Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та після уточнення своїх позовних вимог просить суд: визнати недійсним пункт 9.3 договору іпотеки від 08 січня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний Банк «Надра» та [PERSON] та встановити строк дії іпотечного договору до 05.01.2015 року; визнати припиненим договір іпотеки від 08 січня 2008 року в зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору; скасувати державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування своєї позиції зазначає: 08 січня 2008 року між Позивачем - Позичальником, [PERSON] , та Відповідачем - Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «НАДРА» укладено Договір кредитної лінії № 1/МК/2008-840. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. 08 січня 2008 року була укладена Додаткова угода № 1 до Договору з графіком погашення заборгованості. Для забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем та Відповідачем ПАТ КБ «Надра», в особі відділення № 16 філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ було укладено 08 січня 2008 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці 600 кв .м , який складається в цілому з: житлового будинку з 1/2 кам. бут. та 1/2 кам. череп., житловою площею 65,4 кв. м, загальною площею 159,7 кв. м літ. А, убиральні яч. бет. літ. В, гаражу з 1/2 силік. кам. та 1/2 кам. бут. літ. Г, споруд № 1-7, І, ІІ, належний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Чухрай Т . Ю . приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 11.08.2006 року за реєстром № 3631, зареєстрованого КП «Білгород-Дністровське БТІ»18.09.2006 року, реєстраційний номер: [NUMBER] , номер запису: 6045 в книзі: 236. Позивач вважає, що договір іпотеки є припиненим в зв`язку з тим, що Договір іпотеки повинен містити істотну умову, таку як строк дії та в обґрунтування своєї позиції просить визнати недійсним пункт Договору, який не містить чіткого формулювання щодо строку його дії. У відзиві Відповідач заперечує щодо задоволення первісних вимог Позивача без урахування уточнення позовних вимог, які були надані до суду 29.10.2018 року. Жодного відзиву стосовно уточнених позовних вимог Відповідач не надав. Ухвалою суду від 01.10.2018 року провадження у справі було відкрито, визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутності, вимоги позивача не визнає в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 січня 2008 року між Позивачем - Позичальником, [PERSON] , та Відповідачем - Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «НАДРА»(надалі за текстом - Банк) укладено Договір кредитної лінії № 1/МК/2008-840 (надалі - Договір), що підтверджується копією цього Договору та не заперечується Відповідачем. Необхідно зазначити, що у Договорі зазначено термін, а саме з 08.01.2008 року по 05.01.2015 року. 08 січня 2008 року була укладена Додаткова угода № 1 до Договору з графіком погашення заборгованості із терміном користування Траншем, аналогічним з Договором, що підтверджується копією цієї Додаткової угоди та не заперечується Відповідачем. Для забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем та Відповідачем ПАТ КБ «Надра», в особі відділення № 16 філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ було укладено 08 січня 2008 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, що підтверджується копією Договору іпотеки та не заперечується Відповідачем. Оскільки основний кредитний договір встановлює термін користування траншем до 05.01.2015 року та містить відсил на додаткові договори, в яких буде прописуватись сума кредиту та термін його повернення, то згідно Додаткової угоди № 1 від 08.01.2008 року кінцевий строк повернення є 05.01.2015 рік, дата є тотожною з основним договором кредитної лінії № 1/мк/2008-840. Сама по собі умова договору про дію іпотеки до повного виконання позичальником зобов`язань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії іпотеки, оскільки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Так як термін дії зобов`язання було визначено до дати 05.01.2015 р., то на думку суду, строк дії іпотечного договору повинен бути встановлений так само, до 05.01.2015 р. Норма статті 252 ЦК України є імперативною по відношенню до положень договору іпотеки. Згідно визначенню термінів в договорі іпотеки - «зобов`язання» - це зобов`язання Іпотекодавця повернути Іпотекодержателю кредит в розмірі 80000 доларів США у встановлений в Договорі строк, а саме до 05.01.2015 року. Згідно ст. 2 Закону України «Про іпотеку» законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Отже, іпотека як один із видів застави, регулюється, зокрема, ЦК України, Законом України «Про іпотеку», норми якого є спеціальними по відношенню до норм, встановлених ЦК України. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом ( ч.1 ст. 598 ЦК України). 08.01.2008 року між позивачем та відповідачем, приватним нотаріусом Чухрай Т.Ю. за № 42 посвідчено іпотечний договір, в якому встановлена дата повернення позики 05.01.2015 року. Згідно п.2 ст.18 Закону України "Про іпотеку" строк і порядок виконання основного зобов`язання є істотною умовою іпотечного договору. Відповідно до ст.252 ЦК України термін виконання, в даному випадку зобов`язання, визначається календарною датою. Відповідно до частин першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252, частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок ( постанова ВСУ від 02.09. 2015 року по справі № 6-438цс15). Згідно ст. 530 ЦК України вказано, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Встановлено, що якщо такі дії не є вчиненими у терміни вказані в договорах, то Банк мав би вчасно, до закінчення термінів вказаних у цих договорах продовжити ці терміни з точно визначеною календарною датою. При цьому Відповідач таких змін до вищезгаданого іпотечного договору до закінчення терміну його дії не вніс. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 1 відповідного закону визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори й інші правочини. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з тлумачним словником сполучник «або» вживається на означення того, що з ряду перелічуваних предметів (явищ тощо) можливий тільки один. Тобто вже при визначенні законодавцем порядку виникнення та застосування іпотеки (ст. 3 закону) поряд із її похідним характером від основного зобов`язання (пов`язаності з ним) закладається альтернативність її дійсності: як до припинення основного зобов`язання, так і до закінчення строку дії іпотечного договору. У ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору іпотеки визначено у ст. 18 Закону України «Про іпотеку», перелік яких є вичерпним. Серед визначених наведеною нормою істотних умов договору відсутній імперативний припис щодо обов`язкового визначення сторонами строку дії іпотечного договору. Із аналізу цих норм випливає, що законодавством не встановлено обов`язку сторін погоджувати строк (термін) дії відповідного договору. При цьому у ч. 2 ст. 6 Цивільного кодексу України зазначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, не врегульовані цими актами. Більш того, Цивільний кодекс України на перше місце серед регуляторів цивільних відносин узагалі та відносин, що складаються при виконанні зобов`язання, зокрема, поставив саме договір. Указана альтернативність за відсутності закріплення в нормах закону конкретних випадків або ж обмежень, пов`язаних із цим, дає підстави стверджувати, що Закон України «Про іпотеку» надає відповідне право на встановлення строку дії іпотечного договору на розсуд його сторін, обмежуючись установленням у ч. 1 ст. 17 Закону відповідних наслідків. Наявність домовленості сторін про строк дії іпотечного договору впливає на підстави припинення іпотеки, оскільки ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено альтернативний період дійсності іпотеки - або до виконання основного зобов`язання, або до закінчення строку дії іпотечного договору. Аналогічні підстави закріплено в ч. 1 ст. 17 названого закону. Особливістю застосування такої підстави припинення іпотеки, як закінчення строку дії іпотечного договору, є наявність у договорі строку його дії, адже неможливе закінчення строку, який не встановлений. Таким чином, визначена в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підстава припинення іпотеки - «закінчення строку дії договору» не має універсального характеру, а лише застосовується до договорів, які містять погоджений у порядку ст. 251, 252 Цивільного кодексу України строк дії. В межах строку дії іпотечного договору існує суб`єктивне право іпотекодержателя та суб`єктивний обов`язок іпотекодавця, після закінчення якого вони припиняються. Тобто із завершенням цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором іпотеки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права за договором іпотеки (шляхом подання позову), іпотекодержатель вчиняти не може. Відсутність погодженого сторонами строку дії іпотечного договору свідчить про безстроковість його дії та виключає її припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», однак із заявленою Позивачем вимогою про недійсність пункту Договору про становлення його строку дії, дає підстави визнати цей пункт недійсним та встановити строк дії Іпотечного Договору. Наведена позиція підтверджується висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі №6-153цс14, згідно з яким у разі не встановлення сторонами дати, до якої діє договір іпотеки, він є таким, що укладений безстроково, а відтак, іпотека може бути припинена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» не інакше, як із припиненням основного зобов`язання. У разі встановлення строку дії Іпотечного договору то такий Договір може бути припиненим за закінченням строку його дії. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Системний аналіз положень статей 3, 17 та 49 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що припинення іпотеки у зв`язку з застосуванням цього Закону є правом суду, рішення якого повинно прийматись з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому слід ураховувати строк договору, розмір заборгованості, а також встановлені у справі обставини, а саме: чи продовжується дія кредитного договору після звернення стягнення на предмет іпотеки; чи звернуто на всю суму заборгованості за кредитом стягнення; які наслідки збереження або припинення іпотеки з огляду на інтереси обох сторін договору кредиту та договору іпотеки; підстави відмови іпотекодержателя від отримання предмета іпотеки; та чи діють сторони добросовісно тощо. Оскільки за положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони в договорі мають діяти добросовісно, і банк відповідно до договору обрав спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, то боржник має право очікувати погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки. Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо припинення іпотеки, оскільки відмова банку від погашення заборгованості за рахунок отримання іпотеки на підставі рішення 2-1118/11 від 22.05.2012 року порушує принцип рівності прав та обов`язків кредитора і боржника та штучно призводить до збільшення заборгованості за кредитом та перебування іпотечного майна під обтяженням. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2014 року у справі №6-4358св14. Відповідно до абзацу 4 п.4 Постанови Пленуму ВСС України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним, тощо). Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, то суд звертає увагу, що відповідач подав зазначену заяву саме з приводу заявлених позовних вимог щодо визнання недійсними договорів кредитної лінії та Додаткової угоди, договору іпотеки, які були викладені в першій редакції поданого позивачем позову. Після уточнення 29.10.2018 року своїх позовних вимог позивачем вказані вимоги було виключено із позовної заяви. Застосування строків позовної давності з приводу уточнених позовних вимог позивача відповідачем не заявлялося. На підставі викладеного,

Outcome: approved