Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ майна із спільної сумісної власності. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідачі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] являються забудівниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , про що свідчить технічний паспорт Зборівського РБТІ від 10 жовтня 2018 року та повідомлення про початок будівельних робіт від 05 листопада 2013 року. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0665 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 805549, виданий Млиновецькою сільською радою Зборівського району 21 серпня 2012 року, загальною площею 0,1913 га. На іншій частині земельної ділянки площею 0,1248 га. розташований другий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належить сторонам на праві спільної часткової власності. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 09 грудня 2003 року на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2003 року, яке набрало законної сили та оригінал якого знаходиться в архіві суду при матеріалах цивільної справи № 2-768/2003. 21 вересня 2006 року відділом РАЦС Зборівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання нашого шлюбу, у зв`язку з чим позивачу видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , на підставі якого прізвище позивача змінено на дівоче - « [PERSON] ». У 2013 році сторони розпочали спільне будівництво житлового будинку із гаражем, які збудовані за її власні заощадження та за допомогою її родичів. Даний житловий будинок загальною площею 123,60 кв. м. складається з: коридору площею 6,1 м. кв.; житлової кімнати - 20,8 м. кв.; коридору - 5,9 м. кв.; ванни - 3,1 м. кв.; ванни - 1,3 м. кв.; кухні - 11,0 м. кв. на першому поверсі; коридору - 10,6 м. кв.; житлової кімнати - 9,1 м. кв.; житлової кімнати - 13,1 м. кв.; житлової кімнати - 20,2 м. кв.; балкону - 0,7 м. кв. на другому поверсі; підвалу - 18,5 м. кв.; входом в підвал - 3,2 м. кв.; господарської будівлі - гаража; споруд - хвіртки, огорожі, воріт. Відповідно до ст. 355 ЦК України: «Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)». Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що: «Співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації». Статтею 88\~ЗК України визначено: "Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно договору, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку" та ст. 364 ЦК України: «Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності». Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України: «Майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними». Статтею 74 Сімейного кодексу України встановлено, що: «Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу». Поділ майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в такому ж порядку, як і поділ майна, що є в спільній частковій власності, з урахуванням положення, встановленого ч. 2 ст. 372 ЦК щодо рівності часток кожного із співвласників у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Стаття 70 СК України визначено: «У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором». Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, та враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, що не порушує прав інших осіб та те, що для виділу частки із спільного нерухомого майна є технічна можливість, зокрема, що частка яка виділяється є реально окремим об`єктом нерухомого майна, при цьому частка яка залишається у іншого власника є окремим об`єктом нерухомого, тобто, при виділі частки з нерухомості, можливий поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта та приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання за сторонами права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved