Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Велюнською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис №2. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. На даний час подружні стосунки між сторонами відсутні, а їх шлюб носить суто формальний характер. Відповідач про матеріальне становище дітей не дбає. Усім необхідним позивач змушена забезпечувати дітей самостійно, але власних коштів у неї не вистачає. До початку судового засідання, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справ був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.12,16). Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.03.2005 року (а.с.7)) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.02.2006 року (а.с.8)), вбачається, що їх батьком є відповідач - [PERSON]. Як вбачається з довідки №64 від 15.02.2016 року, виданої Велюнською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS] а на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із нею та перебувають на повному її матеріальному утриманні, при цьому, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримання дітей не досягнуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття - слід задоволити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved