Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (надалі - відповідач) 16.08.2007р. уклали кредитний договір №DN81AR03110023 (надалі - договір). Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 185866,00 грн. на термін до 15.08.2014р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №DN81AR03110023. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 21.01.2009р. ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 26.05.2009р. позовну заяву було задоволено та стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 121823,52 грн. нараховану станом на 29.12.2008р. Відповідно до ст.26 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов?язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином. А не в силу вже прийнятого рішення суду. Таким чином, винесення Жашківським районним судом Черкаської області рішення від 26.05.2009р. не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочена сума заборгованість становить 149360,84 грн. Оскільки, з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Жашківського районного суду Черкаської області від 26.05.2009р., тобто за період з 16.08.2007р. по 29.12.2008р., то за період після подання позовної заяви від 21.01.2009р., з 22.01.2009р. по 01.06.2020р. відповідач має заборгованість у розмірі 327704,03 грн., яка складається з наступного: -280543,61 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; -47160,42 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за період з 22.01.2009р. по 01.06.2020р. у розмірі 327704,03 грн. за кредитним договором №DN81AR03110023 від 16.08.2007р., яка складається з наступного: -280543,61 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції, -47160,42 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а також судові витрати у розмірі 4915,56 грн., та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача [PERSON] до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Тільний Я.В. у судове засідання не з`явився. До позовної заяви додав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження та за відсутності позивача, а також підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою з повідомленням «Укрпошти» та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Ч.2 ст.275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ч.1 ст.120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Таким чином суд приходить додійшов висновку про відсутність поважних причин неявки у судове засідання відповідача, а тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями п.п.3,4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, а відповідач не подав відзив, суд, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.08.2007р. укладено кредитний договір №DN81AR03110023, що підтверджується копією вказаного договору. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №DN81AR03110023. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв?язку з цим ЗАТ КБ «Приватбанк» до Жашківського районного суду Черкаської області 21.01.2009р. було подано позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача, яку рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 26.05.2009р. було задоволено та стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 121823,52 грн. нараховану станом на 29.12.2008р. Відповідно до ст.26 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов?язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду. Однак зобов?язання згідно вищевказаних договору та рішення суду відповідачем належним чином не виконані. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом зазначеної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється у національній валюті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Цей показник характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Згідно з наданим банком розрахунком, прострочена сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором за періоди: з 22/01/2009 до 21/07/2009 - 118 190,17 грн. з 14/08/2009 до 21/07/2010 - 124 979,39 грн. з 13/08/2010 до 21/08/2010 - 131 495,72 грн. з 10/09/2010 до 21/07/2011 - 131 331,72 грн. з 15/08/2011 до 23/07/2012 - 137 587,17 грн. з 15/08/2012 до 23/07/2013 - 143 593,22 грн. з 15/08/2013 до 15/08/2013 - 144 180,47 грн. з 16/08/2013 до 01/06/2020 - 149 360,84 грн. складає 149 360,84 грн. На підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 26.05.2009р. із [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, тобто за період з 16.08.2007р. по 29.12.2008р., З вказаного вище розрахунку вбачається, що за період після подання вищевказаної позовної заяви від 21.01.2009р., заборгованість за кредитним договором з 22.01.2009р. по 01.06.2020р. [PERSON] становить 327704,03 грн., яка складається з наступного: -індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання в сумі 280543,61 грн., який розраховувався за формулою - ІІС:(ІІ1: 100) х (ІІ2 : 100 ) х (ІІ3 :100 ) х ... (ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, …. ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення; -3 % річних від простроченої суми у розмірі 47160,42 грн., які розраховувалися за формулою - Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені представником позивачки. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. З урахуванням того, що відповідач відзив на позовну заяву та будь-які заперечення чи пояснення до суду не подавав і на неодноразові виклики у судові засідання не з?явився, суд погоджується із запропонованим позивачем у позовній заяві розрахунком та вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором з 22.01.2009р. по 01.06.2020р. в сумі 327704,03 грн., яка складається з боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 280543,61 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 47160,42 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази та врахувавши норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 4915 грн. 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ZZ420B10Y2 від 10.07.2020р. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 4915 грн. 56 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved