Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Посилаючись на те, що [PERSON], як батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, по минуванню часу, а саме з червня 2010 року вони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, його здоров»ям, розвитком, який знаходяться на її індивідуальному утриманні й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у його вихованні. [PERSON] є працезданою особою, має достатні доходи, проте матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконував з червня 2010 року й нині не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з сином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 05 червня 2014 року (а.с.7), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити - позбавити відповідача батьківських прав. Зазначив, що відповідач байдуже ставиться до долі своєї дитини і тому батьківські обов»язки його пригнічують, при цьому позивачка жодних перешкод їх спілкуванню з дитиною не чинить. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проте факт неналежного ним виконання батьківських обов»язків визнав, просив суд не позбавляти його батьківських прав й надати можливість виправити своє ставлення до дитини. При цьому на питання суду він не міг згадати дату народження сина, вказав, що дитину не бачив з чотиримісячного віку; знає, що дитина його не пам»ятає, й на його думку, може не впізнати, оскільки не хотів заважати позивачці, т.я. остання мала іншу сім»ю та чоловіка; про стан здоров»я дитини, де наразі навчається дитина, матеріалі потреби тощо, ці та інші події з життя сина йому не відомі, ними не цікавився з 2010 року. На засідання комісії органу опіки та піклування не прийшов, оскільне не мав часу у зв"язку із зайнятістю. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І., діюча на підставі довіреності № 101-5925/01 від 14.08.2014 року (а.с.35), підтримала висновок № 101-7466 від 01 жовтня 2014 року органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина. Вказала, що на засідання комісії відповідач чотири рази викликався, проте не з"явився, рішення приймалось за його відсутності. В судовому засіданні прокурор надав свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина. Вислухавши пояснення строрін, третьої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновків третьої особи та прокурора про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] (а.с.10), є сином сторін, які перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. З червня 2010 року сторони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, його здоров»ям, розвитком, який знаходяться на індивідуальному утриманні позивачки, й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у його вихованні. Малолітній [PERSON] проживає за місцем проживання позивачки за адресою: [ADDRESS]; має позитивний стан здоров»я. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2011 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, й до повноліття дитини, починаючи з 28.09.2010 року. Проте, вказане рішення відповідачем не виконується, й станом на 01.05.2014 року заборгованість по аліментам становить 39 850 грн. 78 коп. (а.с.15). Поважні причини невиконання відповідачем обов»язку сплати аліментів судом не встановлено. Відповідач є працезданою особою, працевлаштований, наразі він створив нову сім»ю, окрім сина [PERSON], має ще одну малолітню дитину - дворічну дочку, яка проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач з сином не спілкується, матеріально не допомагає, станом його здоров»я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо з 2010 року, тобто з чотиримісчного віку дитини, що визнається відповідачем. Дитина повністю знаходяться на утриманні матері, відповідач впродовж чотирьох років байдуже ставиться до долі сина. Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації надала до суду Висновок № 101-7466 від 01 жовтня 2014 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.33-34). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складений вказаною службою від 29 липня 2014 року (а.с.35), дитина проживає з позивачкою в двокімнатій квартирі з усіма побутовими зручностями; стосунки в сім»ї добрі та дружні. Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов»язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Та як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов»язків щодо свого сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й приймаючи до уваги те, що відповідач впродовж чотирьох років свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved