Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку служби у справах дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, Красноградської райдержадміністрації перебувають діти [PERSON] та [PERSON]. Мати дітей - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків, залишаючи дітей напризволяще. Веде аморальний спосіб життя, систематично вживає спиртні напої. Джерелом її існування є тимчасові заробітки. Батько - [PERSON] від народження дітей з ними не проживав і ніколи не цікавився їх життям, його місце проживання на даний час не відоме. Обов'язки по вихованню дітей взяла не себе бабуся [PERSON], від якої і надійшла заява про позбавлення батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], та [PERSON] по відношенню до доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], щодо доньок, встановити опіку над дітьми та призначити опікуном [PERSON], та також стягнути аліменти на утримання доньок. Представник позивача, що діє на підставі довіреності Кічка Р.С. подану заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомленна в законному порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення матері або батька батьківських прав, зокрема в разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року - держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Outcome: approved