Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом та просить змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь, на утримання [PERSON], стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що аліменти які стягуються на сьогоднішній день з [PERSON] у відповідності до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2013 року на утримання [PERSON] є недостатніми та не відповідають вимогам чинного законодавства. 07 березня 2019 року було відкрито провадження по даній справі і призначено судове засідання на 13 год. 30 хв. 04 квітня 2019 року. До суду позивач [PERSON] не з'вилася, 04.04.2019 направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явився, 04.04.2019 направив заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно (а.с.5). Суд приймає до уваги подані позивачем докази та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення чи збільшення розміру стягуваних аліментів у передбачених законом випадках. Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз'ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення здоров'я дитини та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-19 від 07 грудня 2017 року прожитковий мінімум на дитину віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. 50 відсотків прожиткового мінімуму в даному випадку складає 972 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Дослідивши подані сторонами докази суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що зміни в законодавстві в частині збільшення мінімального розміру аліментів відносяться до інших випадків, як підстав зміни розміру аліментів, про які зазначено в ч. 1 ст. 192 СК України. Отримання аліментів в меншому розмірі, ніж законодавчо визначено, є порушенням прав дитини. Разом з тим, будь-яких інших законодавчо встановлений підстав для збільшення розміру аліментів позивач не навела. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме збільшити розмір аліментів до мінімально встановленого розміру - 50 відсотків прожиткового мінімуму Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved