Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Із позову вбачається, що позивач з відповідачем по справі одружилися 17.09.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В останній час між сторонами виникають сварки, внаслідок того, що кожний із нас має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. У зв'язку з чим, сторони припинили між собою шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, стали проживати окремо. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити. З грудня 2014 року сторони проживають окремо. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вона категорично наполягає на розірванні шлюбу. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він бажає зберегти родину, у них є син, вихованням якого він бажає займатися. Просив надати йому строк для примирення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладання шлюбу сторони одружилися 17.09.2005 року та зареєстрували свій шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 867. (а.с. 11) Згідно копії свідоцтва про народження у сторін є син [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). Ухвалою Краматорського міського суду від 13.02.2015 року сторонам був наданий строк для примирення строком до 13.03.2015 року. (а.с. 28) Після спливу строку для примирення позивачка категорично наполягає на задоволенні своїх позовних вимогах. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Сторони не здійснювали дій щодо збереження родинних стосунків, позивач не має наміру зберегти сім'ю та категорично наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату, позивачка категорично наполягає на позовних вимогах. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved