Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач в особі Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON],та [PERSON] мотивуючи тим, що малолітні діти з 14.11.2016року за заявою матері були влаштовані до центру «Злагода» в групу соціально-психологічної реабілітації відділення денного перебування, в зв'язку з тим, що сім'я перебуває в складних життєвих обставинах. Станом на день подання позовної заяви до суду, відповідач неналежно виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання дітей, в зв'язку з чим позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей, та стягнути на їх утримання аліменти в розмірі ? частини від усіх видів її доходів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, в судовому засіданні позов підтримала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради тричі зверталась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та стягнення з неї аліментів. В 2015 році було залишено такий позов без розгляду за заявою ССД БЦ МР, було надано шанс відповідачу на виправлення. Однак, в 2015 році було подано повторно позов до суду, оскільки відповідач ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до рішення суду від 29.10.2015року в задоволенні позовних вимог було відмовлено, та попереджено відповідача про необхідність змінити своє ставлення до малолітніх дітей. В 2017році Служба у справах дітей повторно зверталась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, проте рішенням суду від 17.02.2017року в задоволені позову відмовлено та попереджено відповідача про необхідність змінити своє ставлення до малолітніх дітей. Встановлено, що відповідно до наказу Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 14.11.2016року за № 200 за заявою матері [PERSON] було вирішено питання про влаштування малолітніх [PERSON], [PERSON],та [PERSON] в групу соціально-психологічної реабілітації відділення денного перебування центру соціально-психологічної реабілітації «Злагода» для проходження необхідної реабілітації. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO].,[PERSON] [INFO]., та [PERSON] [INFO]., їхньою мамою є [PERSON], /а.с.4,5,6/. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00015490764,00015490668,00015490724 від 17 червня 2015 року, відомості про батька дітей записані згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. /а.с.7-9/. Встановлено, що з середини грудня 2016 року мати забувала забирати дітей з центру, куди влаштувала своїх дітей. Діти відповідача - [PERSON] та [PERSON] залишалися ночувати в центрі, на телефонні дзвінки відповідач не відповідала (доповідні працівників центру «Злагода» від 29.11.2016 року, 24.12.16 року, 25.12.16 року, 26.12.16 року). Представник позивача суду пояснила, що з кінця січня по лютий включно 2017 року відповідач намагалася виконувати рекомендації фахівців центру «Злагода», забирала дітей, оскільки 17.02.2017року відбулося слухання в Білоцерківському міськрайонному суді про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей (справа №357/7976/16-ц 2/357/99/17 від 17.02.2017 року) де було прийняте рішення про відмову у задоволені позову та попереджено [PERSON] про недопущення ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], матір дітей була попереджена. Однак, з того часу відповідач жодним чином не змінила свій спосіб життя і надалі продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. З 27 лютого 2017 року відповідач почала систематично залишати дітей [PERSON] та [PERSON] в центрі «Злагода», діти плакали та нервували, інколи дітей приходила забирати бабуся. Мама не телефонні дзвінки відповідала не завжди, а коли брала трубку, то повідомляла що їй нікуди забирати дітей, в помешканні немає опалення і в неї є ще маленький син, якого вона не може залишити. Коли діти поверталися з дому вони казали, що там дуже холодно та немає їжі. Зазначені обставини підтверджені доповідними записками працівників центру «Злагода» від 27.02.2017 року, 17.03.2017 року, 18.03.2017 року, 20.03.2017 року, 21.03.2017 року, 25.03.2017 року, 26.03.2017 року. Встановлено, що 27 березня 2017 року відповідач була запрошена на засідання комісії Білоцерківської міської ради з питання подальшого перебування дітей в центрі «Злагода». [PERSON] на засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином. На комісії було прийнято рішення перевести дітей у стаціонарне відділення центру. Встановлено, що з 29.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] були переведені у відділення стаціонарного перебування. З 06.04.2017 року до центру «Злагода» за заявою бабусі був влаштований найменший син відповідача малолітній [PERSON] [INFO], мати залишила дитину. Встановлено, що відповідач приходила до центру «Злагода» 09.04.2017 року, повідомила, що в неї немає грошей на утримання дітей і вона планує ремонт у своєму будинку. Після чого вона ще чотири рази відвідала дітей: 22.04.2017р., 08.05.2017р.,28.05.2017р. та 29.05. 2017 року. Під час відвідувань дітей в центрі «Злагода» адміністрація центру спілкувалася з відповідачем, яка обіцяла вирішити питання щодо повернення дітей додому, працевлаштуватися, зробити ремонт в помешканні, влаштувати до школи сина [PERSON]. Встановленим є те, що з 30.05.2017 року по грудень 2017 року відповідач жодного разу не навідувала дітей, не цікавилася їх здоров'ям, розвитком, не надавала ніякої матеріальної допомоги. 1 вересня 2017 року її син [PERSON] пішов до першого класу, мама участь у підготовці сина до школи (подача документів, одяг, зошити, підручники, заняття, перший дзвоник, збори) не приймала (акти про невідвідування №7 від 01 серпня 2017 року, № 9 від 04 жовтня 2017 року). Встановлено, що 19.07.2017 року під час обстеження житлово-побутових умов помешкання за адресою: [ADDRESS], де проживає родина [PERSON], фахівцями служби у справах дітей Білоцерківської міської, ради разом працівниками центру «Злагода» було встановлено, що умови проживання в даному приміщенні не задовільні, зокрема відключене газо- і електропостачання, відсутні батареї, газова плита стіл, холодильник не працює. Помешкання потребує ремонту. Місця для сну, відпочинку, занять та ігор дітей відсутні, в помешканні брудно і не прибрано, їжа готується на вогні в приміщенні веранди під дерев'яним дахом (акт обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 19 липня 2017 року). Згідно з інформацією Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 04.11. 2015 року сім'я [PERSON] в черговий раз була взята під соціальний супровід з метою подолання складних життєвих обставин. Відповідач не виконує умови договору про здійснення соціального супроводу, на телефонні дзвінки не відповідає, на призначені зустрічі не з'являється, порушує домовленості. В липні 2017 року родина виведена з під супроводу через невиконання рекомендацій (лист Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 13 липня 2017 року № 531/02-02). Згідно з інформацією комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» мати не виконувала рекомендацій лікарів щодо своєчасного обстеження та лікування малолітнього [PERSON], який має значні відхилення у стані здоров'я. При відвідуванні сім'ї [PERSON] лікарем та медичною сестрою було виявлено, що в помешканні брудно, відсутнє світло, газ, діти неохайні, одягнені не по сезону та не мають належного догляду. Мати часто буває відсутня вдома, а за доглядають бабуся дітей та їх дядько (лист від 10 червня 2016 року № 294). Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради [PERSON] попереджалася з приводу невиконання батьківських обов'язків по вихованню її малолітніх дітей, відповідача неодноразово запрошували на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради з цього приводу. Встановленим також є те, що Білоцерківський міськрайонний суд виносив постанови про визнання [PERSON] винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.І ст.184 КУпАП від 04.03.2015 року, 11.12. 2015 року, та 21.06. 2016 року. Органом опіки та піклування Білоцерківської міської ради надано висновок про розв'язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і його відповідності інтересам дітей. Згідно наданого суду висновку, встановлено, що мати дітей [PERSON] не піклується належним чином про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду,лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Згідно з висновком Служби у справах дітей БМР від 08.06.2015р. відповідач ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків, у неї не сформовані навички усвідомленого батьківства, а тому діти фактично залишились без батьківської опіки. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті БМР, на яке остання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце засідання комісії. Комісія з питань захисту прав дитини, дійшла згоди щодо доцільності позбавлення матері дітей батьківських прав і рекомендувала службі у справах дітей підготувати відповідний висновок органу опіки та піклування. Таким чином, Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що працювала з 20.06.2017року без офіційного працевлаштування, коштів на проїзд до дітей не вистачало. З серпня 2017року працює в м.Київ, отримує близько 9000грн. на місяць та знайомою передала дітям 400грн. Відповідач заперучує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки має намір забрати своїх дітей з центру «Злагода», проживати з дітьми у свого співмешканця в м. Броварах Київської області та виховувати своїх дітей. Відповідач не змогла пояснити суду, чому протягом півроку не навідувала дітей в центрі «Злагода», не телефонувала їм, не вітала з днем народження, не відвела сина в перший клас, не цікавилася станом здоров'я та життям своїх трьох дітей. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо, вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. В судовому засіданні знайшла підтвердження обставина на яку посилається позивач в даній справі - свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, винна поведінка матері дітей, яка неодноразово була попереджена, як органами ССД так і судом, про можливість позбавлення її батьківських прав, але не зробила належних висновків. Така поведінка, байдужість є загрозливою для життя дітей. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення та слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON],та [PERSON], оскільки зазначене саме в інтересах дітей, а також, підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання її дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави 1280 грн. (судовий збір при задоволенні двох вимог не майнового характеру). Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved