Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №004-21501-110511 від 11.05.2011 року. В позові вказано, що відповідно до п. 1.2 укладеного договору ПАТ «Дельта Банк» відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті (гривні) та відкриває кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., а на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3333,83 грн. Проте, відповідач, отримавши грошові кошти порушує свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, тому має заборгованість на загальну суму в розмірі 2373,95 гривень. Оскільки зазначені зобов'язання відповідачем не виконуються, просять стягнути суму заборгованості у заявленому розмірі з відповідача та стягнути на свою користь судовий збір в сумі 243,60 грн., а також розгляд справи провести без участі їх представника. У судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина неявки суду не відома. На підставі положень ч. 4 ст. 169, ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.05.2011 р. між сторонами укладено кредитний договір №004-21501-110511. Відповідно пункту 1.2 позивач відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування на умовах викладених в тарифному пакеті VISA класичний, що міститься в додатку №1 до договору та умовах викладених в правилах здійснення операції за картковими рахунками. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває кредитну лінію на загальну суму 30000,00 гривень та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3333,83 грн. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Але взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконував і має заборгованість по кредиту у розмірі 2373,95 грн. Оскільки зазначені зобов'язання відповідачем не виконуються, представник позивача просить стягнути суму заборгованості у заявленому розмірі з відповідача, а також стягнути на свою користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування, як зазначено у ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З положення ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, оскільки відповідач не виконала зобов'язання за договором, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості та судові витрати у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved