Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з індексним номером 22046459 від 12 червня 2015 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на обєкт житлової нерухомості: квартиру № 105, що знаходиться у місті Запоріжжя по вулиці Автозаводській у будинку № 10 загальною площею 52, 2 м2, реєстраційний номер майна 8250597 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 10023468 від 12 червня 2015 року, який здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на обєкт житлової нерухомості: квартиру № 105, що знаходиться у місті Запоріжжя по вулиці Автозаводській у будинку № 10 загальною площею 52, 2 м2, реєстраційний номер майна 8250597. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що 06 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0703/0308/71-037, за умовами п. 1.1. якого Банк зобовязується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 63000 дол. США 00 центів на строк з 06 березня 2008 року по 06 березня 2038 року та умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири № 105, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, будинок 10. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань Позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплати комісій тощо, виступає іпотека Обєкта нерухомості вищевказаної квартири. 06 березня 2008 року між Банком як Іпотекодержателем та Позивачем як Іпотекодавцем укладено Іпотечний договір № 0703/0308/71-037-Z-1, згідно з п. 1 якого цим Договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору, а п. 2 Іпотечного договору встановлено, що на забезпечення виконання Основного зобовязання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру № 105, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Автозаводська, будинок 10. 28 листопада 2012 року між Банком та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як Фактором укладено Договір факторингу № 15, на підставі якого Третій особі відступлено право вимоги за вищевказаним Кредитним договором. 12 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі пункту 12.3. Іпотечного договору. Вважаючи, що вказані дії було вчинено протиправно з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач звернувся до суду із цим позовом. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в судове засідання не зявився, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, вважає дії нотаріуса законними і такими, що відповідають нормам\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про іпотеку». В частині дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказав у відзиві, що норми даного закону поширюються виключно на випадки примусового звернення стягнення на іпотечне майно за рішеннями судів і має поширюватися виключно на органи примусового виконання таких рішень. Також зазначав у відзиві, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не є належним відповідачем у справі, а належним має бути Міністерство юстиції України. Всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та Позивачем - [PERSON] укладено Кредитний договір № 0703/0308/71-037, відповідно до умов якого Позивачу надано кредитні кошти у розмірі 63000 дол. США 00 центів на строк з 06 березня 2008 року по 06 березня 2038 року для здійснення розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири № 105, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, будинок 10. Забезпеченням виконання зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитом виступала іпотека: квартира № 105, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Автозаводська, будинок № 10, за Іпотечним договором № 0703/0308/71-037-Z-1 від 06 березня 2008 року, який укладено між ВАТ «Сведбанк» та Позивачем. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 06 березня 2008 року та зареєстровано у реєстрі за № 1632. 28 листопада 2012 року на підставі Договору факторингу право вимоги за кредитним договором та право вимоги за іпотечним договором було відступлено ВАТ «Сведбанк» третій особі у справі Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». 12 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийнято рішення з індексним номером 22046459 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на спірну квартиру Позивача. Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані\~\~\~Законом України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень"\~від 01.07.2004\~№ 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV). Згідно з ч. 1\~ст.\~2\~Закону №\~1952-IV (в редакції станом на 12.06.2015) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації відповідно до ч. 4\~\~ст.15\~Закону №\~1952-IV підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1\~\~ст.\~15\~Закону №\~1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених\~статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. В той же час, ч. 1\~\~ст.\~9\~Закону №\~1952-IV закріплено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 9\~\~\~ст.\~15\~Закону №\~1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Відповідно до абз. 2 ч. 5\~ст.\~3\~Закону №\~1952-IV державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна було визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 17.10.2013\~№ 868 (далі Порядок № 868). Згідно з п. 2 Порядку № 868 (в редакції станом на 12.06.2015) нотаріус як спеціальний субєкт державної реєстрації проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. Аналіз викладеного свідчить, що державна реєстрація права власності,\~реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості. Водночас з аналізу ч. 1\~ст. 12, ч. 1 ст.\~33, ч. 1 ст.\~37 Закону України «Про іпотеку»\~вбачається, що в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, що буде підтверджувати відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі. Відповідно до Іпотечного договору (п. 12.3.) сторонами погоджено, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Судом встановлено, що відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] нотаріальна дія з нерухомим майном спірною квартирою, не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно місця не мало. Отже, реєстраційна дія щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проведена відповідачем з порушенням компетенції, а тому не відповідає вимогам закону. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» (в редакції станом на 12.06.2015) протягом дії цього\~Закону\~не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскаржуване рішення нотаріуса про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно є актом, на підставі якого здійснюється відчуження нерухомого майна, оскільки відбувається зміна власника. Оскільки відчуження квартири відбулось протягом дії вищевказаного мораторію, квартира використовувалася позивачем як місце постійного проживання і у власності позивача не знаходилося інше нерухоме житлове майно, а площа не перевищує 140 кв. метрів, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлює перехід права власності до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на предмет іпотеки протягом часу дії мораторію. Крім того, пунктом 46 Порядку № 868 було закріплено, що \~для проведення\~державної реєстрації\~права власності\~на підставі\~договору іпотеки,\~що містить\~застереження про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя,\~заявник,\~крім документа,\~що підтверджує\~виникнення,\~перехід та\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно,\~подає: 1)\~завірену в\~установленому порядку\~копію письмової\~вимоги про\~усунення порушень,\~надіслану іпотекодержателем\~іпотекодавцеві та\~боржникові,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця,\~в якій\~зазначається стислий\~зміст порушеного\~зобовязання,\~вимога про\~виконання порушеного\~зобовязання у\~не менш\~як 30-денний\~строк та\~попередження про\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки у\~разі невиконання\~такої вимоги; 2)\~документ,\~що підтверджує\~завершення 30-денного\~строку з\~моменту отримання\~іпотекодавцем та\~боржником,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця,\~письмової вимоги\~іпотекодержателя у\~разі,\~коли більш\~тривалий строк\~не зазначений\~у письмовій\~вимозі,\~надісланій іпотекодержателем\~іпотекодавцеві та\~боржникові,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на 12.06.2015) встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Імперативною нормою Закону України «Про іпотеку» закріплено, що обовязковою умовою позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки є: по-перше, факт направлення письмової вимоги Іпотекодержателем Боржнику та/або Іпотекодавцю про усунення порушень основного зобовязання чи іпотечного договору не менш як за тридцять днів до такого стягнення; по-друге, факт отримання такої вимоги адресатом, та, по-третє, докази завершення тридцятиденного строку з моменту отримання відповідної вимоги. Викладеною вище нормою пункту 46 Порядку № 868 передбачено вичерпний перелік документів, що підлягають поданню у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою. В свою чергу, позивач не отримував будь-яких повідомлень від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, що підтверджується матеріалами справи. Статтею 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Непорушність права власності захищається на міжнародному рівні: ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» вказує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved