Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] у грудні 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, куди була командирована під час проходження військової служби у військовій частині № [NUMBER] (№ [NUMBER] ). Період перебування в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 17.11.1986 по 08.12.1986. У 2017 році при оформленні документів на інвалідність виявилося, що в посвідченні учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, яке видане Полтавської обласною державною адміністрацією, її прізвище записане як [PERSON] , тоді як в паспорті громадянина України її прізвище записане як [PERSON] . Крім того, після укладення нею шлюбу, в штабі військової частини № [NUMBER] , в її трудовій книжці було внесено зміну її прізвища і її прізвище було записано як [PERSON] . В подальшому, з 01.07.1995 вона проходила військову службу у військовій частині [NUMBER] у [ADDRESS] . Під час проходження нею військової служби у військовій частині [NUMBER] , командуванням було здійснено запит в Галузевий державний архів Міністерства оборони України. Відповідно до архівної довідки з архіву Міністерства оборони України в списках відкомандированих з військової частини [PERSON] не значиться, а значиться [PERSON] . У зв`язку з викладеним просить встановити факти, що мають юридичне значення. Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги з підстав, викладених у заяві. Представники заінтересованих осіб Полтавська обласна державна адміністрація та Управління соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надіслали листи у якому просили справу слухати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у 1986 році [PERSON] , яка на той час проходила військову службу у військовій частині № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), була командирована до м. Чорнобиль у зону ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] проходила військову службу, про що свідчить військовий квиток, виданий 27.05.1987 (а.с. 24). Відповідно до трудової книжки заявник з 01.06.1970 року працювала у військовій частині № [NUMBER] на посаді, з 07.08.1985 по 27.05.1987 працювала на посаді повара столової військової частини № [NUMBER] (а.с. 5-8). Заявник [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується копією відповідного посвідчення, із безстроковим строком дії, та показами свідків (а.с. 4). Відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 29.12.1998 в історичній довідці в/ч [NUMBER] значиться: «Список особового складу військової частини [NUMBER] , які брали участь у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС 11 сл. [PERSON] (період перебування) з 17.11.1986 по 08.12.1986» (а.с. 33). Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони № 7 від 15.01.1993 [PERSON] за роботу в населеному пункті м. Чорнобиль Чорнобильського району зони відчуження в період з 17.11.1986 по 08.12.1986 виплачена заробітна плата 480 крб. (а.с. 34). Відповідно до експертного висновку № 6031 від 07.10.2019, було встановлено, що захворювання [PERSON] рак щитовидної залози, пов`язане із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 10). Заявник звернувся до заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області щодо видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії А. Однак заінтересованою особою за вих. № 04-26/1440 від 12.12.2019 було надіслано відповідь про відмову у видачі свідоцтва, оскільки у поданих документах на встановлення статусу присутня відмінність у написанні прізвища, а саме в довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України прізвище вказане як « [PERSON] », а у паспорті громадянина України « [PERSON] » (а.с. 11). Крім того, у трудовій книжці заявниці також її прізвище помилково зазначене як « [PERSON] » (а.с. 5-6). Пункт п`ятий частини другої ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.315\~ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№ 01 від 29.04.1986 року, № 02 від 30.04.1986 року, № 16 від 04.05.1986 року, № 52 від 19.05.1986 року та ін.), - цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Судом встановлено, що усі наявні у заявниці документи, які підтверджують її участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, містять помилку у написанні прізвища заявниці, що унеможливлює отримання заявницею посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Належність заявниці трудової книжки також підтверджується самою трудовою книжкою, в якій вказано дошлюбне прізвище власниці як [PERSON] , та свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на шлюбне « [PERSON] ». Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що факти, які просить встановити заявник, є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення майнових прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок їх встановлення, вони не пов`язані з вирішенням спору про право, та встановлення їх іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved