Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок, земельні ділянки. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна після його смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач - Побужанська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, позовних вимог по суті не оспорив. Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, позовних вимог не оспорила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.01.2019 року Побужанською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] . Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 05 травня 2005 року Побужанською сільською радою Буського району Львівської області [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті баби позивача належать: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кормові угіддя 0,2564 га., рілля 0,7046 га.; загальною площею 0,9610 га., розташовані на території Побужанської сільської ради Буського району Львівської області, право на які належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 010029, виданого 28.02.2000 року за № 2138 на підставі розпорядження Буської РДА від 14.02.2000 року № 72. Факт належності [PERSON] житлового будинку стверджується довідкою Побужанської сільської ради від 24.05.2019 року № 339; земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кормові угіддя 0,2564 га., рілля 0,7046 га.; загальною площею 0,9610 га., розташовані на території Побужанської сільської ради Буського району Львівської області - ксерокопією державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 010029, виданого 28.02.2000 року за № 2138.. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що зазначене спадкове майно дійсно належало померлій [PERSON] на законних підставах, перебувало у її володінні та користуванні. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із довідки № 339, виданої 24.05.2019 року Побужанською сільською радою Буського району Львівської області вбачається, що позивач [PERSON] проживав разом із бабою [PERSON] у будинку [ADDRESS] до дня її смерті, вступив в розпорядження та управління спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved