Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05.09.2006р. між нею та закритим (на даний час публічним) акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» в особі заступника філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шведова А.В. було укладено кредитний договір № ODVIGK01420034, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит на придбання житлового будинку у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 119 130, 00 доларів США на термін з 05.09.2006р. по 05.09.2016р., у тому числі 9 130, 00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених цим договором, із сплатою за користування кредитом в розмірі 1% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагородою за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторинга, згідно умов даного договору. За цим договором у темін 05.09.2006р. - 14.09.2006р. позивач отримала в касі філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти в сумі 110 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 05.09.2006р. [PERSON] уклала з відповідачем договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS]. Також, у забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 05.09.2006р. інша особа - [PERSON], як майновий поручитель уклав з відповідачем договір іпотеки за яким в іпотеку передав земельну ділянку площею 0, 0529 га по [ADDRESS]. За взаємною домовленістю сторін у 2008 р. дію договору іпотеки від 05.09.2006р., за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], було припинено. Замість нього 04.02.2008р. [PERSON] та відповідач уклали інший іпотечний договір, про передачу в іпотеку належного позивачу будинку [ADDRESS]. 27.07.2018 р. [PERSON] отримала по пошті постанову державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скорохватова Г.О. від 10.07.2018р., про відкриття виконавчого провадження. З цієї постанови позивачу стало відомо про те, що 13.02.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис № 925 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми 2 274 659,99 грн., не сплаченої в строк за кредитним договором № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчинив цей виконавчий напис про стягнення заборгованості яка не є безспірною. Як наслідок, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просить визнати виконавчий напис № 925 від 13.02.2018р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми 2 274 659,99 грн., не сплаченої за кредитним договором № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1057, 20 грн. (704,80 грн. - за подання позовної заяви немайнового характеру; 352,40 грн. - за заявою про забезпечення позову). Ухвалою суду від 10.08.2018р. відкрито провадження в даній справі. Ухвалою суду від 16.08.2018р. задоволено заяву представника позивача - [PERSON], про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису до набрання судовим рішенням у справі законної сили. 30.11.2018р. до суду надійшло клопотання представника позивача - [PERSON], у якому він просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що 05.09.2006р. між позивачем та закритим (на даний час публічним ) акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» в особі заступника філії « Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шведова А.В. було укладено договір споживчого кредиту, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит на придбання житлового будинку у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 119 130,00 доларів США на термін з 05.09.2006р. по 05.09.2016р., у тому числі 9 130, 00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених цим договором, зі сплатою за користування кредитом в розмірі 1% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагородою за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового мониторинга, згідно умов даного договору, що підтверджується змістом кредитного договору № № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05.09.2006р. [PERSON] уклала з відповідачем договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS]. Також, у забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 05.09.2006р. інша особа - [PERSON], як майновий поручитель уклав з відповідачем договір іпотеки за яким в іпотеку передав земельну ділянку площею 0, 0529 га по [ADDRESS]. За взаємною домовленістю сторін у 2008 р. дію договору іпотеки від 05.09.2006р., за яким в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], було припинено. 04.02.2008р. [PERSON] та відповідач уклали інший іпотечний договір про передачу в іпотеку належного позивачу будинку [ADDRESS]. 13.02.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 925, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми 2 274659,99 грн., не сплаченої в строк за кредитним договором № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р. Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скорохватова Г.О. від 10.07.2018р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України від 02.09.1993 року «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів та посадових осіб , на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також інші факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі надписи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих надписів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ закріплює такі саме правила та умови вчинення нотаріальних дій. При вчиненні виконавчого надпису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтовування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При цьому, сам факт подання стягувачем таких документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Вчинення виконавчого напису нотаріусом полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 310/9293/15ц, в якому зазначено, що умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. В свою чергу, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2017р., яке залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 24.10.2018р., кредитний договір № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р. та усі додаткові угоди до нього разом з іпотечними договорами, визнані недійсними, знята заборона відчуження зазначеного в договорах іпотеки нерухомого майна [PERSON] та [PERSON], з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуті судові витрати. Наведені обставини беззаперечно свідчать про наявність на час вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису - 13.02.2018р., остаточно невирішеного судового спору між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», щодо дійсності кредитного договору № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р., а отже й існування самої заборгованості за цим договором. Відтак приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не було дотримано усіх вимог законодавства при вчинені виконавчого напису, реєстровий № 925 від 13.02.2018р., внаслідок чого порушено законні інтереси позивача. Крім того, на час розгляду даної справи по суті, судове рішення, яким кредитний договір № ODVIGK01420034 від 05.09.2006р. визнано недійсним, набрало законної сили, отже правові підстави щодо виконання зазначеного виконавчого напису взагалі відпали. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановивши усі суттєві обставини на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, отже підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved