Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.09.1994 року. У будинку зареєстровані відповідачі, але вони фактично не проживають з 1996 року. Їх місце мешкання позивачеві не відомо. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє позивача можливості вільно володіти і користуватися належним їй житловим приміщенням. Просить суд справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, визнати відповідачів такими, що втратили право користування у належному їй житловому будинку та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила суд провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надійшла його заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла її заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла її заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач - представник Старобільської міської ради Луганської області в особі голови не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії договору купівлі -продажу від 24.09.1994 року, технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , його власником є позивач. Згідно довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області від 11.09.2019 року за № 2023 у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов від 12.09.2019, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - за вищевказаною адресою зареєстровані але не проживають. Факт реєстрації відповідачів за адресою: будинок [ADDRESS] , підтверджується довідками управління ДМС України в Луганській області. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись з будинку відповідачі перешкоджають позивачеві володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому будинком, порушують вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки реєстрація (прописка) відповідача у належному позивачеві будинку позбавляє його права користуватися ним, а також змушує нести зайві затрати по сплаті платежів по утриманню будинку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, тому, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов, відповідачі не проживають у вказаному у позові будинку з 1996 року крім того, у наданих на адресу суду письмових заявах не заперечують проти визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку -законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved