Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.07.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є співвласником на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, площею 0,0696 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Гладкова, 4 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165. Іншим співвласником на праві спільної сумісної власності цієї земельної ділянки є [PERSON], яка померла 14.10.2017 року. Після її смерті як спадкоємець за законом прийняла дочка померлої [PERSON] Це видно зі свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-АМ № 392654 та постанови № 1056/02-31 від 12.07.2018 року Другої вінницької державної нотаріальної контори про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у звязку з неможливістю визначення частки земельної ділянки. З вищенаведеного вбачається, що частка земельної ділянки [PERSON] не визначена. У звязку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0696 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Гладкова, 4 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165 становить 2/5 частки цієї земельної ділянки. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали суду заяву, просять справу слухати у їх відсутність, позов визнають у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 319/2017, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 392654, 14.10.2017 року [PERSON] померла. [PERSON] є співвласником на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, площею 0,0696 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Гладкова, 4 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 046749. Іншим співвласником на праві спільної сумісної власності цієї земельної ділянки є [PERSON], яка померла 14.10.2017 року. З матеріалів спадкової справи № 319/2017 до майна померлої 14.10.2017 року [PERSON] вбачається, що до Другої вінницької державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка являється внучкою померлої із заявою, в якій зазначено, що спадщину, яка залишилася після смерті її баби [PERSON] вона приймає. Із заяви відповідача [PERSON] від 15.03.2018 року за № 240, вбачається, що вона приймає спадщину, яка залишилася після смерті її матері [PERSON], і згідно заяви від 17.05.2018 року просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатній за віком. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2018 року [PERSON] є спадкоємицею на 1/4 майна померлої [PERSON] Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2018 року № 1056/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0696 га, у межах згідно планом, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Гладкова, 4 у м. Вінниці після померлої 14.10.2017 року матері [PERSON] Згідно розяснення Другої вінницької державної нотаріальної контори нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку земельної ділянки, площею 0,0696 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, провулок Гладкова, 4 необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, після померлої 14.10.2017 року матері [PERSON] Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано розяснення у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Зі змісту ст.\~357\~ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0696 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по пров. Гладкова, 4 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510137000:03:012:0165 становить 2/5 частки цієї земельної ділянки, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved