Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], померлого 02.10.2010 року, відносно них, мотивуючи свої вимоги тим, що їх мати [PERSON], яка померла 05.05.1983 року, проживала з [PERSON] однією сім'єю без укладання шлюбу. За час сумісного проживання у батьків народилось двоє дітей: [PERSON], 18 серпня 1961 року та [PERSON], 15 травня 1963 року, але оскільки батьки проживали в цивільному шлюбі, то в свідоцтві про народження заявників прізвище було записано за прізвищем матері та за її вказівкою по батькові. [PERSON] 02.10.2010 року помер, за життя залишивши заповіт на імя синів [PERSON] та [PERSON] Встановлення факту родинних відносин заявникам необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті їхнього батька [PERSON] як його синами, членами сімї спадкодавця першого ступеня споріднення. В судовому засіданні заявник 1: [PERSON], заявник 2: [PERSON] та представник заявника 2: [PERSON], заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вислухавши пояснення заявників, представника заявника 2 [PERSON] та свідків, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Обєкти спадщини, що успадковуються членами сімї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення оподатковуються за нульовою ставкою, згідно підпункту «а» п.174.2.1 Податкового кодексу України. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що мати заявників [PERSON], яка померла 05 травня 1983р. та їхній батько, [PERSON] все своє життя жили як подружжя, без реєстрації шлюбу. У них народилися діти: [PERSON], 18 серпня 1961 року та [PERSON], 15 травня 1963 року, але оскільки батьки проживали в цивільному шлюбі, то в свідоцтві про народження заявників прізвище було записано за прізвищем матері та за її вказівкою по батькові. Відомості про батька у свідоцтвах відсутні. 02 жовтня 2010 року помер батько заявників [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей складено виконкомом Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області відповідний актовий запис №42. За життя [PERSON] склав заповіт, який 24 вересня 2010 року був посвідчений секретарем Шолохівської сільської ради. За цим заповітом він заповів заявникам [PERSON], який народився 18 серпня 1961 року, актовий запис про народження №75 від 04 вересня 1961р., свідоцтво про народження IV УР № 121976 та [PERSON], який народився 15 травня 1963 року, актовий запис про народження №57 від 11 червня 1963р., свідоцтво про народження I-KI №633675, земельну ділянку (пай) розміром 5,7303 га. Заявники [PERSON] та [PERSON], у встановлений законом строк звернулись до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заяви у них було прийнято, але нотаріус зазначив, що в їхніх свідоцтвах не зазначена інформація про батька [PERSON] та, враховуючи цей факт, вони повинні сплатити податок при прийнятті спадщини на загальних умовах, згідно оціночної вартості майна. Нотаріус розяснив їм право звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Згідно п.7\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. У відповідності до п.15\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5\~- суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно ч.2, ч.3\~ст.53 КпШС України\~в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно наданих у судовому засіданні заявниками пояснень, померлий [PERSON] був їхнім рідним батьком, з яким вони спільно проживали та протягом свого життя виявляв до них батьківську любов та піклування, а також надавав відповідне утримання, зокрема і у здобутті освіти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку як подружжя, вели спільне господарство, заявників батько визнавав своїми синами виховував їх, утримував та навчав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку як подружжя, мали спільних дітей. Не одружились вони тому, що у [PERSON] був не розірваний попередній шлюб. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він в с. Шолохово працює фельдшером, тому знає і [PERSON] і заявників. [PERSON] визнавав, що заявники є його синами та завжди думав, що вони його рідні сини. [PERSON] був з батьком до смерті. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та зібрані на їх підтвердження докази, суд вважає, що вимоги заявників [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту батьківства є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved