Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.08.2018 року звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталії Валеріївни, просив визнати незаконною постанову про відмову приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталії Валеріївни у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2018 року щодо прийняття у депозит грошових сум від [PERSON] та зобов`язати приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталію Валеріївну прийняти від [PERSON] грошові кошти в сумі 137 000 гривень 00 коп. Ухвалою суду від 06.08.2018 року позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки. 22.08.2018 року позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки, та ухвалою суду від 29.12.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (мешканкою м. Севастополя), від імені якої діяла її мати - [PERSON] , укладені та посвідчені відповідачем у справі - приватним нотаріусом Шокола Наталією Валеріївною договори: - договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0340 кадастровий номер 5910136300:07:009:0042, відповідно до якого грошові кошти у розмірі 39368,00 гривень покупець сплатив продавцю до укладення договору; грошові кошти в розмірі 236000,00 гривень покупець зобов`язувався сплатити продавцю (або її законному представнику) в строк до 1 червня 2014 року включно; - договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0340 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , кадастровий номер 5910136300:07:009:0042, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно якого грошові кошти в розмірі 6360,00 гривень покупець сплатив продавцю д(або її законному представнику) до укладення договору. Грошові кошти в розмірі 72000,00 гривень покупець зобов`язувався сплатити продавцю (або її законному представнику) в строк до 1 червня 2014 року включно. - договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0331 га, кадастровий номер 5910136300:07:009:0029, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно якого грошові кошти в розмірі 4288,00 гривень покупець сплатив продавцю (або її законному представнику) до укладення договору. Грошові кошти в розмірі 72000,00 гривень покупець зобов`язувався сплатити продавцю (або її законному представнику) в строк до 1 червня 2014 року включно. Умовами укладених договорів купівлі-продажу передбачено, що право власності на житловий будинок і земельні ділянки у покупця виникає з моменту повного розрахунку та підписання заяви про повний розрахунок засвідченої нотаріально, яка буде надана продавцем або її законним представником покупцю та державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При укладенні договорів покупцем були сплачені кошти у розмірі 50 016 грн., отже, залишається не сплаченою за договорами купівлі-продажу сума 137 000 грн, яка в свою чергу також була підтверджена представниками [PERSON] в двох офіційних документах, наданих останніми до судів, а саме: до Ковпаківського районного суду м. Суми - позовної заяви від 25.05.2017, та до Зарічного районного суду м. Суми - заперечення на позовну заяву від 5.072017 року. Маючи ці кошти, позивач не може здійснити повний розрахунок з продавцем [PERSON] , оскільки вона постійно мешкає на тимчасово окупованій території (м . Севастополь, Крим), у м. Суми відсутній її повноважний представник. Продавець протягом всього часу ухилялась від отримання коштів за укладеними договорами, вона не зацікавлена в доведенні до завершення укладених договорів купівлі-продажу, оскільки у неї з`явились інші покупці на ці об`єкти (відповідно до пояснень представника [PERSON] - адвоката Шарикіна Ю.В., наданих ним в Апеляційному суді Сумської області по справі № 591/2521/17). Позивач неодноразово звертався до приватних нотаріусів м. Суми, та в Державні нотаріальні контори, які здійснюють свою діяльність в межах м. Суми, з проханням прийняти кошти на депозит. Проте, у прийнятті коштів було відмовлено, та запропоновано звернутися до нотаріуса, який здійснював посвідчення договору. Після чого позивач звернувся до приватного нотаріуса Шоколи Н.В., яка посвідчувала спірні договори купівлі-продажу. З відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що внесення коштів на депозит необхідно здійснювати за місцем проживання кредитора, тобто у м. Севастополі АР Крим. Позивач звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельні ділянки, які були об`єктами договору купівлі-продажу, про зобов`язання [PERSON] прийняти від нього остаточний розрахунок за укладеними договорами. [PERSON] в свою чергу зверталася до суду із зустрічним позовом про розірвання укладених договорів внаслідок прострочення їх виконання з вини боржника. Рішенням Зарічного районного суду 12 грудня 2017 року у задоволенні первісних вимог відмовлено, зустрічні вимоги [PERSON] задоволено. Постановою Апеляційного Суду Сумської області від 29 березня 2018 року скасовано рішення Зарічного районного суду від 12 грудня 2017 року, відмовлено [PERSON] у задоволенні зустрічного позову, задоволені вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. У задоволенні вимоги про зобов`язання [PERSON] прийняти від позивача остаточний розрахунок відмовлено у зв`язку з відсутністю такого способу захисту. Що стосується вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, то апеляційний суд виходив з того, що несплачена залишкова сума за продаж будинку на час ухвалення рішення становить 137 000 грн. На даний час зазначені кошти не сплачені, хоча вони є в наявності, що було підтверджено у судовому засіданні, позивач вживав всі можливі заходи та спроби до виплати зазначених коштів стороні продавця, але безрезультатно, тобто у нього не було ухилення від виконання зобов`язань за договорами купівлі-продажу як житлового будинку, так і земельних ділянок. Зокрема, судом встановлено, що повний розрахунок за спірними договорами не відбувся не з вини позивача, оскільки між ним і продавцем була домовленість про сплату коштів після продажу належної позивачу квартири, розташованої по [ADDRESS] , у якій за проханням [PERSON] та її матері проживали їх родичі, що у грудні 2016 року родина [PERSON] відмовилась від даної квартири та повідомили про необхідність її продажу, що було і зроблено позивачем 19.01.2017 року; що [PERSON] має постійне місце проживання у м. Севастополі, Крим і за період з березня 2014 року і по 24 квітня 2017 року вона жодного разу не приїздила у Суми, оскільки постійно перебувала на тимчасово окупованій території АР Крим, і тому у позивача існували труднощі з проведенням остаточного розрахунку саме з нею, вона не здійснювала жодних дій для отримання належних їй грошових коштів та не заявляла вимоги про їх отримання, після 10 березня 2016 року, коли сплив строк дії довіреності, виданої [PERSON] [PERSON] , на материковій частині країни не було її представника, який би мав право на отримання коштів за договорами. Крім того, згідно відповіді нотаріуса Шоколи Н.В. від 17.02.2018р. питання про внесення грошових коштів на депозитний рахунок нотаріуса на виконання умов договорів купівлі-продажу, буде вирішено після завершення розгляду справи апеляційним судом. Але після прийняття постанови судом апеляційної інстанції, грошові кошти приватним нотаріусом Шоколою Н.В. так і не були прийняті на депозит. 19 березня 2018 року Шокола Н.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - прийняття у депозит грошових коштів. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відмовляючи [PERSON] в прийнятті у депозит грошових коштів у сумі 137 000 грн., нотаріус виходила з того, що виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора, а оскільки [PERSON] зареєстрована та проживає у м. Севастополі, то прийняття коштів має проводитись за місцем її проживання. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус керувалась п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Всупереч ст. 532 ЦК України при посвідченні договорів купівлі-продажу нотаріусом Шоколою Н.В. не встановлено місце виконання зобов`язання. Так, згідно ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом Шокола Н.В. запропоновано вносити грошові кошти за місцем проживання кредитора, у м. Севастополі, тобто на території, яка відповідно до ст.2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» має статус тимчасово окупованої. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів, референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина (ч. 21 ст. 4 Закону). Нотаріус Шокола Н.В. помилково вважає, що внесення коштів на депозит повинне відбуватись за місцем проживання кредитора, оскільки виконується грошове зобов`язання. В той же час у спірних правовідносинах має місце виконання не грошового зобов`язання, а виконання умов договору купівлі продажу об`єктів нерухомості. З огляду на викладене, оскільки наразі йде мова про внесення грошових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, то таке зобов`язання має виконуватись за місцезнаходженням цього майна, тобто у м. Суми. Відповідно до п.1.2 Глави 21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття нотаріусом грошових сум і цінний паперів проводиться за місцем виконання зобов`язання, тобто у м. Суми. Згідно ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Просив визнати незаконною постанову про відмову приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталії Валеріївни у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2018 року щодо прийняття у депозит грошових сум від [PERSON] та зобов`язати її прийняти від [PERSON] грошові кошти в сумі 137 000 грн. на виконання зобов`язань за вказаними договорами купівлі-продажу. Судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою учасників справи, а також за клопотанням представника третьої особи для надання часу ознайомитися з позовними вимогами та подати свої пояснення. 20.06.2019 року надійшли письмові пояснення від представника третьої особи [PERSON] адвоката Шарикіна Ю.В., з яких вбачається, що третя особа проти задоволення позову заперечує з підстав його необґрунтованості. Вважає, що позивач є недобросовісним боржником, прострочення виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу будинку виникло також і з його вини. При цьому послався на обставини, встановлені постановою Апеляційного суду Сумської області від 29.03.2018 року, що набрала законної сили. Крім того, вважав, що нотаріусом обгрунтовано відмовлено у прийнятті коштів у депозит, оскільки грошове зобов`язання повинно у даному випадку виконуватися за місце проживання кредитора [PERSON] Вважав також суму 137 000 грн., що підлягала внесенню у депозит, необґрунтованою та зазначав, що строк виконання зобов`язання сплив. В судовому засіданні позивач підтримав повністю, просить суд позов задовольнити, врахувати всі його доводи, викладені в позовній заяві та докази, що долучені до матеріалів справи. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій заяві просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Шарикін Ю.В. вважав позовні вимоги необґрунтованими, послався на викладені у письмових поясненнях третьої особи обставини та просив врахувати її доводи. Вважав, що в задоволенні позову слід відмовити. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про нотаріат». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відмовляючи у прийнятті у депозит грошових коштів у сумі 137 000 грн., нотаріус виходила з того, що виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора, а оскільки [PERSON] зареєстрована та проживає у м. Севастополі, то прийняття коштів має проводитись за місцем її проживання, при цьому, як вбачається з постанови, нотаріус керувалась п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (а.с.20-21). Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Як на підставу для винесення оскаржуваної постанови нотаріус послався на норму п. 2 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», яка передбачає відмову у вчиненні нотаріальні дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення такої дії. В той же час встановлено, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не містить жодних вказівок на те, які документи та відомості не були подані [PERSON] . Відповідно до ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. При посвідченні договорів купівлі-продажу, укладених між [PERSON] та [PERSON] , в цих договорах не встановлено місце виконання зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За укладеними між сторонами договорами купівлі-продажу продавець [PERSON] повинна передати [PERSON] об`єкти нерухомості, а покупець - сплатити грошові кошти. Критерієм визначення місця виконання законодавець обрав вид зобов`язання, обумовлений його предметом. Так, місцем виконання зобов`язання про передання нерухомого майна є місцезнаходження цього майна. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. З огляду на викладене, оскільки за змістом зобов`язання внесення грошових коштів повинно відбуватися на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, то таке зобов`язання має виконуватись за місцезнаходженням цього майна, тобто у м. Суми. Відповідно до п.1.2 Глави 21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття нотаріусом грошових сум і цінних паперів проводиться за місцем виконання зобов`язання, тобто у даному випадку - в м. Суми. Згідно ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом Шокола Н.В. запропоновано [PERSON] вносити грошові кошти за місцем проживання кредитора, тобто у м. Севастополі - на території, яка відповідно до ст.2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» має статус тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності в умовах цього режиму, додержання та захисту прав фізичних та юридичних осіб. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів, референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина (ч. 21 ст. 4 Закону). Наказом Міністра юстиції України від 07.07.2014 року № 1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» зобов`язано осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території АРК та м. Севастополя і призначені на посаду нотаріуса РФ, припинити приватну нотаріальну діяльність по відповідному нотаріальному округу та протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Частинами 2 та 3 ст.9 Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані, чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. З постанови нотаріуса Шокола Н.В. вбачається, що внесення коштів на депозит повинно відбуватись за місцем проживання кредитора, оскільки виконується грошове зобов`язання. Апеляційним судом Сумської області у постанові від 29 березня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії щодо виконання зобов`язань за договорами купівлі-продажу від 30.08.2013 року, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів купівлі-продажу від 30.08.2013 року були встановлені обставини, які не підлягають доказуванню у даній справі (а.с.122-127). Так, в цим рішенням суду встановлено, що кредитор [PERSON] постійно проживає у м. Севастополі, вона відсутня у місці виконанні зобов`язання; вона ухиляється й прострочила виконання договору купівлі-продажу в частині грошових розрахунків. Як вбачається з постанови Апеляційного суду Сумської області, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що повний розрахунок за спірними договорами не відбувся не з вини [PERSON] , оскільки між ним і продавцем була домовленість про сплату коштів після продажу належної йому квартири, розташованої по [ADDRESS] , у якій за проханням [PERSON] та її матері проживали їх родичі, що у грудні 2016 року родина [PERSON] відмовилась від даної квартири та повідомили про необхідність її продажу, що було і зроблено [PERSON] 19.01.2017 року; що [PERSON] має постійне місце проживання у м. Севастополі, Крим і за період з березня 2014 року і по 24 квітня 2017 року вона жодного разу не приїздила у Суми, оскільки постійно перебувала на тимчасово окупованій території АР Крим і тому після 10.03.2016 у позивача існували труднощі з проведенням остаточного розрахунку саме з нею, вона не здійснювала жодних дій для отримання належних їй грошових коштів та не заявляла вимоги про їх отримання. 24.04.17 р. в приміщенні цього приватного нотаріуса відбулась зустріч позивача з [PERSON] , яка відмовилась від остаточного розрахунку і на її прохання останній повернув ключі від будинку наступного дня, але питання про розірвання договорів не порушувала. Через не прийняття грошей на депозитний рахунок нотаріусом, який посвідчив договори, позивач, маючи намір завершити виконання зобов`язання щодо сплати суми боргу в сумі 137 000 грн. шляхом внесення на депозитний рахунок, 19.05.17р. звертався до Першої Сумській державній нотаріальній контори з клопотанням повідомити реквізити депозитного рахунку для внесення суми коштів для повного розрахунку за вказаними договорами купівлі-продажу через не вчинення відповідачем та її представником дій на отримання залишкової суми. Згідно відповіді заступника завідуючої державної нотаріальної контори відповідно до ч.5ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію, а оскільки договори укладені після 01.01.2013р., то при виконанні зобов`язань за договором державну реєстрацію права власності нерухомого майна здійснює нотаріус, який посвідчує такий договір відчуження цього нерухомого майна. Після численних звернень позивача до приватного нотаріуса Шоколи Н.В., йому надано 17.02.18 р. відповідь про те, що питання про внесення грошових коштів на депозитний рахунок нотаріуса на виконання умов вказаних договорів купівлі-продажу буде вирішено після завершення розгляду справи апеляційним судом. Апеляційний суд також встановив, що позивач довів належними доказами про сплату 16.03.2016 р. відповідачу 243 000 грн. на виконання своїх грошових зобов`язань по вказаним договорам купівлі-продажу, в т.ч. у повному обсязі за земельні ділянки площею 0,0340 га. та 0,0331га. Представник [PERSON] , діючи в межах своїх повноважень за довіреністю, підтвердив, що саме 16.03.16 р. позивач сплатив частину боргу в сумі 243 000 грн., вже після дати визначеної договорами, і решта боргу, яка залишилась не сплаченою, становить 137 000 грн. Таким чином, суд не може погодитися з висловленими в судовому засіданні представником [PERSON] доводами про те, що несплачена позивачем за договорами сума коштів є спірною, оскільки ця сума встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, а отже, ця обставина не підлягає доказуванню. На думку суду, у позивача відсутній інший спосіб захисту свого порушеного права щодо отримання у власність нерухомого майна за договорами купівлі-продажу від 30.08.2013 року, ніж той, який він обрав в межах даного позову, оскільки інші способи захисту цього права ним вичерпані. Законодавець саме для таких та аналогічних ситуацій, як склалася у позивача, передбачив норму ст. 537 ЦК України, щоб захистити таким чином права боржника у зобов`язанні у передбачених законом випадках. Апеляційним судом був встановлений факт ухилення кредитора від прийняття виконання. Суд вважає, що саме такий випадок, передбачений ст. 537 ЦК України, має місце при виконанні [PERSON] свого зобов`язання за договорами, і він має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, з причин відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання та ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання. В той же час, в становлено, що постановою нотаріуса Шокола Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії порушено законне право позивача, яке підлягає захисту і повинно бути відновлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно Визнати незаконною постанову про відмову приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталії Валеріївни у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2018 року щодо прийняття у депозит грошових сум від [PERSON] та зобов`язати приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Шокола Наталію Валеріївну прийняти від [PERSON] грошові кошти в сумі 137 000 гривень 00 коп. на виконання зобов`язань, передбачених п. 4 договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. 30.08.2013 року за № 5784 та п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. 30.08.2013 року за № 5787, та п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Шоколою Н.В. 30.08.2013 року за № 5790. На підставі викладеного,

Outcome: approved