Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Направленим позовом представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди нерухового майна та витрати по комунальним послугам. В обґрунтування позову зазначено наступне. У серпні 2016 року між сторонами укладено договір оренди майна та відшкодування витрат по комунальним послугам за яким позивач надав відповідачеві у строкове платне користування певне нерухоме майно, а останній, в свою чергу, зобов'язувався сплачувати орендну плату за користування ним та комунальні послуги. В жовтні того ж року сторони уклади додаткову угоду, якою було збільшено площу орендованих приміщень. Згодом, відповідач перестав належним чином виконувати взяті за даними правочинами зобов'язання у зв'язку з чим утворилась спірна заборгованість. У судове засідання сторони не з'явились, проте направили до суду заяви про розгляд даної справи за їх відсутності. Представник заявника позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 16 серпня 2016 року між ПАТ "Вібросепаратор" та [PERSON] укладено Договір оренди майна та відшкодування витрат комунальних послуг № 6/ВС-О (а.с.13-14) згідно якого позивач зобов'язувався передати, а відповідач прийняти у строкове платне користування нерухоме майно офісні приміщення корпусу № 7 загальною площею 60 кв.м., що знаходиться по вул. Чехова, 1 в м. Житомирі та складається з кімнат: № 28 8,1 кв.м.; № 32 17,2 кв.м.; № 33 22,5 кв.м.; № 34 12,2 кв.м. Згідно п. 5.1 Договору встановлено загальну вартість об'єкта оренди 1 200,00 гривень. Орендар вносить орендну плату наперед згідно актів виконаних робіт та рахунків у безготівковій формі не пізніше 5 числа кожного місяця (п. 5.2. Договору). Крім цього, відповідно до п. 5.3. Договору орендарем також компенсуються фактичні витрати орендодавця, пов'язані з відшкодуванням витрат за використану електроенергію. 1 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до вищевказаного договору відповідно до якої збільшено площу орендованих приміщень до 105,2 кв.м. та оренду плату до 2 104,00 гривень (а.с.16). Цього ж дня позивач передав відповідачеві вищевказані приміщення, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі (а.с.17). Виконання відповідачем умов договору упродовж серпня 2016 року березня 20107 року підтверджуються актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) (а.с.18-25). Листами на адресу відповідача від 5 та 21 липня 2017 року (а.с.27-30) позивач вимагав від останнього погашення існуючої заборгованості за оренду вищевказаного приміщення в сумі 22 142,52 гривні та, як вказує заявник, відповідач часткового погасив зазначену суму заборгованості 20 грудня 2016 року в сумі 4 208,00 гривень. Станом на дату подання позову за розрахунками позивача заборгованість відповідача становить 16 465,92 гривень. Крім цього, відповідно до проведених позивачем розрахунків (а.с.7-12) відповідачеві нараховано 3% річних за прострочення виконання зобов'язань в сумі 284,00 гривень та 1 443,25 гривні інфляційних втрат. Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України). Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов згадуваного Договору оренди та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та відшкодування витрат по комунальних послугах, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення відповідачем взятих на себе зобовязань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Крім цього, оскільки позов підлягає до задоволення на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved