Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач 11.12.2020 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 17.01.2020 р. по квітень 2020 р. відпустив відповідачу теплову енергію в нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість якої не сплачена на суму 5604,90 грн. За позовом позивач просить стягнути з відповідача 5604,90 грн. та судові витрати. Ухвалою від 24.12.2020 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 16.02.2021 р. 16.02.2021 р. розгляд справи було відкладено на 27.04.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України\~"Про\~теплопостачання"\~від 02.06.2005\~року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 03.10.2007\~р.\~за №\~1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України\~«Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За положеннями п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. [PERSON] не уклав з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, і тому відлік теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № [NUMBER] . Відсутність укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17. Об`єкт теплопостачання, який розміщений по [ADDRESS] , нежитлове приміщення, ІІ підвалу літ.А-2, розташований у житловому будинку та є невід`ємною його частиною. Частка згаданого нежитлового приміщення належить на праві приватної власності [PERSON] , про що свідчить договір дарування від 17.01.2020 р. (а.с.10). Згідно ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Концерн «МТМ» у період з 17.01.2020 р. по квітень 2020 р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 5604,90 грн., які [PERSON] не сплачені, про що надано розрахунок заборгованості (а.с.5,6) Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 5604,90 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн.

Outcome: approved