Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області; третя особа: Державна реєстраційна служба Бериславського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 1,0 з загальної площі 52,20 га земельної ділянки у межах згідно з планом, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області. У встановлений термін [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. За її заявою Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідну частку земельної ділянки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме: 1,0 частки з загальної площі 52,20 га земельної ділянки, яка знаходяться на території Томаринської сільської ради Херсонської області Бериславського району. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав зазначених у позовній заяві, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1,0 частки з загальної площі 52,20 га земельної ділянки у межах згідно з планом, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області у порядку спадкування, після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Представник відповідача Томаринської сільської ради Загрєбаєва А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти визнання права власності за [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи в суді був повідомлений завчасно належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність представника третьої особи. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 05 (а.с. 5). Згідно копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 20.09.2004 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 07.07.2004 року № 512 титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належала 1,0 частки із загальної площі 52,20 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 8). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа № 58/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], [INFO], що на час смерті мешкав в [ADDRESS]. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не надходили. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на відповідну частку земельної ділянки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкоємцем та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У зв'язку з тим, що Державний акт належить померлому на праві спільної власності 27 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Відповідно до ст.174 ЦПК України та п.24 постанови №2 пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1261, 1297, 392 ЦК України,

Outcome: approved