Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності зареєстрований [PERSON] Відповідач з травня 2009 року в даній квартирі не проживає, оскільки виїхав на заробітки за межі України, зв'язку із ним не має, комунальні послуги не сплачує, своїми діями порушує її законні права та інтереси. Матеріальне становище позивача значно погіршилось, оскільки відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання, та понад шість місяців не користується квартирою, а комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS]. згідно договору дарування від 05 червня 2001 року, зареєстрована Рівненським міським бюро технічної інвентаризації під №202-20802 від 08.06.2001 року, належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно довідки ЖПК «Сонячне» від 28.08.2015 року в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Актом обстеження житлово-побутових умов громадянки [PERSON] від 25.08.2015 року ДІМ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, встановлено, що відповідач в даній квартирі не проживає з травня 2009 року, оскільки виїхав на заробітки за межі України. Дійсність вказаного акту сумнівів у суду щодо їх об'єктивності та правдивості не викликає, а тому акт приймається судом як доказ. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач у спірній квартирі не проживає з травня 2009 року без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до положень ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, серед іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення нею певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач не є власником житлового приміщення позивача, яка у свою чергу не може здійснювати своє право власності відповідно до закону, відповідач співвласником приміщення позивача не являється, у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не бажає, що у свою чергу позбавляє позивача права на свій розсуд володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 29, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved