Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги діє його представник адвокат Малтиз А.В., звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування вимог зазначив, що з 2014 року по 04 червня 2015року він працював в ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Укршахтгідрозахист». Так як з листопада 2014року заробітна плата йому роботодавцем не сплачувалася, він з роботи звільнився. Розмір заборгованості, що утворилася під час роботи, йому не повідомлений, незважаючи на його звернення до відповідача в порядку ст.49 КЗпП України шляхом надіслання запиту на його адресу електронною поштою, а за його власними підрахунками заборгованість з заробітної плати за час його роботи у відповідача може становити 54638,76грн. Зазначаючи на невиконання відповідачем норм ст.ст.115,116 КЗпП і порушення його трудових прав, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати, яка утворилася на час його звільнення з роботи, витребувавши у відповідача довідку про розмір заборгованості з невиплати заробітної плати. В подальшому позивачем надіслано на адресу суду довідку про заборгованість з заробітної плати, отриману ним вже після звернення з позовом до суду, з якої вбачається, що сума несплаченої заборгованості становить 54025,53грн., розмір якої ним не спростовується. Судовий розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про проведення судового засідання з викликом сторін не надійшло, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно відзиву на позов, пояснення та довідки відповідача, загальний розмір заборгованості з заробітної плати позивачу станом на 06.02.2020 становить 72597,78грн. При цьому відповідачем звертається увага суду на те, що частина заборгованості в розмірі 18572,25грн. за період серпень - листопад 2014 включно вже була стягнута позивачу у судовому порядку на підставі судового наказу Біловодського районного суду Луганської області від 21.01.2015, але станом на теперішній час не сплачена у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних призначень у кошторисах. Тому існуюча заборгованість з заробітної плати перед позивачем залишається в розмірі 54025,53грн. Також з приводу несплати позивачу заборгованості з заробітної плати відповідачем зазначається, що кошторисами витрат на 2015-2019роки не передбачалося спрямування коштів на погашення заборгованості з оплати праці, яка утворилася в ДП «Укршахгідрозахист» у 2014 - 2015 роках, оскільки Законами України від 25.12.2015 №928-VIII, від 21.12.2016 №1801- VIII, від 07.12.2017 №2246- VIII була зупинена до завершення антитерористичної операції дія статті 1 Закону України від 13.01.2015 №85- VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції на обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» щодо погашення громадянам заборгованості по заробітній платі до 31 грудня 2015року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 31 грудня 2013 року по 04 червня 2015 року перебував в трудових відносинах з ДП «Укршахтгідрозахист», працюючи на водовідливному комплексі шахти ім.Володарського начальником дільниці вентиляції та техніки безпеки. Наказом №87/к від 04 червня 2015 року позивач був звільнений з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням власником умов трудового договору, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.7-8). Відповідно до Статуту, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №276 від 08.07.2011 з подальшими змінами до нього, Державне підприємство «Укршахгідрозахист» засноване на державній формі власності і створене з метою здійснення некомерційної господарської діяльності. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказане підприємство з 16.11.2018 знаходиться в стані припинення, проте станом на час розгляду справи державна реєстрація підприємства не припинена. Згідно довідки відповідача, заборгованість по заробітній платі станом на 06 люте 2020року складає 72597,78грн., яка за 2014 рік склала 24503,61грн., з яких заборгованість за серпень становить 1983,15грн., вересень - 4926,84грн., жовтень - 5755,40грн., листопад - 5906,86грн., грудень - 5931,36грн. Заборгованість за 2015 рік складає 48094,17грн., з яких: січень - 4783,26грн., лютий - 4813,60грн., березень - 4847грн., квітень 4907,65грн., травень - 5027,20грн., червень - 23715,56грн. Відповідно до судового наказу судді Біловодського районного суду Луганської області від 21.01.2015 (справа №2-Н/408/54/15) з Державного підприємства «Укршахгідрозахист» на користь [PERSON] за його заявою стягнуто 18572,25грн. Згідно письмових пояснень відповідача вказана сума складається з заборгованості за серпень - листопад 2014року, що об`єктивно підтверджується здійсненими розрахунками (1983,15 +4926,84+5755,40+5906,86). Таким чином сума несплаченої заборгованості, яка визнається відповідачем, становить 54025,53грн. ( 72597,78 - 18572,25). Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні гарантоване ст. ст.115, 116 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1 ст.47, ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові до виплати при звільненні,власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, яке не усунуто відповідачем добровільно і потребує судового захисту, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь позивача заборгованість із заробітної плати за період з грудня 2014 по червень 2015 року включно в сумі 54025,53 грн. Питання стягнення інших сум заборгованості, а саме за період серпень - листопад 2014року, що становить 18572,25 грн., судом не вирішується, так як вказана сума вже була предметом судового розгляду в наказовому порядку, про що свідчить копія судового наказу судді Біловодського районного суду Луганської області від 21.01.2015 у справі №2-Н/408/54/15, який є особливою формою судового рішення і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Доводи відповідача щодо неможливості виплати позивачу заробітної плати через відсутність фінансування суд відкидає, так як вони прямо суперечать вимогам трудового законодавства та практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема позиції, висловленій Європейським Судом в рішенні "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року № 63134/00, згідно якої органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Само по собі прийняття рішення про ліквідацію підприємства, на що, як на один з доводів невизнання позову теж посилається в своєму відзиві відповідач, також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Вирішуючи питання судових витрат у справі в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, враховуючи, що позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, обов`язок по його сплаті покласти на відповідача. На підставі ст.ст.3,47,115,116 Кодексу Законів України про працю,

Outcome: approved