Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. З урахуванням уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3 443, 47 грн.; заборгованість за центральне опалення у розмірі 249,14 грн. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] Квартира [ADDRESS], що складається з двох кімнат, загальною площею 80,30 м2, належить відповідачу на праві свідоцтва про право власності від 31.05.2013 р. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11 липня 2014 року. Відповідач є власником зазначеної квартири, і відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, йому на праві спільної сумісної власності належать, ще й площі загального користування та технічні засоби, що забезпечують потреби усіх власників будинку [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Власність зобов'язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону та публічному інтересу, але й мусить виконувати певні обов'язки, передбачені законом. Одним, з таких обов'язків власника є його обов'язок утримувати майно, що йому належить, тобто він має нести всі витрати, необхідні для збереженості майна і його утримання, а зобов'язання згідно ч. 2 ст. 509, ст. 526 ЦК України, відповідач має виконувати належним чином. Ст. ст. 67, 68, 151, 179 ЖК України та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572, передбачено, що власник зобов'язаний забезпечувати схоронність будинку, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію та оплачувати послуги на утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та отримані комунальні послуги на підставі укладеного договору. Відповідно до вимог п.п., 6, 8 Договору відповідач зобов'язаний вносити плату через транзитний розрахунковий рахунок комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» не пізніше, ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) за період з 12.07.2013 по 01.04.2015 р.р. (без нарахування за травень 2015 року) - 3 629,94 грн. та опалення за період з 01.10.2013 по 01.12.2014 р.р. (без нарахування за грудень 2014 року) - 249,14 грн. на загальну суму 3 879,08 грн. Зазначена сума заборгованості складається з: послуг на утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати); центрального опалення. Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) здійснювалось: до винесення Розпорядження КМДА згідно Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 р. №390, оскільки даний будинок є новобудовою і КП «Житло-сервіс» розпочало обслуговування з 12 липня 2013 року. Нарахування вартості послуг з центрального опалення здійснювалося на підставі показників квартирного лічильника, відповідно до ст. 67 ЖК України, за тарифом затвердженим Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме: період з 01.10.2013 року по 01.11.2014 року за тарифом, згідно Розпорядження КМДА від 31.05.2011 року №857. Розрахунок кількості теплової енергії, що нараховується квартирі [ADDRESS] до сплати за опалювальний період на 1 м2 опалювальної площі. Розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги наданий в Довідці №110/23-464 від 03.06.2015 року та у розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зазначений розрахунок розроблений позивачем згідно даних Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» КМДА, які позивач у відповідності до укладеного договору отримує в електронному виді з бази даних КП «ГІОЦ» КМДА. Підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про оплату заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та отримані комунальні послуги, але відповідач борг не сплатив. Крім того, розмір заборгованості зазначається у квитанціях (рахунках) на оплату послуг, які щомісячно надходять на адресу відповідача. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Довідки Форми №3 від 03.06.2015 року №553 в зазначеній квартирі проживає власник - відповідач. Згідно ст. 322 ЦК України на власника майна покладено тягар його утримування, тож оскільки власником є відповідач, то борг за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) і комунальні послуги в сумі 3879,08 грн. підлягає стягненню з власника квартири. В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог у якій зазначив, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА №88 від 05.07.2013 року. Будинок введений в експлуатацію 20.09.2012 року та є новобудовою, що підтверджується Актом готовності об'єкта до експлуатації від 20.09.2012 року №24 та Сертифікатом серії КВ №16412175242 від 28.09.2012 року. Згідно ст. 24 ЖК УРСР, жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово-експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією. Між позивачем та відповідачем окрім Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11.07.2014 року, також був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 11.07.2014р. Після подачі позовної заяви, відповідач частково сплатив грошові кошти за утримання будинку та прибудинкової території і заборгованість на 01.08.2015року становить 3 692,61 грн. Нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) здійснювалось: до винесення розпорядження КМДА від 06.03.2015 року №210, згідно Постанови КМ України від 1 червня 2011р. №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», якою затверджено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій». З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) - 3 443,47 грн. та за центральне опалення - 249,14 грн., а всього - 3 692,61 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що відповідно до Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.11.2013р. №625 КП «Житло-сервіс» визначено балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS]. Згідно п.п. 3, 4 укладеного між сторонами Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення первинного тарифу для будинку [ADDRESS] у м. Києві на рівні, нижчому, ніж було доведено до мешканців та застосовано у цьому договорі, виконавець здійснює перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з початку нарахування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Додатково надав суду пояснення вмкладенні в запереченнях на позовну заяву, які долученні до матеріалів справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволення позову посилаючись на те, що із позовної заяви не можливо встановити, виконавцем якої саме послуги є позивач, та на підставі якого нормативно-правового акту, адже згідно Закону, виконавців визначає орган місцевого самоврядування. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.07.2014 року, не містить істотних умов, а саме рішення органу місцевого самоврядування про затвердження тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Довідка про заборгованість та розрахунок заборгованості жодним чином не доводять факту якісного, у повному обсязі та вчасного надання споживачеві послуг і взагалі надання будь-яких послуг. Доказів, що підтверджують виконання послуг, немає. Розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги містить інформацію щодо проведених боржником оплат, що не відповідає фактично сплаченим сумам. Позивач не надав суду ліцензії на здійснення діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання теплової енергії. Порядок, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 №390, не являється документом, що дає підстави для нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №88 від 05.07.2013 року директору КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було наказано передати, а директору КП «Житло-Сервіс», тимчасово, до визначення в установленому порядку балансоутримувача, прийняти на обслуговування житловий будинок [ADDRESS] (Т. 1, а.с. 25-26). 12.07.2013 року Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» видано наказ №72 «Про початок обслуговування житлового будинку на [ADDRESS]» (Т. 1, а.с. 25-28). За змістом виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основним видом економічної діяльності підприємства є: комплексне обслуговування об'єктів (Т. 1, а.с. 31-32). Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (Т. 1 а.с. 34-38). Згідно листа Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №4259/33/2/103 від 12.07.2013 року, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, до часу створення в житловому будинку на [ADDRESS] об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, визначає КП «Житло-сервіс» балансоутримувачем даного будинку. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №625 від 05.11.2013 року, визначено Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] у Дніпровському районі м. Києва. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.05.2013 року (Т. 1, а.с. 9), та відповідно до довідки форми 3 №553 від 03.06.2015 року у зазначеній квартирі меншкають та зареєстровані троє осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (Т. 1, а.с. 21). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] у м. Києві, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором. (Т. 1, а.с. 6-8). Згідно п.п. 3, 4 Договору, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення первинного тарифу для будинку [ADDRESS] на рівні нижчому, ніж було доведено до мешканців та застосовано у цьому договорі, виконавець здійснює перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з початку нарахування. Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становить: у разі внесення плати за цим договором до 20 числа, що настає за розрахунковим, 3,45 грн./кв.м.; у разі внесення плати за цим договором після 20 числа, що настає за розрахунковим, 3,80 грн./кв.м. Згідно п.п. 7, 8 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься через транзитний розрахунковий рахунок комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр». Відповідно до п.п. 21, 22 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Положення цього договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з початком обслуговування (початком надання послуг) виконавцем будинку [ADDRESS]. Споживач, після набрання чинності цим договором, відповідно до ч. 3 ст. 631, ст.ст. 322, 360 ЦК України, оплачує на квитанцією кошти в сумі 2 949,13 грн. з ПДВ, з яких: послуги з утримання будинку та прибудинкової території 2 949,13 грн. в період з 12.07.2013 року по 01.05.2014 року. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Отже, уклавши відповідний договір, відповідач на теперішній час не має бажання виконувати його умови в частині оплати за надані житлово-комунальні послуги в добровільному порядку посилаючись на відсутність затверджених тарифів, надання послуг не в повному обсязі, наявність недоліків умов договору та інше. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 березня 2015 року №210 були затверджені тарифи по будинку [ADDRESS] на рівні 3,80 грн./кв.м. - 3,45 грн./кв.м. відповідно до дати сплати до чи після 20 числа місяця. Затверджені тарифи відповідають тарифам встановленим та погодженим сторонами у договорі. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається. Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», позивач здійснив економічно обґрунтований розрахунок витрат на надання житлово-комунальних послуг і вірність цього розрахунку щодо розміру плати на утримання будинку та прибудинкової території підтверджено та затверджено Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 березня 2015 року № 210. За змістом наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості наданого позивачем, комунальним підприємством було нараховано до сплати відповідачу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 6 531,98 грн., а сплатив відповідач 2 652,90 грн. (Т. 1, а.с. 20), отже борг за вказані послуги становить 3 879,08 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог заборгованість відповідача станом на 01.08.2015 року за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) - 3 443,47 грн. та за центральне опалення - 249,14 грн., а всього - 3 692,61 грн. Суд приходить до висновку, що вказаний розмір заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні витрати) підтверджується як наданим розрахунком заборгованості та довідкою №110/23-892 від 07.09.2015 року (Т. 1, а.с. 167). Поряд з цим, суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача на те, що позивач незаконно застосовував тариф для оплати після 20 числа, оскільки як вбачається з наданих стороною відповідача платіжних квитанцій, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач здійснював платежі не на рахунок комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», а безпосередньо на рахунок позивача. Отже відповідач дійсно не дотримувався умов договору в частині порядку оплати, оскільки така оплата повинна бути здійснена не лише до 20 числа, але й на відповідний рахунок КП «ГІОЦ», що надало позивачу можливість застосовувати тарифи, передбачені для оплати після 20 числа. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. За змістом ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Посилаючись на неякісне та не в повному обсязі надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, сторона відповідача тим най менш не довела цього належним чином в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, сторона відповідача не приймає до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, отже вона має приносити позивачу прибуток, а тому не може виконуватись виключно на рівні фактичних витрат на надання послуг. Приймаючи рішення про задоволення позову в частині вимог про стягнення заборгованості суд приймає до уваги, що посилаючись на різного роду порушення, які на думку відповідача вчинив позивач, відповідач тим най менш протягом розгляду справи не звертався з зустрічними позовними вимогами щодо визнання договору недійсним в цілому, або в частині, визнання незаконними дій, а також у встановленому законом порядку не звертався із позовом щодо оскарження порядку формування та розміру цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Загалом логіка сторони відповідача полягає у тому, що навіть фактично користуючись послугами, що надаються позивачем, відповідач при цьому не повинен їх оплачувати у зв'язку із тим, що офіційно тарифи були затверджені тільки 06.03.2015 року. Однак відповідач не звертає уваги на те, що підписавши договір він фактично погодився зі всіма його умовами, а відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні позову в частині заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, з огляду на наступне. За змістом наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідачу було нараховано до сплати за центральне опалення - 1 223,81 грн. і за наведеними даними позивача, відповідач сплатив 974,67 грн., тож має заборгованість у розмірі 249,14 грн. (Т. 1, а.с. 20). Поряд з цим, зі змісту наданих стороною відповідача квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг вбачається, що відповідач здійснював оплату за послуги централізованого опалення у розмірі; 1238,49 грн. (Т. 1 а.с. 81). Отже за вказані послуги відповідач сплатив всього 1238,49 грн., тобто навіть більше від суми нарахованої позивачем до сплати. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, оскільки наявність такої заборгованості не підтверджена. На підставі викладеного,

Outcome: approved