Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 21 червня 2013 року з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лев Транс" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Мотивуючи позовні вимоги зазначив, що наказом № 2/ОС від 22.11.2007 р. був прийнятий з 22 листопада 2007р. в ТзОВ »Лев Транс» на посаду заступника директора. 16 серпня 2012 року був звільнений з займаної посади на підставі наказу № 86/ОС за ст.36 КЗпП України (за угодою сторін). На час звільнення нарахована сума належної йому виплати за даними бухгалтерії товариства становила 11 991,35 грн.(2846,91 грн. за червень 2012 року, 3039,53 грн. за липень 2012 року, 6104,91 грн. за серпень 2012 року),і складалася із заборгованості по заробітну плату та компенсації за невикористану відпустку. Відповідач відповідно до вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення не провів з ним повного розрахунку,а тому просить стягнути дану суду з відповідача рішенням суду. Згідно вимог ст.117 КЗпП України,оскільки відповідач на його звернення не реагував та не виконав вимоги чинного законодавства, просить також стягнути з нього середній заробіток за час затримки розрахунку, який на день пред'явлення позову до суду складає 30 218,48 грн.Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача завдану йому діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,оскільки тривалий час йому не виплачується відповідачем заробітна плата, що призвело до зміни звичних життевих устроїв. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, надавши аналогічні пояснення, зазначені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином судом про час та місце розгляду справи був повідомлений рекомендованою кореспонденцією та через засоби масової інформації. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та дослідивши об'єктивні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести в ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] з 22 листопада 2007 року по 16 серпня 2012 року перебував в трудових відносинах з ТзОВ »Лев Транс», працюючи на посаді заступника директора. 16 серпня 2012 року у відповідності до ст.36 КЗпП України був звільнений з роботи за угодою сторін, що вбачається з ксерокопії трудової книжки позивача. З показів позивача та долучених письмових доказів вбачається, що останній не отримав розрахункових коштів при звільненні з роботи. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивачем представлено докази у підтвердження своїх позовних вимог, які судом приймаються до уваги. Судом встановлено, що товариством на момент звільнення позивача нарахована сума належної йому виплати за даними бухгалтерії - 11 991,35 грн., яка позивачу виплачена не була та яка підлягає стягненню. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно з відповідача в користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на день пред»явлення позову до суду, який складає 30 218,48 грн. Згідно до вимог ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань ,втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач довів суду обставини пов»язані із завданням моральної шкоди, які приймаються судом до уваги та відповідно підлягають стягненню з відповідача. Відтак, на підставі наведеного вище позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати та справі: судовий збір в дохід держави,та в користь позивача з відповідача витрати на повідомлення в пресі в сумі 150 грн.

Outcome: approved