Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 02 квітня 2020 року було розірвано. В період шлюбу у них народилося двоє дітей - синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Вона проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Марганецького міського суду від 03 липня 2017 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дітей, що підтверджується рішенням суду та виконавчим листом. З листопада 2019 року, після досягнення сином [PERSON] повноліття, з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття сина. Просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] на її, [PERSON] користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 28 липня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник позивача - адвокат Шаповалов О.Г. надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, з підстав викладених у позовній заяві, на їх задоволенні у повному обсязі наполягають. Відповідач надав суд заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає, проти їх задоволення не заперечує. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 07 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 117, який в подальшому було розірвано. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER] , виданого 16 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 392. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року по цивільній справі № 180/833/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у єдиній частці в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині, починаючи стягнення з 29.05.2017 року і до повноліття дітей. Вказане рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Копією виконавчого листа, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 19.07.2017 року на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року по цивільній справі № 180/833/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у загальному розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині, починаючи стягнення з 29.05.2017 року і до повноліття дітей. Неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою, що не заперечується відповідачем. У зв`язку з досягненням старшим сином сторін - [PERSON] повноліття, відбулася зміна розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, з 1/3 на 1/6 частину з усіх видів доходів відповідача. Даний фак підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Мамедової Ю.О. від 28.02.2020 року відповідно до якої, у зв`язку з досягненням однієї із дітей повноліття, остання просить внести зміни до постанови про стягнення аліментів з [PERSON] в частині частки відрахування, а саме: зменшити 1/3 частку стягнення до 1/6 частини. В іншій частині постанову залишити без змін. У подальшому стягнення аліментів проводити з урахуванням вказаних змін. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України ,при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частин 1, 2, 3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У судовому засіданні встановлено, що рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей були стягнуті аліменти у єдиній частці (в розмірі 1/3 частини) від заробітку доходу батька дітей, яка стягувалася до досягнення старшим сином - [PERSON] , [INFO] , повноліття. Після досягнення повноліття старшою дитиною, аліменти на утримання молодшого сина - [PERSON] , [INFO] , стягуються з відповідача на користь позивача за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Суд вважає, що позивач правомірно звернулася до суду з цим позовом про збільшення розміру аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини на утримання молодшого сина - [PERSON] , у відповідності з положеннями частин 3 та 5 ст. 183 СК України. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що у зв`язку з досягненням старшим сином сторін повноліття та припиненням стягнення аліментів на його утримання, змінився матеріальний стан відповідача, оскільки розмір аліментів що стягуються з нього зменшився. На думку суду відповідач, який є працездатним, працює, щомісячно отримує заробітну плату, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини своїх доходів до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів те, що відповідач інших утриманців не має, проти задоволення позову не заперечує, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] може бути збільшений з 1/6 частини до 1/4 частини доходів платника аліментів, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Разом із цим, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів повинно відбутись з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, та враховуючи, що позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved