Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив: визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 3,10 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 067005, виданий 27.07.2001 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-06-62); - право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,69 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0061989); - право на майнову частку розміром 3 449 грн. із майна, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області (майновий пай серії ОД - ХVI № 10061999, виданий Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 03.03.2010 року). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] , виданим 22.05.1989 року виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2017 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 62186337 від 23.10.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.10.1955 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 07.03.1955 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 541 від 29.05.2020 року, наданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.05.2006 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] . Після [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , однак юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 62186441 від 23.10.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.10.1955 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 542 від 29.05.2020 року, наданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] , виданим 22.05.1989 року виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (1/2 частку [PERSON] прийняв у спадщину після смерті [PERSON] , але юридично не оформив та 1/2 частку прийняв у спадщину після смерті [PERSON] , однак юридично не оформив); - права на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,69 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0061989), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВМР № 229373, посвідченим 05.03.2010 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановською С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-330; - права на майнову частку розміром 3 449 грн. із майна, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМР № 229373, посвідченого 05.03.2010 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановською С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-330 ( майновий пай серії ОД - ХVI № 10061999, виданий Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 03.03.2010 року) - земельної ділянки площею 3,10 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 067005, виданого 27.07.2001 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-06-62. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 62186480 від 23.10.2020 року згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.10.1977 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було з`ясовано в судовому засіданні [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті батька [PERSON] , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved