Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору від 11.02.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік. За час користування платіжною карткою відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за договором, станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 41291,48 грн, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином згідно п.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 11 лютого 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг, на підставі якого останній отримав платіжну картку для виплат і приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг. За анкетою-заявою від 11.02.2011 р. ПАТ КБ "Приват банк" надав відповідачу кредит шляхом його перерахування на кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», запропонувавши кредитний ліміт в розмірі 2000 грн, який банком в подальшому був збільшений до 4500 грн, з базовою процентною ставкою на момент підписання договору 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Зазначена заява була підписана обома сторонами і ніким не оспорюється. Долучена до анкети-заяви довідка, фактично є Тарифами, оскільки в ній викладено стислу інформацію про тип картки, тип кредитної лінії, пільговий період, валюту картрахунку, базову ставку процентів, комісію, їхні розміри, приклади розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві-анкеті від 11.02.2011 року. Таким чином суд вважає, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір у письмовій формі, як передбачено ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінювати розмір кредитного ліміту і тарифів кредитування. Відповідач зобовязався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. При виникненні прострочених зобовязань на 100 грн, включая прострочені зобов»язання, передбачені п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил позичальник повинен був щомісячно сплачувати банку пеню, що розраховується з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. одноразово. З 1 листопада 2013 року (наказ від 19 вересня 2013 року № СП-2013-6776448) щомісячний розмір пені становив: за прострочення платежу на один місяць 50 грн., за прострочення платежу на два і більше місяців 100 грн. У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів (п.2.1.1.7.6 Умов та правил). Відповідач належним чином не виконував умови діючого кредитного договору, останній платіж внесено ним 05 квітня 2014 року. З того часу відповідача не виконує зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 41291 грн. 48 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом в сумі 4240 грн. 34 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 31508 грн. 69 коп.; заборгованість за пенею 3100,00 грн., а також штрафи 500 грн. - фіксована сума, 1942,45 грн. процентна складова, що підтверджується випискою з рахунку відкритого на ім'я [PERSON] Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Оскільки зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.. 599 ЦК України), відповідач зобов'язання по договору не виконав, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову.

Outcome: approved