Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) в сумі 26 404,34 гривень за прострочення сплати аліментів, стягнутих рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2012 року на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. [PERSON] та [PERSON] з 12.08.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , 2001 року народження та доньки [PERSON] , 2005 року народження. В судовому порядку [PERSON] встановлено аліментні зобов`язання щодо утримання дітей, однак від надання матеріальної допомоги відповідач злісно ухиляється, станом на 12 грудня 2018 року наявна заборгованість в загальній сумі 79639,30 гривень. За переконанням [PERSON] нерегулярна сплата аліментів має тягти відповідальність в виді встановлення [PERSON] неустойки (пені) у розмірі 1 % від вказаної суми боргу за кожен день прострочення, що дорівнює, за підрахунками позивача, за період з квітня 2013 року по травень 2018 року грошову суму 26404,34 гривень. В порядку ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічно письмово викладеним. Представник позивача адвокат Таранченко Ю.В. (уповноважена на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру на ведення справи) в судовому засіданні юридично обґрунтувала позовні вимоги посиланням на ст. ст. 180, 196 СК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, надав пояснення аналогічно письмово викладеним у відзиві на позов, зокрема зазначив наступне. Так, в 2012 році шлюбні відносини сторін було фактично припинено, та [PERSON] звернулась до суду для стягнення аліментів на утримання дітей, розмір яких судом було визначено в частці від доходу, а саме 33 % на двох дітей. Разом з тим, в 2013 році подружжям досягнуто примирення та до 2018 року проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, отримані відповідачем доходи витрачались на матеріальне забезпечення дітей та, на той час, дружини. За таких обставин, з 2013 по 2018 роки з заробітної плати відповідача аліменти не утримувалися. Після розірвання шлюбу в 2018 році [PERSON] звернулась до виконавчої служби з заявою про несплату [PERSON] аліментів, та одразу була нарахована заборгованість за п`ять років. Відповідач акцентує увагу суду, що навмисно від сплати аліментів не ухилявся, в спірний період працював, не приховував доходів, - тому за відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості підстав для стягнення пені, відповідно до ст. 196 СК України, немає. Одночасно з такою позицією відповідач посилається на положення ч. 2 ст. 196 СК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В контексті таких посилань у відзиві наведено розрахунок доходу відповідача після проведених утримань, та визначено, що сума фактично отримуваної заробітної плати, за відрахуванням поточних аліментів та виставленої заборгованості, складає менше 5000,00 гривень, з яких відповідач несе обов`язкові платежі на оплату комунальних послуг, купує продукти харчування, одяг, ліки. Разом з тим, самостійних вимог на зменшення розміру пені з зазначенням конкретної суми, - відповідачем не заявлено. Також [PERSON] у відзиву на позов посилається на положення ст. ст. 202, 203 СК України та зазначає, що на теперішній час мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , 1947 року народження, яка хворіє (перебуває на обліку з діагнозом ішемічна хвороба серці із гіпертензією), розмір пенсії якої складає 1640 гривень, що недостатньо навіть для купівлі ліків (долучено копії чеків на придбання медпрепаратів за 5 днів лікування на суму 870 гривень). За таких обставин, відповідач просить врахувати суд перебування на його утриманні непрацездатної матері. Крім зазначеного, [PERSON] висловлено незгоду із розрахунком заборгованості, оскільки в довідці державного виконавця невірно визначено розмір аліментів, а саме за квітень 2013 року розмір аліментів має складати - 695 гривень (а не 1033,47 грн.), травень, червень 2013 року по 695 гривень (а не 726 грн.), липень 2013 року 379 гривень (а не 726), листопад 2014 року - 664 гривень (а не 726 грн.), квітень, травень, червень 2014 року - по 379 гривень (а не 771 грн.), травень - серпень 2015 року - по 406 гривень (а не 771 грн.), вересень 2015 року - 722 грн. (а не 771 грн.), травень 2016 року - 700 гривень (а не 918 грн.). За переконанням відповідача, - оскільки невірно проведено розрахунок заборгованості по аліментам, - розмір пені також є помилковим. При цьому, самостійного розрахунку неустойки (пені) по аліментам відповідачем не проведено. Загалом [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю заявлених вимог. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням відповідача) у судовому засіданні пояснила, що з подружжям [PERSON] знайома з часу купівлі ними будинку [ADDRESS] , де вони постійно проживали, мають двох дітей. Відповідача характеризує позитивно - працює, у вчиненні сварок, розпиті спиртних напоїв помічений не був. Суду пояснено, що окремо сторони по справі стали мешкати з кінця 2018 року, та після розлучення [PERSON] перейшов жити до своєї матері. Особисто свідок не обізнана чи мали сторони спільний бюджет, та чи сплачував відповідач на користь позивача аліменти, - однак факт спільного проживання останніх, проведення ремонтних робіт (перекривали кришу на домоволодінні) та ведення спільного господарства (обробляння огороду, утримання птиці тощо) може свідчити про виконання [PERSON] обов`язку матеріального забезпечення сім`ї. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням відповідача) у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її племінником (рідна сестра матері відповідача) у судовому засідання обмежуючись у висвітленні особистих подробиць життя сторін по справі, - зазначила, що як подружжя [PERSON] та [PERSON] прожили 18 років, та весь цей час останній утримував сім`ю, зароблені кошти витрачались на їх спільні з дружиною (наразі колишньою) потреби. Після розлучення [PERSON] перейшов жити до матері, все спільно нажите майно залишилося в будинку, де продовжує проживати позивач з донькою (15 років), а старший син навчається та мешкає в [ADDRESS] . Відповідаючи на питання сторони позивача свідок зазначила, що їй невідомо чи сплачувалися [PERSON] аліменти на дітей в 2013-2018 роках, та знає, що саме після розлучення та припинення в грудні 2018 року спільного проживання позивач [PERSON] заявила вимоги про борг по аліментам за п`ять років (з заробітку відповідача утримуються 50 %). Свідок [PERSON] (допитаний за клопотанням відповідача) у судовому засіданні пояснив, що по сусідству з домоволодінням, де мешкали [PERSON] разом з [PERSON] має дачний будинок, де проживає сезонно (в літню пору року). В квітні 2019 року отримав судову повістку та при розмові з [PERSON] дізнався, що колишня дружина останнього [PERSON] подала позов про стягнення пені по аліментам, при цьому відповідач просив згоди надати свідчення за відомими свідку обставинам. Свідок зазначив, що з родиною [PERSON] тісно не спілкувався, знає, що подружжя постійно мешкали разом, виховували дітей, роз`їхалися наприкінці 2018 року. За чутками свідку відомо, що начебто [PERSON] тепер має сплачувати аліменти на дітей за минулі роки, відповідачу виставлено значну суму боргу. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 12 серпня 2000 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (підтверджено відповідним штампом в паспортах сторін по справі - а.с. 5, 6). Сторони є батьками двох дітей - [PERSON] , [INFO] (на час розгляд справи досяг повноліття), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження - а.с. 7). Згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2012 року - з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.08.2012 року до повноліття дітей (а.с. 10). Виконавчий документ [PERSON] пред"явлено на примусове виконання до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Донецькій області. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Згідно довідки-розрахунок № 111.18/2066 від 16.01.2019 року заборгованість по аліментам за період з квітня 2013 року по грудень 2018 року (30 число місяця) складає 78787,41 гривень (а.с. 9). Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач [PERSON] , посилаючись на факт ухилення відповідача [PERSON] від передбаченого ст. 180 СК України обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, - в судовому порядку заявляє вимогу стягнення пені за прострочення аліментів. Розглядаючи спірні відносини сторін, суд виходить з наступного. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому, право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 22) роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, - повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач [PERSON] ґрунтує позицію захисту по справі відсутністю своєї вини у виникненні (утворенні) заборгованості за аліментами, оскільки в спірний період 2013 - 2018 роки мешкав однією сім`єю з позивачем [PERSON] , мали взаємні права та обов`язки як подружжя, тому безспірно протягом зазначеного часу свідомо виконував обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей. На підтвердження таких посилань суду надано Акт № 1141, складений 20.02.2019 року комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», згідно якого [PERSON] з 2002 року по грудень 2018 року фактично проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та двома дітьми (а.с. 32). Факт проживання сторін по справі за однією адресою, в спільному житловому будинку також знайшов підтвердження показами свідків, які допитані в судовому засіданні. Також суду надано копію трудової книжки, з записів якої вбачається, що в 2013 - 2018 рр. відповідач був офіційно працевлаштований, отримував заробітну плату, однак аліменти не відраховувалися (а.с. 35-39) Оцінюючи такі доводи відповідача суд, виходячи з характеру спірних відносин сторін, - зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 2 СК України - Сімейний кодекс України регулює, зокрема, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Згідно положень статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] знав про судове рішення про стягнення з нього аліментів, однак належно допустимі докази (квитанції, чеки, розписки) виконання обов`язку утримання дітей шляхом надання позивачу [PERSON] щомісячних грошових коштів у присудженому розмірі відсутні. За таких обставин немає підстав для спростування вини відповідача у утворенні заборгованості по аліментам. Приймаючи такий висновок, суд враховує, що ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, суд акцентує увагу, що [PERSON] , надаючи пояснення, що виконавчий лист, за яким аліменти було стягнуто в 2012 році [PERSON] було пред`явлено до виконання лише в 2018 році, тобто фактично розцінено як зловживання правом, - однак відповідач не заявляє самостійних вимог, зокрема, встановлення строку сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості за аліментами (в порядку ч. 2 або ч. 3 ст. 197 СК України). Самостійно суд обмежений визначити спосіб захисту прав. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якої - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника; розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Суд зазначає, що в розглядуваній справі між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості по аліментам з огляду на оспорення відповідачем [PERSON] правильності проведеного державним виконавцем розрахунку щомісячного утримання частки доходу з заробітної плати за квітень - липень, листопад 2013 року, травень - вересень 2015 року, травень 2016 року. Судом перевірено такі доводи відповідача. Згідно довідки-розрахунку № 111.18/2066 від 16.01.2019 року заборгованість в спірні місяці складає: - за квітень 2013 року - 1033,47 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 2084 гривень; - за травень 2013 року - 726, 00 гривень; - за червень 2013 року - 726,00 гривень; - за липень 2013 року - 726,00 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 1138,76 гривень; - за листопад 2013 року - 726,00 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 1992,83 гривень; - за квітень 2014 року - 771,60 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 1709,73 гривень; - травень 2014 року - 771,60 гривень; - за червень 2014 року - 771,60 гривень; - за травень, червень, липень, серпень 2015 року - по 771,60 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 1220,00 гривень; - за вересень 2015 року - 771,60 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 2168,94 гривень; - за травень 2016 року - 918,60 гривень, виходячи з 1/3 частини від щомісячного доходу в сумі 2102,60гривень (а.с. 9). Згідно розрахунку відповідача [PERSON] , наведеного у відзиві, - заборгованість по аліментам в спірні місця складає: - за квітень, травень, червень 2013 року - по 695,00 гривень, виходячи з розрахунку - 2084 гривень / 3 частини; - липень 2013 року - 379,00 гривень, виходячи з розрахунку - 1138 гривень / 3 частини; - листопад 2013 року - 664 гривень, виходячи з розрахунку - 1992 гривень / 3 частини; - квітень, травень, червень 2014 року - по 771,00 гривень, виходячи з розрахунку -1079 гривень /3 частини; - травень, червень, липень, серпень 2015 року - по 406,00 гривень, виходячи з розрахунку 1220 гривень / 3 частини; - вересень 2015 року - 722 гривень, виходячи з розрахунку - 2168 гривень / 3 частини; - травень 2016 року - 700 гривень, виходячи з розрахунку 2102 гривень / 3 частини. Суд частково приймає до уваги доводи відповідача в частині незгоди з розрахунком заборгованості по аліментам. Так, розмір присуджених до стягнення з [PERSON] аліментів складає - 1/3 частина (33 %) всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитини. В квітні 2013 року розмір аліментів, що підлягає стягненню державним виконавцем визначено в сумі 1033,47 гривень, при цьому розмір доходу, з якого відраховуються утримання складає 2084 гривень. Разом з тим, 33 % від 2084 гривень складає 687,72 гривень. При цьому, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум на одну особу на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає 1210 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину в квітні 2013 року складає - 363 гривень, на двох 726 гривень. Таким чином, розмір аліментів за квітень 2013 року визначено невірно. Що стосується розрахунку за травень, червень, липень, листопад 2013 року - розмір аліментів правильно нараховано в мінімальному розмірі в сумі 726 гривень щомісячно. В квітні 2014 року розмір аліментів, що підлягає стягненню державним виконавцем визначено в сумі 771,60 гривень, при цьому розмір доходу, з якого відраховуються утримання складає 1709,73 гривень, - 33 % складає 512,92 гривень. При цьому, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум на одну особу на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає 1286 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину в квітні 2014 року складає - 385,80 гривень, на двох 771,60 гривень. Таким чином, розмір аліментів за квітень 2014 року визначено вірно. Аналогічно правильно в мінімальному розмірі нараховано аліменти за травень, червень 2014 року - щомісячно по 771,60 гривень. В травні, червні, липні, серпні 2015 року розмір аліментів, що підлягає стягненню державним виконавцем визначено в сумі 771,60 гривень щомісячно. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає 1286 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину в квітні 2014 року складає - 385,80 гривень, на двох 771,60 гривень. Таким чином, розмір аліментів за спірні місяці 2014 року визначено вірно. У вересні 2015 року розмір аліментів, що підлягає стягненню державним виконавцем визначено в сумі 771,60 гривень, при цьому розмір доходу, з якого відраховуються утримання складає 2168,94 гривень, - 33 % - складає 715,75 гривень, при мінімальному розмірі - 771,60 гривень. В травні 2016 року розмір аліментів, що підлягає стягненню державним виконавцем визначено в сумі 918,60 гривень, при цьому розмір доходу з якого відраховуються утримання складає 2102,60 гривень - 33 % складає 695,18 гривень. При цьому, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу на дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня складає 1531 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину в травні 2016 року складає - 459,30 гривень, на двох 918,60 гривень. Таким чином, розмір аліментів за травень 2016 року визначено вірно. Інших заперечень, доводів на оспорювання заборгованості по аліментам, зокрема за інші місяці, - відповідач [PERSON] не надає. Згідно довідки про доходи № 24, виданої 14.02.2019 року структурним підрозділом «Покровське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - починаючи з червня 2018 року з заробітної плати відповідача [PERSON] проводяться відрахування (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 24). З довідки-розрахунку № 111.18/2066 від 16.01.2019 року вбачається, що утримувані аліменти в червні - грудні 2018 року було враховані при визначені державним виконавцем заборгованості. З урахуванням вказаного, суд приходить до переконання, що розмір заборгованості по аліментам за період з квітня 2013 року по травень 2018 року (на 30 число поточного місяця) складає 90207,71 гривень. Суд визначає розмір пені за прострочення аліментів, при цьому відповідні розрахунки визначає з урахуванням наступного. Так, згідно правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за змістом статті 196 СК України, означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Наявний у справі розрахунок пені, проведений позивачем [PERSON] , не відповідає вищезазначеним правилам обчислення пені. Суд звертає увагу, що у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, - щодо розрахунку неустойки (пені) за один місяць за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. З урахуванням вказаного, розмір пені за прострочення аліментів за період з 01.06.2013 року по 31.05.2018 року, тобто за 1887 днів (згідно заявлених позовних вимог) складає: - квітень 2013 року: 726 х 1 % х 1887 днів = 13699,62 грн. - травень 2013 року: 726 грн. х 1 % х 1857 дні = 13481,82 грн. - червень 2013 року: 726 грн. х 1 % х 1826 дні = 13256,76 грн. - липень 2013року: 726 грн. х 1 % х 1796 дні = 13038,96 грн. - серпень 2013 року: 1176,72 грн. х 1 % х 1765 днів = 20769,11 грн. - вересень 2013 року: 1138,76 грн. х 1 % х 1734 дні = 19746,10 грн. - жовтень 2013 року: 1119,78 грн. х 1 % х 1704 днів = 19081,05 грн. - листопад 2013 року: 726 грн. х 1 % х 1673 дні = 12145,98 грн. - грудень 2013 року: 863,56 грн. х 1 % х 1643 дні = 14188,29 грн. - січень 2014 року: 1029,63 грн. х 1 % х 1612 дні = 16597,64 грн. - лютий 2014 року: 929,99 грн. х 1 % х 1581 дні = 14703,14 грн. - березень 2014 року: 1029,63 грн. х 1 % х 1553 дні = 15990,15 грн. - квітень 2014 року: 771,60 грн. х 1 % х 1522 дні = 11743,75 грн. - травень 2014 року: 771,60 грн. х 1 % х 1492 дні = 11512,27 грн. - червень 2014 року: 771,60 грн. х 1 % х 1461 дні = 11273,08 грн. - липень 2014 року: 1476,65 грн. х 1 % х 1431 дні = 21130,86 грн. - серпень 2014 року: 1676 грн. х 1 % х 1400 дні = 23464 грн. - вересень 2014 року: 1676 грн. х 1 % х 1369 дні = 22944,44 грн. - жовтень 2014 року: 1606 грн. х 1 % х 1339 дні = 21504,34 грн. - листопад 2014 року: 1606 грн. х 1 % х 1308 дні = 21006,48 грн. - грудень 2014 року: 1606 грн. х 1 % х 1278 дні = 20524,68 грн. - січень 2015 року: 1746 грн. х 1 % х 1247 дні = 21772,62 грн. - лютий 2015 року: 1746 грн. х 1 % х 1216 дні = 21231,36 грн. - березень 2015 року: 1746 грн. х 1 % х 1188 дні = 20742,48 грн. - квітень 2015 року: 1482,40 грн. х 1 % х 1157 дні = 17151,37 грн. - травень 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 1127 дні = 8695,93 грн. - червень 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 1096 дні = 8456,74 грн. - липень 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 1066 дні = 8225,26 грн. - серпень 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 1035 дні = 7986,06 грн. - вересень 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 1004 дні = 7746,86 грн. - жовтень 2015 року: 1141,02 грн. х 1 % х 974 дні = 11113,53 грн. - листопад 2015 року: 771,60 грн. х 1 % х 943 дні = 7276,19 грн. - грудень 2015 року: 1025,87 грн. х 1 % х 913 дні = 9366,19 грн. - січень 2016 року: 940,90 грн. х 1 % х 882 дні = 8298,74 грн. - лютий 2016 року: 1060,68 грн. х 1 % х 851 дні = 9026,39 грн. - березень 2016 року: 1079,99 грн. х 1 % х 822 дні = 8877,52 грн. - квітень 2016 року: 1331,19 грн. х 1 % х 791 дні = 10529,71 грн. - травень 2016 року: 918,60 грн. х 1 % х 761 дні = 6990,55 грн. - червень 2016 року: 1099,80 грн. х 1 % х 730 дні = 8028,54 грн. - липень 2016 року: 1297,31 грн. х 1 % х 700 дні = 9081,17 грн. - серпень 2016 року: 1386,60 грн. х 1 % х 669 дні = 9276,35 грн. - вересень 2016 року: 1320,93 грн. х 1 % х 638 дні = 8427,53 грн. - жовтень 2016 року: 1320,58 грн. х 1 % х 608 дні = 8029,13 грн. - листопад 2016 року: 1412,06 грн. х 1 % х 577 дні = 8147,59 грн. - грудень 2016 року: 1611,82 грн. х 1 % х 547 дні = 8816,66 грн. - січень 2017 року: 1491,29 грн. х 1 % х 516 дні = 7695,06 грн. - лютий 2017 року: 1505,25 х 1 % х 485 дні = 7300,46 грн. - березень 2017 року: 1929,18 х 1 % х 457 дні = 8816,35 грн. - квітень 2017 року: 2470,07 грн. х 1 % х 426 дні = 10522,50 грн. - травень 2017 року: 1737,98 грн. х 1 % х 396 дні = 6882,40 грн. - червень 2017 року: 2179,24 грн. х 1 % х 365 дні = 7954,23 грн. - липень 2017 року: 2598,59 грн. х 1 % х 335 дні = 8705,28 грн. - серпень 2017 року: 2323,73 грн. х 1 % х 304 дні = 7064,14 грн. - вересень 2017 року: 2667,85 грн. х 1 % х 273 дні = 7283,23 грн. - жовтень 2017 року: 2263,63 х 1 % х 243 дні = 5500,62 грн. - листопад 2017 року: 1917,91 грн. х 1 % х 212 дні = 4065,97 грн. - грудень 2017 року: 2633,11 грн. х 1 % х 182 дні = 4792,26 грн. - січень 2018 року: 2652,75 грн. х 1 % х 151 дні = 4005,65 грн. - лютий 2018 року: 2442,49 грн. х 1 % х 120 дні = 2930,99 грн. - березень 2018 року: 2497,79 грн. х 1 % х 92 дні = 2297,97 грн. - квітень 2018 року: 3356,27 грн. х 1 % х 61 день = 2047,32 грн. - травень 2018 року: 2363,71 грн. х 1 % х 31 день = 732,75 грн. Загальна сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань за період з квітня 2013 року по травень 2018 року становить 683948,07 гривень, тобто перевищує 100 % заборгованості (станом на 30 травня 2018 року складає 90207,71 гривень). Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, [PERSON] заявляє вимоги стягнення з [PERSON] пені на заборгованість по аліментам в розмірі 26404,34 гривень, - суд такі вимоги визнає обгрунтованими та присуджує на користь позивача вказану суму. Приймаючи таке рішення, - суд відхиляє посилання [PERSON] про зменшення судом розміру пені на підставі ч. 2 ст. 196 СК України. При цьому, в обгрунтування такої позиції відповідач посилається про несення ним обов`язку надання допомоги своїй непрацездатній матері [PERSON] . Так, згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 1020 від 14.02.2019 року - [PERSON] з 28.12.2018 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір"ю (а.с. 33). Згідно довідки № 796 від 12.02.2019 року [PERSON] знаходиться на обліку в Покровському Управлінні ПФ України, отримує пенсію за віком - серпень - листопад 2018 року в сумі 1640,47 гривень щомісячно, грудень 2018 року - 1648,26 гривень, січень 2019 року - 1820,46 гривень (а.с. 40). Згідно довідки Амбулаторії № 8 загальної практики сімейної медицини КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Донецької області» - [PERSON] перебуває на Д-лбліку у сімейного лікаря з діагнозом ішемічна хвороба серця (а.с. 26). Суд зазначає, що в розумінні положення ст. 75 СК України матір відповідача є непрацездатною та добровільний обов`язок надання їй матеріальної підтримки є цілком зрозумілим. Разом з тим, суд з огляду на заявлену позивачем суму неустойки (пені), вважає безпідставним посилання відповідача про застосування до спірних відносин положення ч. 2 ст. 196 СК України. При цьому, суд акцентує увагу, що вищезазначені докази мають правове значення та підлягають оцінці у разі заявлення відповідачем вимог зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини в зв`язку з наявним обов`язком, визначеним ст. 202 СК України. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст. ст. 195, 196 СК України,

Outcome: approved