Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.06.2018 року квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Хомутенко Ольгою Володимирівною. Застосувати наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України та стягнути з відповідача судовий збір. Позов обґрунтовує тим, що вона з 15.01.1996 року постійно проживала в цивільному шлюбі з громадянином [PERSON]. Від спільного життя [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Вони проживали родиною за адресою: [ADDRESS]. Квартира належала [PERSON], її цивільному чоловіку та [PERSON] - батьку цивільного чоловіка на підставі свідоцтва на право власності на житло від 13.02.2008 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в м. Кіровограді. У вересні 2017 року, в зв'язку з тяжкою хворобою батька - [PERSON] (онкологічне захворювання), який постійно проживає за адресою: [ADDRESS], вона разом з неповнолітньою донькою [PERSON], виїхали до м. Севастополь. Чоловік не заперечував проти виїзду неповнолітньої доньки [PERSON] разом з нею в м. Севастополь, і для вільного пересування через адміністративний кордон, враховуючи окупацію Криму Російською Федерацією, оформив у нотаріуса заяву від 15.08.2016 року про надання згоди на неодноразові тимчасові поїздки до Республіки Крим в період з 15.08.2016 року по 15.02.2018 року і вона неодноразово виїжджала разом з донькою до батька в м. Севастополь. В січні 2018 року вона знов поїхала до батька у м. Севастополь. З 04.02.2018 року [PERSON] перестав виходити на зв'язок з нею та донькою. 24.02.2018 року вона приїхала до міста Кропивницький і з'ясувала, що в квартирі [ADDRESS] де вони мешкали, проживають сторонні люди. З їх слів, [PERSON] продав зазначену квартиру. Не знайшовши чоловіка, вона звернулася до органів поліції і будучи позбавленою постійного місця проживання, вона вимушена була повернутись до м. Севастополь. 30.03.2018 року вона змогла встановити телефонний зв'язок з цивільним чоловіком [PERSON], який повідомив, що його шляхом обману переселили на [ADDRESS]. Після цієї розмови зв'язок з ним знов перервався. В середині травня 2018 року їй стало відомо, що [INFO] її цивільний чоловік [PERSON] помер і 22.05.2018 року вона прибула до м. Кропивницький і з'ясувала, що [PERSON], без її згоди, поховали невідомі особи. В зв'язку із смертю чоловіка, вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини неповнолітньою донькою [PERSON], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. При перевірці нотаріусом права власності [PERSON] на квартиру за адресою: м. Кіровоград (Кропивницький), [ADDRESS], встановлено, що квартира продана за договором купівлі-продажу від 07.06.108 року від імені [PERSON], померлого [INFO] [PERSON] за довіреністю від 21.02.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Письменною Л.Г., [PERSON]. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за 139569206 від 28.09.2018 року право власності на значену квартиру зареєстровано вже за [PERSON]. Таким чином, на час продажу квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] був вже померлим, а квартира протиправно продана громадянину [PERSON] і донька була протиправно позбавлена батьківської спадщини (квартири та майна) в результаті незаконного укладення договору купівлі-продажу квартири. Посилаючись на викладені обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позов, відмова мотивована тим, що доводи позивача не утворюють підстав, що визначені статтями 203, 215 ЦК України для визнання правочину недійсним, [PERSON] на момент вчинення правочину від імені [PERSON] не міг знати, що останній помер і довіреність припинила свою дію. Крім того є не зрозумілим як повернути кошти від продажу квартири. Третя особа: Хомутенко О.В. в судовому засіданні пояснила, що для здійснення правочину їй були надані відповідні документи і вона дійсно не перевірила факт смерті Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON], з 15.01.1996 року постійно проживала в цивільному шлюбі з громадянином [PERSON]. Від спільного життя [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15.09.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 377. Як зазначила позивач родина проживала за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 13.02.2008 року, виданого Кіровоградською міською радою, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2008 року ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації». Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Міським відділом по реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в м. Кіровограді. Обставини, на які посилається позивч, обґрунтовуючи позовні вимоги, підтверджується в судовому засідання наданими позивачем доказами, а саме нотаріально посвідченої заяви від 15.08.2016 року [PERSON] про надання згоди на неодноразові тимчасові поїздки до Республіки Крим в період з 15.08.2016 року по 15.02.2018 року. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] неодноразово виїжджала разом з донькою до свого батька в м. Севастополь, так як батько хворів, має тяжке захворювання; копією особової справи на учня НВК "Кіровоградський колегіум" [PERSON] від 01.09.2008 року. В січні 2018 року [PERSON] знов поїхала до батька у м. Севастополь, що підтверджується копіями паспортів. 30.03.2018 року з телефонної розмови позивач дізналась, що її цивільний чоловік [PERSON] переселився в квартиру [ADDRESS]. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 114287837 від 16.02.2018 року квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2018 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 22.05.2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1225, [PERSON] помер [INFO] у віці 53 роки. В зв'язку із смертю чоловіка, позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини неповнолітньою донькою [PERSON], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. При перевірці нотаріусом права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], було встановлено, що квартира продана за договором купівлі-продажу від 07.06.2018 року від імені [PERSON] [PERSON] на підставі довіреності від 21.02.2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Письменною Л.Г., на ім'я [PERSON]. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 139569206 від 28.09.2018 року, право власності на вищезначену квартиру зареєстровано за [PERSON]. Таким чином, на час продажу квартири за адресою: [ADDRESS], [PERSON] був померлим. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, у тому числі: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 07.06.2018 року, укладений від імені [PERSON], який помер [INFO], не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а саме, частинам 1-4, 6 цієї статті. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 209 ЦК України, нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Хомутенко О.В. посвідчила договір купівлі-продажу від 07.06.2018 року за яким [PERSON], діючи від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Письменною Л.Г. 21.02.2018 року за реєстровим № 24, продав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Частиною третьою статті 46-1 вказаного Закону передбачено, що інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється, в тому числі, у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. При посвідченні договору купівлі - продажу приватним нотаріусом Хомутенко О.В. не враховано вищевказані вимоги законодавства та не використано відомості Державного реєстру актів цивільного стану громадян, шляхом безпосереднього доступу до нього щодо наявності запису про смерть довірителя - [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні приватний нотаріус Хомутенко О.В. нею дійсно 07.06.2018 не отримано інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у зв'язку з відсутністю технічної можливості. Вона не мала відомостей про смерть [PERSON] і якби такі відомості їй були повідомлені, то вона не вчинила такий правочин. Суд приходить до висновку, що представництво за довіреністю [PERSON] припинилося з [INFO] після смерті [PERSON], нотаріус Хомутенко О.В. не мала підстав посвідчувати зазначений правочин від імені померлого у зв'язку з неможливістю з'ясувати волевиявлення учасника правочину, чи було воно вільним, чи відповідало його внутрішній волі. Посилання представника відповідача, що довіреність зберегала свою силу і не можливо встановити, чи знав [PERSON] на момент вчинення правочину, що довіреність припинила свою дію і кому він мав її повернути і чи знав про свої права та обов'язки у разі смерті довірителя, спростовуються матеріалами справи, а саме самою довіреність, в якій зазначено, що зміст статей 237-242, 244, 245, 247-250, 1000, 1187 ЦК України щодо поняття довіреності, її форми, передоручення, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від вчинення дій, які були визначені довіреністю, ст. ст. 60-74 Сімейного кодексу України щодо статусу спільного сумісного майна подружжя та умов розпорядження ним, а також вимоги статті 172 Податкового кодексу України нотаріусом роз'яснено. Крім того, сам [PERSON] [INFO] звернувся із заявою на ім'я начальника Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області на проведення огляду домоволодіння, розташованого [ADDRESS] на час смерті [PERSON] і йому достеменно було відомо про даний факт, що підтверджується висновком за результатами перевірки ЄО № 215258. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 3 цієї статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення в частині визнання договору купівлі-продажу від 07.06.2018 року, укладений від імені [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивачем не зазначено, які саме наслідки недійсності правочину мають бути судом застосовані, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з нормами ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір з разі задоволення позову покладається відповідача. Позивач понесла судові витрати в сумі 857,20 грн., а тому вказані судові витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved