Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03 серпня 2017 року була звільнена з роботи, в день звільнення остаточний розрахунок з нею не проведено. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати. В судове засідання позивач не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні збільшила позовні вимоги та їх підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила позов задовольнити. Представник відповідача Якименко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача Якименка С.І., дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що наказом № 2084-ВК від 01.08..2017 року позивач була звільнена з роботи у ПрАТ «Рівнеазот» за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 03.08.2017 року (а.с.6). Відповідно до довідки ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] до виплати нараховано 18528,98 грн (а.с.7). За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як вбачається із роз»яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У зв»язку з викладеним посилання представника відповідача на цю обставину, як на обставину, що виключає вину відповідача у не здійсненні розрахунку не приймається судом до уваги. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статі 117 цього кодексу. Аналіз наведених положень ст.117 КЗпП України свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Остаточний розрахунок з позивачем станом на день ухвалення рішення не проведено, що не заперечується відповідачем, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з розрахунку здійсненого відповідачем та з яким погодилась представник позивача, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 384,25 грн. Отже, за період з 03.08.2017 року по день ухвалення судом рішення розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 80 692, 08 грн. Заперечень стосовно розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати відповідач не висловив. Відповідно до положень ст.34 Закону України «Про оплату праці» та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно здійсненого позивачем розрахунку сума компенсації за період з серпня 2017 року по 04 червня 2018 року складає 1812,13 коп. Суд приймає до уваги проведений позивачем розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, оскільки він не заперечувався відповідачем. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 825,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved