Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 05 березня 1992 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів Черкаської області (актовий запис № 386). У позивача шлюб перший, у відповідача - другий. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], 1992 року народження та доньку - [PERSON], 1996 року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося. Останнім часом постійні приниження та фізичне насилля над нею та дітьми призвели до фактичного припинення між ними сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. відповідач регулярно нехтує сімейними цінностями, постійно вживає алкоголь, ображає її і дітей, погрожує життю. Саме з ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, регулярні випадки фізичного насилля, свідками чого стають не тільки діти, а й сусіди та колеги по роботі, що тяжким чином впливає на її з дітьми психічний стан та кожен раз спричиняє їм душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майновий спір між сторонами існує, та буде вирішуватися у судовому порядку. Шлюб сторони розривають вперше. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Виходячи з викладеного, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що з відповідачем проживають у одному помешканні, але близько 4-х років вони не живуть, як подружжя. Строк для примирення просила не надавати. У них різні погляди на життя та сімейні відносини, постійні непорозуміння. Тому просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання справи рекомендованим листом, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання "за закінченням терміну зберігання", що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 05 березня 1992 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), - сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, (актовий запис №386). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Спір про поділ спільного майна між сторонами існує, який у подальшому буде вирішуватися в судовому порядку. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом чотирьох років. Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе та подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їх інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, суд не вбачає. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved