Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті його прабаби [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності колишнього КСП «Україна» с.Хохітва Богуславського району Київської області в середньому розмірі частки (паю) по даному господарству 2,1 умовних кадастрових гектара за рахунок вільних земель запасу на території Розкопанецької сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його прабаба [PERSON] , яка померла [INFO] , працювала в колгоспі КСП "Україна" в с. Хохітва Богуславського району Київської області, а потім пішла на пенсію. 04 грудня 1995 року КСП «Україна» було видано державний акт на право колективної власності на землю. На час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» [PERSON] була членом КСП як пенсіонер, що раніше працював в колгоспі, але її помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат. Відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця [PERSON] перешкоджає йому (позивачу), як спадкоємцю за заповітом після смерті його прабаби [PERSON] оформити в нотаріуса право на спадкове майно. Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним в порядку спадкування право на\~ земельну частку (пай) в розмірі 2,1 умовних кадастрових гектара, який отримували і інші бувші члени КСП «Україна». Оскільки позивач в нотаріальному порядку не може оформити право власності на спадкову земельну ділянку, тому просить вирішити дане питання в судовому порядку.\~ Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач Богуславська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Треті особи: відділ у Богуславському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області,\~ Розкопанецька сільська рада Богуславського району Київської області своїх представників в судове засідання не направили, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнали та просили його задовольнити і розглянути справу без участі їх представників. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті його прабаби [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії [NUMBER] від 02.03.1996 року та копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. від 04.07.1992 року. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи підтверджується факт, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки подав заяву до Богуславської районної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] з 18 березня 1965 року була членом колгоспу «Україна» с. Хохітва Богуславського району Київської області, як пенсіонер, який раніше працював в колгоспі. Даний факт підтверджується копією пенсійного посвідчення № 2488 від 18.03.1965 року, виданого на ім`я [PERSON] . Згідно довідки відділу\~ у Богуславському районі\~ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 03-02/138 від 02 жовтня 2019 року Державний акт на право колективної власності на землю бувшого КСП «Україна» був виданий 25 квітня 1995 року. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки спадкодавець [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» с. Хохітва Богуславського району Київської області, державного акту на право колективної власності на землю станом на 25 квітня 1995 року була членом даного КСП як пенсіонер, то вона мала право на земельний пай, і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП «Україна» вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай).\~\~ Згідно довідки відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області № 03-02/138 від 02 жовтня 2019 року розмір земельної частки (паю), який припадав при розпаюванні на одну особу в КСП «Україна» складає 2,1 умовних кадастрових гектарів та нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) КСП «Україна» станом на 01.01.2019 року, з урахуванням коефіцієнтів індексації, складає 60151 (шість тисяч сто п`ятдесят одна) гривня 64 коп. Крім того, як вбачається з довідки № 03-02/45 від 11.11.2019 року виданої відділом у Богуславському районі ГУ Держгеокадастру в Київській області, відповідно до наявних даних Відділу, а саме Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» та згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) до складу бувшого КСП «Україна» входять землі колективної власності які розташовані на території Розкопанецької сільської ради, Хохітвянської сільської ради та Тептіївської сільської ради. Відтак до позивача в порядку спадкування за заповітом перейшли всі права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , у тому числі право [PERSON] на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» села Хохітва Богуславського району Київської області розміром 2,1 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Оскільки право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Україна» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача и шляхом визнання за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] права на\~ земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Україна» с. Хохітва Богуславського району Київської області, що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю), за рахунок вільних земель\~ на території Розкопанецької сільської ради. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved