Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа відділ Держземагенства у Доманівському районі Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла рідна сестра позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка розміром 13,05 га в межах території Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. За життя 10.11.2006 р. сестра заповіла вказану частину земельної ділянки розміром 8 га своїй дочці [PERSON], а 5,05 га - позивачеві [PERSON] Позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачеві [PERSON] відмовлено через втрату правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку та не підтвердження родинних стосунків зі спадкодавцем. Посилаючись на неможливість оформлення спадкових прав інакше, як у судовому порядку, [PERSON] просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, після смерті його сестри [PERSON] право власності на 5,05 га земельної ділянки, розташованої в межах території Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Бобуйок В.Ф. також надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заперечень проти позову не має. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Так, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що 11.06.2012 р. в смт.Доманівка Миколаївської області померла [PERSON]. Дошлюбне прізвище померлої [PERSON] було [PERSON], про що свідчать витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00014038216 від 17.06.2014 р., копія актового запису, зробленого виконкомом Біловізької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області за №17 від 29.12.1967 р., про шлюб між [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] та [PERSON] є рідними єдиноутробними братом та сестрою, як вбачається з копій свідоцтв про їх народження. З матеріалів спадкової справи №125/2012, заведеної 12.10.2012 р. після смерті [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання у встановлений ст.1270 ЦК України строк заяв до нотаріальної контори, про що свідчать копії заяв. З копії заповіту, що міститься у вказаній спадковій справі, вбачається, що 10 листопада 2006 р. у с.Суха Балка Доманівського району Миколаївської області [PERSON] належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-МК №014048, виданого Мостівською сільською радою Миколаївської області 19.04.2002 р., земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 13,05 га, розташовану в межах Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, заповіла: 8 га - своїй дочці [PERSON], 5,05 га - брату [PERSON] Заповіт за №41363189 внесений до Спадкового реєстру та є чинним, про що свідчить інформаційна довідка №31983929 зі Спадкового реєстру від 12.10.2012 р. Позивачеві [PERSON] постановою державного нотаріуса Доманівської держнотконтори від 27.05.2013 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через відсутність Державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно виданої відділом Держеземагенства у Доманівському районі копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-МК №014048, виданого 19 квітня 2002 р. Мостівською сільсьською радою Доманівського району, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 13,05 га, розташована на території Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Кадастровий номер даної земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2-2467-13 від 24.09.2013 р. 4822783500:11:000:0076. Оригінал вказаного Державного акта втрачений, про що свідчить оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» від 11.01.2014 р №2. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину. Втрата Державного акта є обґрунтованою перешкодою для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому визнання права власності на земельну ділянку за позивачем можливе лише за рішенням суду. За такого суд вважає надані позивачем письмові докази з урахуванням вищезазначених законодавчих норм та встановлених обставин справи достатніми для задоволення позовних вимог у повному обсязі та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved