Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були її батько [PERSON] та мачуха [PERSON] . Відтак, кожному з них належить по Ѕ частки спірного житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належну їй Ѕ частку житлового будинку по [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцями першої черги за законом є чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв у встановленому законом порядку . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на спірний житловий будинок. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом подання у встановлений строк заяви про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Попередньо її представник - адвокат Фльорків О.В подав заяву про слухання справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 1963 року, виданим Підволочиським районним ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №6. 16 травня 1971 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16 травня 1671 року, виданим Черниховецькою сільською радою, актовий запис №12. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 31 травня 1971 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області, жилий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Згідно довідки Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району від № 364 від 09.10.2019 року, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до довідки за №412 від 04 листопада 2019 року виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року значиться як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] та його дружина [PERSON] . Вказаний факт також підтверджується копією погосподарської книги за №8 за 1986-1990 роки, з якої вбачається, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з інформаційної довідки за №597 від 16 грудня 2013 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 16 грудня 2013 року по обліку бюро будинковолодіння за [ADDRESS] рахується за [PERSON] - Ѕ частки, [PERSON] - Ѕ частки. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] та [PERSON] належало по Ѕ частці житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2003 року, виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, актовий запис №5. Після її смерті відкрилася спадщини за законом на належне їй майно, у тому числі на Ѕ частку спірного житлового будинку. Як вбачається з довідки за №1233 від 10 грудня 2013 року, виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, на час смерті [PERSON] проживала у будинковолодіння по [ADDRESS] , разом із нею проживали та були зареєстровані [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син чоловіка. Таким чином, [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину . Відтак, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну їй Ѕ частку спірного будинку. 24 березня 2004 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №262 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку. [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та грошові вклади, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи. Інші спадкоємці до нотконтори не звертались, свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спірного житлового будинку не видавалось. Як вбачається із заповіту від 08 квітня 2003 року, посвідченого секретарем сільської ради Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району [PERSON]. заповів все належне йому майно [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 вересня 2013 року, виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належний йому спірний житловий будинок, з яких: Ѕ частка спірного житлового будинку належна йому як члену колишнього колгоспного двору та Ѕ частка, яку він успадкував після смерті [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] є позивач [PERSON] 26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 26 листопада 2013 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №602/2013р. після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] . Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач частково оформила спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Згідно довідки виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району від № 1233 від 10.12.2013 року встановлено, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживав та був зареєстрований його син [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та у встановленому законом поряду прийняв спадщину, однак права на обов`язку частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, не має. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 13 квітня 2014 року за №1027/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю. З технічного паспорта на житловий будинок серії АЕ №001339 по [ADDRESS] від 16 грудня 2013 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку по [ADDRESS] , становить 49 кв.м., житлова - 35,5 кв.м. Самочинні побудови відсутні. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В силу вимог ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 553 ЦК 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадкових майно, так як продовжував проживати у житловому будинку, обробляти присадибну земельну ділянки. Вказаний факт також підтверджується частковим оформленням ним спадкових прав. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] не відмовлявся від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №262, заведеною Тернопільською районною державною нотаріальної конторою. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй Ѕ частку спірного житлового будинку. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 2004 року відтак, застосуванню підлягають правила ЦК від 2004 року. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які мають право на обов`язкову частку не встановлено. Крім того, [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] , отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved