Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно їх доньки - [PERSON], який народився [INFO] в м.Мірпун, держава Пакистан, відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на її утримання, тобто не виконує свої батьківські обов'язки, а на протязі останніх восьми років жодного разу не бачив дочку. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та його підстави, просили задовольнити. Позивач зазначила, що після народження дитини - [PERSON], з відповідачем не проживає, по теперішній час відповідач з нею та донькою не спілкується, зв'язку не підтримує, хоча відповідачу ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні з донькою. Також позивач пояснила, що відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки, на її оздоровлення, зазначивши, що вона сама утримує та забезпечує себе та доньку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень по суті порушеного питання не подав. Представник органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації позов підтримала, посилаючись на те, що під час судового розгляду та у результаті спілкування з дитиною було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї доньки, так як з донькою не зустрічається, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позбавлення його батьківських прав буде доцільним та відповідає інтересам дитини. Дитина в судовому засіданні, повідомила, що відповідача, тобто свого батька, вона не пам'ятає, і жодного разу не бачила, зазначила, що її життям він цікавився та ніякої допомоги як матеріальної, так і моральної не надавав. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Вислухавши учасників процесу, вивчивши надані докази, судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], які перебували у шлюбі. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбуються про неї. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні: показанням самої доньки відповідача - [PERSON], довідкою з навчального закладу № 126 від 13.05.2013, про те, що виханням дитини займається інший чоловік, рідний батько не з'являється до шкільного закладу і не цікавиться своєю дитиною та довідкою з Палацу дітей та юнацтва Печерського району № 23 від 08.04.2013, яка підтверджує, що батько дитини [PERSON], жодного разу не був присутній ні на виступах, ні на батьківських зборах, всі питання, які виникли на протязі навчання вирішувалися лише з матір'ю; рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], з [PERSON] задоволено; виконавчим листом виданим 27.01.2014 р на підставі зазначеного судового рішення; постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.02.2014 року ВП№ 42130213. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 21 липня 2014 р. відповідач з донькою не спілкується, зв'язку ніякого не підтримує, не цікавиться долею дитини, її здоров'ям, розвитком, свідомо не приймає участі у її вихованні, матеріально не допомагає, тому беручи до уваги вищезазначене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбуються про неї, при цьому суду не надано доказів у підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, а вважає, що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON] батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь відповідача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved