Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок [ADDRESS] Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті спадщину прийняли син- [PERSON]. шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, та дружина - [PERSON] - шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої єдиним спадкоємцем є син - [PERSON] Частину спадкового майна позивач оформив та отримав свідоцтва про право на спадщину. Однак, оформити спадщину на житловий будинок [ADDRESS] Вінницької області, він позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючого документу. Так, його батьки будучи членами колгоспного двору, набули права власності на вищевказаний будинок у рівних частинах, однак за життя не оформили право власності у встановленому порядку. Дана позовна заява надійшла до суду 25.10.2018 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, цього ж дня її було передано для розгляду судді Хмель Р.В. 30.10.2018 року ухвалою відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено на 08.11.2018 року підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Шляхівський сільський голова також до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву, про розгляд справи без участі представників сільської ради та позовні вимоги визнала в повному обсязі. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. [INFO] року померла [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER]). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що вказані особи є батьками позивача - [PERSON]. Відповідно до довідки Шляхівської сільської ради №1342 від 20.09.2018 року, спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та син [PERSON], а після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є син - [PERSON]. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом вбачається, що позивач оформив спадщину на частину спадкового майна після смерті батьків, зокрема на земельні ділянки. При цьому, постановами нотаріуса №450/02-31 та №449/02-31 від 02.10.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Однак, з виписки з погосподарської книги №4 вбачається, що житловий будинок, який є предметом позовних вимог, відноситися до категорії колгоспних дворів, та станом на 15.04.1991 року його членами були [PERSON] та [PERSON] В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Ст. 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно померлих та спадщину прийняв належним чином, однак оформити свої спадкові права на вищевказане спадкове майно позбавлений можливості оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи, що стверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1233, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved