overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком [ADDRESS] , визнавши відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У будинку також зареєстровані відповідачі але вони протягом тривалого часу, починаючи з 2015 року, у будинку не проживають, ніяких прав щодо користування житлом не мають, їх подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Семенченко Н.В. підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачі ніяких прав на будинок та на користування ним не мають. Відповідачі були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, і не подали відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У цьому будинку також зареєстровані відповідачі. Згідно пояснень позивача, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку з 2015 року, а відповідачка [PERSON] - з 2017 року. Ті ж самі відомості випливають з довідки виконкому Михайлівської сільради від 04.04.2019 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності відповідачів за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Доказів того, що відповідачі мають законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №000160, виданим 06.04.2004 року, вказуючи, що земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки крім нього спадкоємцями є відповідачі, які не бажають приймати спадщину, однак не відмовилися від неї. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зокрема земельну ділянку, що розташована на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 3,64 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022152, вказуючи, що земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки крім нього спадкоємцями є відповідачі, які не бажають приймати спадщину, однак не відмовилися від неї. Крім того, державний акт, яким посвідчене право власності на земельну ділянку був втрачений. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагав визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-211340, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та визнати за собою право власності на цей автомобіль. Відповідач [PERSON] , у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому також вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-211340, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та визнати за собою право власності на цей автомобіль. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] первісний позов не підтримав, суду пояснив, що він був поданий ним помилково, просить залишити позов без розгляду, також заявив про визнання зустрічного позову [PERSON] Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні підтримав зустрічний позов та просить його задовольнити. У зв`язку із відповідною заявою, первісний позов [PERSON] підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Суд вважає, що визнання позивачем зустрічного позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, позов підлягає задоволенню у зв`язку із визнанням його відповідачем. Згідно ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагав визнати за собою в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] , у свою чергу, звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого діда [PERSON] право власності на 7/10 частини житлового будинку [ADDRESS] . У підготовчому засіданні позивач [PERSON] первісний позов не підтримав, суду пояснив, що він був поданий помилково, просить залишити позов без розгляду, також заявив про визнання зустрічного позову [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] адвокат Сашков М.В. у підготовчому засіданні підтримав зустрічний позов та просить його задовольнити. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про визнання зустрічного позову та про розгляд справи за своєї відсутності. У зв`язку із відповідною заявою, первісний позов [PERSON] підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Суд вважає, що визнання зустрічного позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагав визнати за собою в порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] , у свою чергу, звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] , , в якому вимагає визнати за собою право власності на зазначену земельну ділянку; свої вимоги мотивує тим, що згідно договорів дарування від 15.01.2002 року та від 26.12.2005 року, отримала у власність житловий будинок, який розташований на цій земельній ділянці. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Семенченко Н.В. первісний позов не підтримала, суду пояснила, що він був поданий помилково, просить залишити позов без розгляду, також заявила про визнання зустрічного позову [PERSON] . Відповідачка [PERSON] підготовчому засіданні підтримала зустрічний позов та просить його задовольнити. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] у підготовчому засіданні заявила про визнання зустрічного позову. У зв`язку із відповідною заявою, первісний позов [PERSON] підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Суд вважає, що визнання зустрічного позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивачка у своїй позовній заяві, згідно договору купівлі-продажу, укладеного у простій письмовій формі у жовтні 2016 року, він придбав у відповідача житловий будинок [ADDRESS] . При цьому він домовився з продавцем про купівлю будинку, уклав з ним письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилився. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору від 01.02.2019 року, укладеного у простій письмовій формі у виді розписки, він придбав у відповідачки житловий будинок [ADDRESS] . При цьому він домовився з продавцем про купівлю будинку, уклав з нею письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну 60000 гривень, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилилася. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову у зв`язку із визнанням його відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору від 15.06.2016 року, укладеного у простій письмовій формі, він придбав у відповідачки житловий будинок [ADDRESS] . При цьому він домовився з продавцем про купівлю будинку, уклав з нею письмовий договір (розписку) та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну - суму, еквівалентну 2000 доларів США, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилилася. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цей будинок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, на початку 2019 року він з відповідачкою [PERSON] досяг домовленості про продаж житлового будинку [ADDRESS] . 04.11.2019 року він та відповідачка у простій письмовій формі у вигляді розписки оформили продаж мені будинку за 49000 гривень. При цьому позивач домовився з відповідачкою про продаж будинку, уклав з нею письмовий договір (розписку), вселився у будинок разом зі своїми речами та членами своєї сім`ї; відповідачка видала ключі від будинку та правовстановлюючі документи, проте від нотаріального оформлення договору стала ухилятися, мотивуючи це тим, що не оформила технічний паспорт на будинок на своє ім`я. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову у зв`язку із визнанням його відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206, ч.6 ст.263 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved