Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем укладено шлюб з відповідачем 15 липня 2006 року. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливе. Спільне проживання фактично припинилося з листопада 2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, пояснюючи свою позовну вимогу тим, що відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, 17.12.2014 року через канцелярію суду надала про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (вх. № 36404). Відповідач в судове засідання не з'явився, 17.12.2014 року через канцелярію суду надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, вказав, що не заперечує ані проти розірвання шлюбу, ані проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини (вх. № 36403). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15 липня 2006 року укладений шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних. Позивач наголошує, що подальше спільне життя не можливе. Спільне проживання фактично припинилося з листопада 2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За письмовою заявою відповідача, суд зазначає про вибір прізвища, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON], батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитини проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, проте згідно з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним, інших утриманців не має. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved