Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

На розгляді Ленінського районного суду м.Полтави знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За наслідками розгляду вказаної справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 22.10.2020 позов [PERSON] задоволено повністю. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 07.04.2020, зареєстрований в реєстрі за №13334, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 17373,56 грн. було визнано таким, що не підлягає виконанню та стягнуто на користь [PERSON] 840,80 грн. судового збору. Після ухвалення заочного рішення, судом було виявлено ту обставину, що питання про розподіл витрат на правничу допомогу судом вирішено не було. Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, учасники судового процесу в судове засідання не прибули. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення у його відсутність та відсутність позивача. Одночасно представник позивача при ухваленні додаткового рішення поклався на розсуд суду. Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі, суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Так додаткове рішення може бути ухвалено судом, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1) та приєднані документи щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7600 грн., які позивач згідно із змістом позовної заяви просив стягнути з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на його користь. Між тим, ухвалюючи заочне рішення у справі за цивільним позовом [PERSON] , судом було здійснено розподіл судових витрат між сторонами лише в частині судового збору, а питання щодо розподілу витрат, пов`язаних із розглядом справи судом не вирішено, що з огляду на положення ч.1 ст.270 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до кола яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України). За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Представництво у суді адвокат Веретельник О.І. здійснював на підставі ордеру про надання правової допомоги ПТ №006714 від 27.08.2020 за договором №42 від 20.07.2020. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №42 від 20.07.2020, відповідно до якого вартість роботи адвоката за домовленістю сторін становить 800 грн. за годину; детальний опис виконаних робіт від 27.08.2020 за договором про надання правової допомоги, з якого вбачається, що адвокатом було витрачено 9 год. 30 хв. часу; акт прийняття-передачі послуг від 27.08.2020 та копія квитанції №42 від 27.08.2020 (а.с.14-17). На підтвердження факту передання адвокату гонорару суду надано копію квитанції №42 від 27.08.2020, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Веретельнику О.І. гонорар в розмірі 7600 грн. Суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, той факт що судом задоволені позовні вимоги в повному обсязі та приходить до висновку що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7600 грн.

Outcome: approved