Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року шлюб між сторонами розірваний. На початку вересня 2013 року відповідач пішов з сім'ї, засобів зв'язку не залишив, номера телефонів змінив. Мати відповідача, [PERSON], тривалий час проживає у Сполучених Штатах Америки (далі США), отримала громадянство цієї країни. Влітку 2015 року бабуся прислала запрошення приїхати в гості відповідачу та донці. Бабуся зробила дитині документи, по яких вона може в будь-який час приїхати до неї в гості - посвідку на проживання в США. Позивач надала дозвіл на виїзд дитині, і відповідач з їхньою донькою їздили до бабусі. З листопада 2015 року, коли відповідач з донькою повернулися в Україну, відповідач перестав спілкуватися з дитиною. У червні 2016 року позивач вже зверталася до суду з аналогічним позовом, отримала рішення суду та дитина їздила до бабуся в США. В цьому році, як і в попередньому, засобів зв'язку з відповідачем у неї не має. Мати відповідача телефонувала [PERSON] з проханням надати дозвіл, але на її прохання він під різними приводами не бажає йти до нотаріуса та надати дозвіл. Небажання відповідача надавати їй дозвіл пов'язане з тим, що [PERSON] отримав кредити приблизно в шести банків України, не повертає їх та переховується від представників банку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити та наголосила, що нею вже придбані авіаквитки на ім'я дитини на 30.06.2017 року з України до США, та на 20.08.2017 року з США до України, копії яких з її боку надані суду. Відповідач сам перебуває на теперішній час в США, проте з невідомих причин всіляко ухиляється від явки до суду та невмотивовано через представника заперечує проти позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Представник відповідача адвокат Устименко І.А. надав письмові заперечення проти позову, в судове засідання не з'явився, поважних причин неявки в судове засідання суду не довів. Зміст заперечень зводиться до того, що відповідачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою, він не обізнаний в чиєму супроводі, в яку державу та в який період планується виїзд дитини. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2002 року (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 29.10.2002 року). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 19.11.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року по справі № 645/8923/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої дільницею № 52 КП "Жилкомсервіс" за № 926 від 24.03.2017 року за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON](чоловік), [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка). Позивач наголосила, що відповідач пішов із сім'ї у вересні 2013 року, а спілкуватись з дитиною перестав з листопада 2015 року, його місцезнаходження їй не відомо. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом встановлено, що позивач бажає направити дитиною [PERSON], [INFO], до її рідної бабусі, яка постійно мешкає в США, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітньої доньки, позивач це зробити не може. Відповідно до посилань позивача місцезнаходження батька дитини на цей час не відоме. Позивач у червні 2016 року вже зверталася до суду з аналогічним позовом, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України із перетинанням державного кордону України до США неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька [PERSON], на період з 20.10.2016 року по 11.11.2016 року, в супроводі інших осіб, уповноважених її матір'ю [PERSON] та як встановлено у судовому засіданні на підставі вказаного рішення дитина реалізувала право на відвідування США. Крім того, з закордонного паспорту неповнолітньої [PERSON], [INFO], вбачається, що США вона відвідувала також і в 2015 році. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З врахуванням наведеного, суд вважає, що надання дозволу на чергове перетинання державного кордону України для здійснення поїздки до США неповнолітньої [PERSON], [INFO], де мешкає бабуся дитини, без згоди та супроводу її батька [PERSON] на період з 30.06.2017 року по 20.08.2017 року в супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини, не суперечить інтересам неповнолітньої та не впливає на обсяг прав її батьків. Згідно квитанції № 0.0.733203398.1 від 24.03.2017 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved