останньою та енергопостачальною компанією ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" (а.с.11,12). Таким чином, із наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS], дана квартира перебуває у її володінні та користуванні, право власності [PERSON] на дану квартиру не оспорюється ні відповідачем - [PERSON], ні іншими особами. А тому, враховуючи викладене, а також те, що відновити оригінал правовстановлюючого документу на квартиру неможливо, суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 68,20м2.

Outcome: approved