Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Заявник звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до управління Держземагенства в Дергачівському районі Харківської області про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів. У подальшому 09 січня 2018 року він уточнив свої вимоги, та зазначив зацікавленою особою Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. Ухвалою від 10 січня 2018 року вказана цивільна справа передана на розгляд до Дзержинського районного суду міста Харкова. В обґрунтування вказаний вимог заявник посилається на те, що він є власником земельних ділянок, проте при оформленні на них відповідно державних актів були допущені помилки в його анкетних даних та назвах населених пунктів та вулиць розташування вказаних земельних ділянок. В зв'язку з цим заявниця просить встановити факт належності йому вказаних актів, та встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.12.2000 року, на ім'я « [PERSON]» на підставі рішення виконкому Прудянської Ради народних депутатів від 12 вересня 2000 року № 138 на земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована на території Прудянської селищної ради за адресою [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області, для індивідуального дачного будинку, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] заявникові - [PERSON]. Вважати правильною поштову адресу земельної ділянки [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області, що належить [PERSON], який народився [INFO] року. Встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.12.2000 року, на ім'я « [PERSON]» на підставі рішення виконкому Прудянської Ради народних депутатів від 12 вересня 2000 року № 140 на земельну ділянку площею 0,036 га, що розташована на території Прудянської селищної ради за адресою [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого підсобного господарства, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] заявникові - [PERSON]. Вважати правильною поштову адресу земельної ділянки [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області, що належить [PERSON], який народився [INFO] року. В судове засідання заявник не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву, де просив суд розглядати справу за його відсутності. Зацікавлені особи в судове засідання не з'явились, надала до суду заяви про розгляд за їх відсутності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З'ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог. Вивчивши надані стороною заявника докази, суд вважає заяву, такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що порядок складання Державного акту на право приватної власності на землю, встановлено «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за № 354/3647. Відповідно до п.п. 1.1.п. 1 вищезазначеної Інструкції, право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується; державним актом: -на право власності на земельну ділянку; -на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449 (п.п. 1.2. п. 1 вищезазначене Інструкції) Порядок складання державного акта встановлений в п. 2 вищезазначеної Інструкції Згідно з п.п 2.1. п. 2 вищезазначеної Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: -підготовчі роботи; -встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; -складання кадастрового плану земельної ділянки; -заповнення бланка державного акта. Відповідно до п.п. 2.9 вищезазначеної Інструкції, заповнення державних акті на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мової, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Згідно з п.п.2.14. п. 2 вищезазначеної Інструкції, Державний акт на правовласності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовим) особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади т особа, що здійснила реєстрацію акта. На разі Наказ Державного Комітету України по земельних ресурсів 04.05.99 № 43 про затвердження «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійною користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» втратив чинність н підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 404 від 03.07.2013. Постанова Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449, якою були затверджені Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою на разі, також втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрі України № 483 від 03.06.2013. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 256 ЦПК України). При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Відповідно до п.1 та п. 2 ч.1 ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

Outcome: approved