Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Позов мотивовано тим, що 06 червня 2013 року директор Відділення ПАТ «КБ «Надра» Ужгородське РУ Єськов О.В. звернувся із заявою до начальника Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області щодо виявлення ознак злочину в діях посадових осіб - працівників банку, які здійснювали підготовку та оформлення кредитного договору №291-02/01-2008 на гр. [PERSON] 13 березня 2013 року працівниками Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013070080000617. За результатами досудового розслідування справу було направлено до Виноградівського районного суду. Судом було встановлено, що [PERSON]., у відповідності до наказу № 2-п від 04 січня 2008 року, працюючи на посаді виконуючої обов'язки начальника відділення №2 філії ВАТ КБ «Надра» Ужгородського регіонального управління, 15 січня 2008 року діючи умисно, з метою протиправного та безоплатного вилучення та обернення грошових коштів банку на свою користь, без згоди [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], сформувала та виготовила на його ім'я кредитну справу № 291-02/01-2008 від 15.01.2008 для отримання кредиту в розмірі 20 000,00 грн. по програмі «Споживчий кредит», в яку внесла завідомо неправдиві дані про місце роботи та доходи клієнта банку [PERSON], а саме - приєднала до матеріалів кредитної справи довідку про доходи №1 від 10.01.2008 року. В дану довідку [PERSON] внесла завідомо неправдиві відомості, що [PERSON] нібито працює на посаді заготовача-експидитора у приватного підприємця [PERSON], і в період з липня по грудень 2007 року отримав загальну суму доходів 23349,85 грн., де [PERSON] ніколи не працював та жодного доходу за вказаний період не отримував. Зазначені дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та ч.1 ст.366 КК України, як підроблення службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] було завдано майнової шкоди ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму 79778.71 грн. Розмір завданої шкоди підтверджується розрахунком заборгованості станом 11.03.2014, згідно якого сума заборгованості за кредитним договором №291-02/01-2008 становить 81445.73 грн., з яких: кредиту 20 000,00 грн.; відсотків 46438.00 грн.; пені за порушення строку сплати платежів 8981.07 грн.; штрафу 2360,00 грн.; інфляційних збитків 3666.66 грн. 31 жовтня 2013 року Виноградівським районним судом постановлено ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 Кримінального кодексу України та закрито кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строків давності». Також, Виноградівський районний суд встановив, що «обвинувачена [PERSON] вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України 15.01.2008 року. П'ятирічний термін з цього часу минув 15.01.2013 року». Оскільки [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності при нереабілітуючих обставинах, її вина стверджується ухвалою суду від 31.10.2013. Будь-яких сумнівів у доведеності вини підсудної суд не висловив, ухвала учасниками судового розгляду оскаржена не була та набрала законної сили 08.11.2013. Всі вказані факти створюють своєрідну правову конструкцію, за наявності якої настає відповідальність. Передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, елементи відповідальності є обґрунтованими та доведеними вищевказаним. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача завдану майнову шкоду у розмірі 81445,73 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила такі задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов заперечила, однак у судовому засіданні зазначила, що якщо з неї і підлягає стягненню шкода, то виключно у розмірі 20000 грн. Підстав для стягнення відсотків, пені та інших платежів немає. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд констатує, що обставин, які б звільняли позивача від обов'язку доказування розміру матеріальної шкоди відсутні. Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2013 року працівниками Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013070080000617. За результатами досудового розслідування справу було направлено до Виноградівського районного суду. Судом було встановлено, що [PERSON]., у відповідності до наказу № 2-п від 04 січня 2008 року, працюючи на посаді виконуючої обов'язки начальника відділення №2 філії ВАТ КБ «Надра» Ужгородського регіонального управління, 15 січня 2008 року діючи умисно, з метою протиправного та безоплатного вилучення та обернення грошових коштів банку на свою користь, без згоди [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], сформувала та виготовила на його ім'я кредитну справу № 291-02/01-2008 від 15.01.2008 для отримання кредиту в розмірі 20 000,00 грн. по програмі «Споживчий кредит», в яку внесла завідомо неправдиві дані про місце роботи та доходи клієнта банку [PERSON], а саме - приєднала до матеріалів кредитної справи довідку про доходи №1 від 10.01.2008 року. В дану довідку [PERSON] внесла завідомо неправдиві відомості, що [PERSON] нібито працює на посаді заготовача-експидитора у приватного підприємця [PERSON], і в період з липня по грудень 2007 року отримав загальну суму доходів 23349,85 грн., де [PERSON] ніколи не працював та жодного доходу за вказаний період не отримував. Вказаними діями [PERSON] завдано матеріальної шкоди ВАТ КБ «Надра» у розмірі 20000 грн. Зазначені дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та ч.1 ст.366 КК України, як підроблення службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Вказане повністю підтверджується доданою до позову ухвалою суду від 31.10.2013 року (а.с.12-13) та оглянутими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №12013070080000617. 31 жовтня 2013 року Виноградівським районним судом постановлено ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 366 Кримінального кодексу України та закрито кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строків давності». Суд констатує, що [PERSON] з власної ініціативи клопотала про закриття щодо неї кримінальної справи на підставі ст.49 КК України, яка є нереабілітуючою підставою та не заперечувала проти цього. За таких обставин суд вважає вимоги про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. підставними, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Однак вимоги позову про стягнення з відповідача 46438 грн. відсотків, 8981,07 грн. пені, 2360 грн. штрафу та 3666,66 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки юридична природа правовідносин, що склалися між сторонами випливає з деліктного зобов'язання, тобто заподіяння шкоди. А відсотки, пеня, штрафи застосовуються виключно у разі порушення договірних зобов'язань. Суд констатує, що між сторонами кредитного договору укладено не було, що позбавляє права позивача вимагати від відповідача сплачувати вказані платежі. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved