Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 червня 2016 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до ТОВ "Тарасівське" про визнання договору оренди землі без номеру від 01 вересня 2009 року недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №064454 вона є власницею земельної ділянки площею 5,02 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Зазначену земельну ділянку вона з 01 вересня 2000 року за договором оренди здала ТОВ «БАС» терміном на 10 років, тобто до 01 вересня 2010 року. З 2004 року окрім цього договору вона передала своєму двоюрідному брату [PERSON] за нотаріально оформленою генеральною довіреністю право повністю розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. Довіреність складалася на три роки і кожні три роки вона, позивач, видавала на імя брата такі ж самі довіреності на такий самий термін. Останню довіреністю на брата вона складала 16 травня 2012 року терміном до 16 травня 2015 року. Інших довіреностей вона нікому не видавала, ніяких договорів оренди чи іншого користування (володіння) землі вона нікому не передавала як письмово, так і в іншій формі. З 2004 по 2014 роки вона не приїжджала на батьківщину, тобто не була в Пологівському районі Запорізької області протягом зазначеного терміну. 18 березня 2014 року, коли вона була у себе вдома у м.Макіївка Донецької області, їй зателефонував брат [PERSON], який повідомив їй, що у нього виникли проблеми з документацією на належну їй земельну ділянку. Він сказав, що йому відомо про укладення нею угоди з ТОВ «Тарасівське» 01 вересня 2009 року щодо оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 01 вересня 2019 року. На це вона відповіла брату, що ніяких угод вона ні з ким не укладала і тому цей договір є недійсним. [PERSON] їй сказав, що у нього є ксерокопія цієї угоди і запропонував їй з договором ознайомитися. 24 березня 2014 року вона приїхала до свого брата у Пологівський район, де ознайомилася з ксерокопією договору оренди належної їй земельної ділянки від 01 вересня 2009 року, нібито складеного між нею і ТОВ «Тарасівське». Вона відразу сказала, що це недійсний договір, бо підпис як орендодавця в ньому не її. Тому вона звернулася до поліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які підробили на договорі оренди землі її підпис. У Пологівському відділі поліції її заява була внесена до ЄРДР, в межах кримінального провадження була проведена почеркознавча експертиза, яка дійшла висновку, що договір оренди землі від 01 вересня 2009 року вона, позивач, не підписувала. У зв'язку з тим, що позивач не підписувала даний договір, просить визнати його недійсним, так як він не відповідає її волі і вимогам Цивільного кодексу України. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила задовольнити їх. При цьому просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, про що заявила в судовому засіданні і підтвердила своєю письмовою заявою до суду (а.с.35). Представник відповідача, будучи повідомленим про явку в судове засідання належним чином (а.с.23,32) у судове засідання не явився, з заявами про відкладення розгляду справи з певних підстав або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався, на підставі чого суд постановляє у справі заочне рішення у відсутності представника відповідача за наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечує позивач. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частин першої і третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Встановлено, що позивач є власницею земельної ділянки площею 5,02 га кадастровий номер 2324286800:07:028:0050, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.4). З пояснень у судовому засіданні позивача і свідка [PERSON] встановлено, що позивач починаючи з 2004 року своєму двоюрідному брату [PERSON] видавала кожні три роки генеральну довіреність на розпорядження і управління належною їй земельною ділянкою, який, в свою чергу, здавав її в оренду спочатку колгоспу, потім ТОВ «БАС», а у 2009 році уклав з ТОВ «Тарасівське» договір оренди строком на три роки, тобто по 2012 рік. З договору оренди землі від 01 вересня 2009 року на а.с.7-9 судом встановлено, що укладений він між [PERSON] як орендодавцем і ТОВ «Тарасівське» як орендарем. Предметом договору є земельна ділянка площею 5,02 га, яка належить [PERSON], кадастровий номер 2324286800:07:028:0050. Договір укладено на 10 років. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2012 році він поїхав до своєї сестри [PERSON] за місцем її мешкання, де вона у нотаріальній конторі в черговий раз посвідчила на його імя довіреність на управління і розпорядження належною їй земельною ділянкою. Приїхавши з м.Макієвка [PERSON] повідомив ТОВ «Тарасівське», що він не має наміру після 2012 року здавати в оренду земельну ділянку своєї сестри [PERSON] Весною 2013 року він приїхав до ТОВ «Тарасівське» і в черговий раз повідомив, що договір оренди він не буде укладати, на що йому спеціаліст ТОВ «Тарасівське» [PERSON] повідомила, що договір оренди землі між [PERSON] і ТОВ «Тарасівське» вже укладений, і договір оренди діє до 2019 року. [PERSON] звернулася до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області, де 24 березня 2014 року її заява про підроблення підпису на договорі оренди земельної ділянки від 01 вересня 2009 року була внесена до ЄРДР за ч.1 ст.358 КК України (а.с.17). В межах проведення досудового розслідування 02 червня 2015 року була проведена почеркознавча експертиза №104, згідно висновку якої підпис в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01 вересня 2009 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 01 вересня 2009 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01 вересня 2009 року виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.18-22). За таких обставин, за наявності сукупності необхідних доказів, суд вважає, що позивач довела суду, що вона не підписувала договір оренди землі без номеру від 01 вересня 2009 року, що є порушенням норм цивільного законодавства щодо форми та змісту правочину і є підставою для визнання такого правочину недійсним. На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача 551,20 грн. судового збору згідно квитанції на а.с.4.

Outcome: approved