Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0476 га., відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 160281, яка розташована по [ADDRESS] . Він фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у Державному земельному кадастрі відомостей щодо права власності померлого спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та подальшу реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із зазначеним, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0476 га., відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 160281, яка розташована по [ADDRESS] , яку вона успадкувала за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду відзив в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Представник відповідача не заперечує те, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,0476 га, по [ADDRESS] на підтвердження чого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН №160281, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3701/1460 від 26.11.1999 р. кадастровий номер 1412336600:01:014:1123. Вважає, що усі необхідні документи, які підтверджують наявність у спадкодавця права власності на земельну ділянку наявні, а відтак спадкоємець має право на отримання свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а єдиною перешкодою для реалізації права позивача, є протиправна відмова нотаріуса, яка підлягає оскарженню в судовому порядку. Разом з тим, від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно ст.49 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. А як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Акішина Р.С. у постанові від 07.02.2020 року за №28/02-31 вказала на всі ці підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на те, що у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може з підстав, передбачених ЗУ «Про нотаріат», про що йдеться у мотивованій постанові нотаріуса, належним способом захисту його цивільного права, передбаченого п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, є визнання в судовому порядку за ним права власності на успадковану земельну ділянку. Позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.09.2018 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Акішиною Р.С., відповідно до якого заповів позивачу по справі (рідному сину) - [PERSON] , [INFO] , усе майно, що буде йому належати на час його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 05.12.2018 року серії [NUMBER] . Як встановлено судом, приватним нотаріусом Маріупольського міського натаріального округу Акішиною Р.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.07.2019 року на житловий будинок [ADDRESS] з усіма надвірними до нього будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,0476 га. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. №328/02-31 від 07.02.2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії про видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 42968253 від 12.09.2018 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічної довідки №158 від 18.06.2019 року, домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.06.2019 року, р-р № [NUMBER] належить [PERSON] .. Згідно відповіді №249/135-18 від 25.09.2018 року відділу у м. Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відобразити у відомостях Державного земельного кадастру інформацію про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1412336600:01:014:1123 не можливо. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру № НВ-1405712932019 від 06.08.2019 року про земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , форма власності: Приватна власність, однак власника земельної ділянки не зазначено. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №160281, зареєстрованого в Книзі записів за №3701/1460 від 26.11.1999 р., земельна ділянка, площею 0,0476 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передано у приватну власність [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.07.2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Акішиною Р.С., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є позивач по справі - [PERSON] . Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 17/100 частину житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved