Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1569 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122082000:02:002:0080; - земельну ділянку площею 0,5610 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:002:0808; - земельну ділянку площею 0,7385 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:003:0922; - земельну ділянку площею 0,9976 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122082000:01:002:0782. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та на спадкові земельні ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.04.2006 року за № 687, виданий виконавчим комітетом Комишівської сільської ради, що також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.04.2006 року. Крім цього [PERSON] належали наступні земельні ділянки: - земельна ділянка площею 0,1569 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 473866 від 25.06.2010 року, виданого на підставі рішень Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.10.1998 року № 26 та від 22.04.2010 року за № 230, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорі оренди землі за № 010050102151, кадастровий номер 5122082000:02:002:0080; - земельна ділянка площе 0,5610 га, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] «за межами населеного пункту», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 463436, виданого 29.11.2010 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 07 лютого 2007 року, № 85/А 2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052103409, кадастровий номер 5122082000:01:002:0808; - земельна ділянка площею 0,7385 га, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] «за межами населеного пункту», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 463435, виданого 29.11.2010 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 07 лютого 2007 року № 85/А 2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052103408, кадастровий номер 5122082000:01:003:0922; - земельна ділянка площею 0,9976 га розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] , «за межами населеного пункту», передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 463434, від 29.11.2010 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 07 лютого 2007 року № 85/А 2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 011052103407. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 58274763 від 12.11.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України \~після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.01.1965 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Одеської області ; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.03.1969 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача по справі [PERSON] . В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 22.11.2017 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 УК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved