Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.10.2014 року до нього звернувся [PERSON] із проханням позичити грошові кошти у сумі 57 481.00 грн. для розвитку бізнесу. Він погодився та надав відповідачу грошові кошти, на підтвердження чого відповідачем власноруч була написана розписка про те, що такі гроші він дійсно отримав. 14.10.2014 року [PERSON] знову звернувся до нього з проханням позичити ще гроші у сумі 55 481.00 грн., оскільки попередньої суми йому не вистачило. Він надав йому таку суму, на підтвердження чого відповідач написав другу розписку. Згідно обох розписок відповідач зобов'язався повернути позичені грошові кошти до 31.12.2014 року, але до теперішнього часу борг не повернуто. Просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 02.10.2014 у розмірі 57481.00 грн., договором позики від 14.10.2014 у розмірі 55481.00 грн., а всього 112 962.00 грн., судові витрати. Представник позивача-адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно заяви позов підтримав, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить запис в реєстрі по відправленню рекомендованої пошти, у зв'язку з чим суд вважає за можливе справу розглядати без його участі, провівши заочний розгляд справи, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, 02.10.2014 між позивачем та відповідачем було фактично укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 57481.00 грн. строком до 31.12 2014, крім того, 14.10.2018 між позивачем та відповідачем було фактично укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 55481.00 грн. Факт одержання грошей підтверджується розписками, власноручно написаними позичальником в момент передачі йому суми позики. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання за договорами не виконав, гроші не повернув. Докази про зворотнє відповідачем не надані. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. З вищенаведеного слідує, що сума боргу підлягає стягненню. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, враховуючи те, що зобов"язання за договорами позики відповідачем належним чином у визначений строк не виконані, кошти за розпискою не повернуто, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved