Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач в листопаді 2016 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 20 січня 2001 року \~вона уклала шлюб з [PERSON]. \~Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач просить суд стягнути аліменти з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 46). Відповідач в\~ судове засідання не зявився. На адресу суду направив заяву, якою просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги позивача визнає (а.с.47). Відповідно до ст.197 ЦПК України\~ у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення\~\~ у цивільній справі"\~за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача викладених у письмових заявах сторін, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню . Із змісту\~ позовної заяви\~ та із матеріалів справи встановлено, що 20.01.2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстрованоміським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис № 205 . Від шлюбу в них народилось двоє дітей:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). На даний час позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що стверджено довідкою виданою Управлінням Служби безпеки України в Луганській області від 31.10.2016 року № 1839 . Відповідач добровільної матеріальної допомоги на її утримання як дружини не надає. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною першою\~статті 80 СК України\~передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до роз'яснень п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст. 182 СК України. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина має і в разі розірвання шлюбу. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, та що [PERSON] являється пенсіонером за вислугою років, та є працездатного віку, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Володарському районі, інших стягнень з нього не проводиться, тож, не залежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу він зобов'язаний утримувати дружину з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що підлягає\~ задоволенню. \~\~ Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved