Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що 28 липня 2014 року рішенням Чортківського районного суду по справі за позовом [PERSON] стягнуто з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний момент виконавчий лист за вказаним рішенням суду, виданий 13 серпня 2014 року перебуває на виконанні у Чортківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Рішенням Чортківського районного суду від 17 квітня 2015 року по справі №608/729/15-ц розірвано шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] та після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 11 січня 2018 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стверджується факт народження [INFO] [PERSON] , батьками якої зазначені він - [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення суду про розірвання шлюбу дочку, [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України вказується що «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини минуло 5 років, донька стала дорослішою (16 років), вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є такою що не відповідає вимогам чинного законодавства та є недостатньою для матеріального утримання дітей. Загальновідомим фактом також є те, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, тому його витрати на елементарне утримання дитини, на навчання, відпочинок та оздоровлення постійно збільшуються. Стаття 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Він змушений звернутися в суд з позовом про збільшення розміру стягнених аліментів, оскільки вважає розмір аліментів, які стягаються за рішенням Чортківського районного суду від 28 липня 2014 року, не є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний момент донька проживає з ним у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] , виданою 14 травня 2019 року за №1223 відділом з питань державної реєстрації Чортківської міської ради, він повністю її забезпечує, утримує, виховує та намагається виконувати всі ті обов`язки необхідні для належного забезпечення своєї дитини. Відповідачка більше нікому аліменти не платить, непрацездатних дружини, батьків, дочки чи сина немає. Відомо, що вона офіційно не працевлаштована, має періодичний заробіток, однак його розмір не відомий. Відповідачка має нерегулярний дохід, що не дає можливість визначити частку від заробітку, що є тими істотними обставинами, які надають право, і відповідно повноваження суду визначити аліменти на утримання дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Крива І.І. позов підтримують просять збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2014 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] в користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача адвокат Дядик Я.Б. позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, посилається на те, що Пленум Верховного суду України у п. 17 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що: «п. 17. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 )». При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), а також у статтях 194 - 197, 274 СК ( 2947-14 ). Верховний Суд у справі №459/2181/17 від 12.09.2018 року притримався вище зазначеної позиції Верховного суду України та зробив правовий висновок, що Збільшення мінімального-розміру аліментів не є підставою як для ухвалення нового рішення про збільшення їх розміру, так і для відмови в перерахунку. Ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Таким чином, з аналізу Закону України «Про виконавче провадження», Сімейного кодексу України та судової практики яка склалась на сьогоднішній день можна зробити висновки, що: яким би не було рішення суду про стягнення аліментів, державний виконавець в будь-якому випадку стягує з боржника аліменти у розмірі не меншому ніж 50% (мінімальний гарантований розмір) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України); зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів чи збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення їх розміру. Просить стягнути з позивача судові витрати по справі в сумі 3000 гривень згідно акту надання - прийому наданих послуг від 21 жовтня 2019 року, акту вартості послуг від 18 жовтня 2019 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 31.10.2019 року. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2014 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої по [ADDRESS] , непрацюючої, [NUMBER] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , починаючи з 3 липня 2014 року до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги щодо збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини минуло 5 років, донька стала дорослішою (16 років), тому вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та є недостатньою для матеріального утримання дітей. Загальновідомим фактом також є те, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, тому мої витрати на елементарне утримання дитини, на навчання, відпочинок та оздоровлення постійно збільшуються. Також збільшився розмір прожиткового мінімуму. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 2 ст. 182 СК України, в редакції яка діє з 08.07.2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів, суд виходить з обов`язку обох батьків в рівних частках нести витрати по утриманню дитини, з урахуванням тої обставини, що донька на даний час перебуває на повному матеріальному забезпечені батька. Отже, збільшений розмір аліментів зможе забезпечити виховання та утримання дитини на належному мінімальному рівні. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Однак, в даному випадку, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судовий збір слід стягнути з позивача [PERSON] . Що стосується стягнення на користь відповідача витрат в сумі 3000 гривень за отриману правову допомогу та за оплату праці адвоката, то відповідно до наданих письмових доказів, суд вважає, відсутні правові підстави для стягнення таких витрат, оскільки представником відповідачки хоч і подано суду акт надання - прийому наданих послуг від 21 жовтня 2019 року, акт вартості послуг від 18 жовтня 2019 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 31.10.2019 року, однак не долучено письмового правового висновку, а тому витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Outcome: approved