Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач 16.09.2020 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») заборгованість за Договором про споживчий кредит № 19534853307 від 12.11.2019 в загальній сумі 26 602,11 та судовий збір в сумі 2197,00 грн. посилаючись на те, що між сторонами 12.11.2019, відповідно до кредитної заяви № 614973596 від 05.11.2019, був укладений Договір про споживчий кредит № 19534853307, на умовах якого позивач надав відповідачу кредит, а відповідач отримав кредит у розмірі 29900,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування отриманим кредитом в розмірі 56% річних на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.11.2024. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався неухильно дотримуватися умов цього Договору. Всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідачем умови Договору не виконуються своєчасно та в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, яка в добровільному порядку відповідачем не погашається, в результаті чого станом на 08.09.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 26602,11 грн., з яких: 20561,67 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 5286,32 грн. - заборгованість по сплаті процентів; 68,55 грн. - пеня; 314,39 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 81,60 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 234,33 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 55,25 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. На запити суду (а.с.29,33,35) 16.12.2020 надійшла інформація, що відповідач [PERSON] проживає по договору піднайму за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Ухвалою від 04.01.2021 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.41), на зареєстровану адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов з копією позовної заяви з додатками, однак 25.01.2021 вказана кореспонденція повернулася до суду не врученою адресату із позначкою «адресат відсутній за місцем прописки» (а.с.44). 28.01.2021 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення відповідачу [PERSON] про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи та призначення її розгляду на 17.02.2021 (а.с.46). Повторно направлену судом кореспонденцію адресату [PERSON] вручено 15.02.2021 (а.с.47). Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 05.11.2019 [PERSON] підписав Заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), в якій зазначено бажаний розмір Кредиту 30000,00 грн. (а.с.7-8). 12.11.2019 між сторонами був укладений Договір про споживчий кредит № 19534853307, на умовах якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 29900,00 грн. на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.11.2024 (а.с.9-13). Згідно п. 2.4.1 кредитного договору, укладеного сторонами, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Зазначена в цьому пункті процентна ставка є фіксованою. Пунктом 3.2.1. кредитного договору передбачено, що банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно п. 3.1.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язався сплатити комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 1495,00 грн протягом одного банківського дня з моменту підписання цього договору. Згідно п. 3.1.1.2. кредитного договору банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язанний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійно винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагород банку. Згідно із пунктом 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 498,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 25 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з грудня 2019 року. За умовами пункту 4.3. кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе цим договором зобов`язання, у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договор достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено договором, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всім власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору. Відповідно до пункту 8.3. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п. 3.9.3.2. кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів (п.3.10.2.2. договору). Інформацію про споживчий кредит було надано споживачу до укладення договору, про що останнім було проставлено підпис в Паспорті споживчого кредиту (а.с.17), а також споживач ознайомлений під підпис з Графіком платежів (а.с.18). Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості станом на 08.09.2020 за позичальником [PERSON] рахується кредитна заборгованість на загальну суму 26602,11 грн., яка складається з: 20561,67 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 5286,32 грн. -проценти за користування кредитом; 0,00 грн. - комісія; 19,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 48,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 314,39 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 81,60 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 234,33 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 55,25 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с.5-6). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. Як встановлено, при подачі позовної до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 грн. натомість, останнім було сплачено 2197,00 грн., тому суд стягує з відповідача на користь позивача 2102,00 грн. Розом з цим, суд роз`яснює позивачеві, що переплачена суму судового збору в сумі 95,00 грн. повертається за клопотанням особи, яка сплатила судовий збір, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved