Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати таким. що не підлягає виконанню виконавчий напис №8209 від 12.07.2017 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О на кредитному договорі б/н від 16.05.2013 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк". Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 54889073 від 13.10.2017 Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №8209, вчиненого 12.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. Вважає що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки подані банком документи нотаріусу не підтверджували безспірність заборгованості, оскільки кредитний договір банком із ним не укладався, а була видана лише картка, а умови користування карткою не є кредитним договором. Також, до виконавчого напису включено, окрім заборгованості, розмір пені, комісії та штрафу. Вказує, що нотаріусом було порушено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004, а саме: вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Проте, банком не було направлено на його адресу письмової вимоги про усунення порушень, що не було перевірено нотаріусом при вчиненні виконавчого напису. Крім цього позивач вважає, що з дня виникнення у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» права вимоги до нього минуло більше трьох років. Ухвалою від 27 грудня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 09 год 00 хв 23 січня 2020 року. 23 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 09 год 00 хв 05 лютого 2020 року. 05 лютого 2020 року в зв`язку з зайнятістю судді в іншому кримінальному провадженні судове засідання призначено на 09 год 00 хв 21 лютого 2020 року. Оскільки сторони до суду не з`являються, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 8209 про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором б/н від 16.05.2013 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у сумі 22 099 грн. 18 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 297 грн. 11 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 16 373 грн. 54 коп.; заборгованості з пені та комісії - 3 900 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 1 028 грн. 53 коп., а також витрати, за вчиненням виконавчого напису, що у сумі 1 800,00 грн. Стягнення здійснюється за період з 16.05.2013 по 31.03.2017. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Павлюченко М.А. від 13 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54889073 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 23 899 грн. 18 коп. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, що врегульовано підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 . Відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, що встановлено постановою Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017. В відзиві на позов представник відповідача Крилова Л.О. надала суду письмову вимогу (без зазначення дати) про усунення порушень за кредитним договором б/н від 15.05.2013, за якою [PERSON] пропонувалося у п`ятиденний строк з дати відправлення письмової вимоги сплатити суму боргу за кредитним договором, яка станом на 31.03.2017 становить 22 099 грн. 518 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 297 грн. 11 коп.; заборгованості за відсотками - 16 373 грн. 54 коп.; заборгованості з пені та комісії - 3 900 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 1 028 грн. 53 коп.; список згрупованих поштових відправлень; опис вкладення в цінний лист. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до підпункту 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань. Судом встановлено наявність в матеріалах виконавчого напису доказу направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень. Проте, докази отримання позивачем вказаної вимоги відсутні. Відповідачем не надано жодних підтверджень отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Разом з тим, у вимозі про усунення порушень період заборгованості не зазначено, вказана лише сума заборгованості за договором станом на 31.03.2017 року, тоді як у виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості проводиться за період з 16.05.2013 по 31.03.2017. Крім цього Банк не надав кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За умовами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що врегульовано положеннями ст.1054 ЦК України. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису до нього включено, окрім заборгованості, також розмір пені, комісії та штрафу. Відповідно до п. 6.2 глави 16 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Отже, суд вважає, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми пені, відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові №569/8884/17 від 14.08.2019 вказав, що для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Отже з урахуванням того, що пеня та відсотки нараховані кредитором не узгоджуються з умовами договору приєднання, за яким був наданий кредит, безспірність вимоги в частині розміру заборгованості є сумнівною. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved