Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 березня 1977 року було укладено шлюб з [PERSON]. З 23 квітня 1977 року позивач з чоловіком переїхали жити до міста Києва, де [PERSON] працював інженером на заводі «Арсенал 16», а позивач працювала в місті Києві начальником централізованої бухгалтерії Залізничного відділу. В 1979 році позивач внесла перший внесок в розмірі 4500 карбованців для будівництва трикімнатної квартири в Житлово-будівельному кооперативі «Арсеналець-16» житловою площею 41,93 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. В 1981 році квартира вже була побудована і позивач з чоловіком незважаючи на необхідність ремонту вселилися в квартиру. В 1996 році вся сума пайового внеску була повністю сплачена у розмірі 10 379,90 карбованців. Дітей у [PERSON] не було, а батьки померли раніше. [INFO] чоловік позивача помер. З інформаційної довідки Київського міського БТІ від 26.10.2017 року відомо, що згідно даними бюро вказана квартира на праві власності не зареєстрована. Довідкою Голови правління ЖБК «Арсеналець-16» від 15.05.2015 року підтверджено, що [PERSON] є власником кооперативної квартири в будинку ЖБК «Арсеналець-16» за адресою: [ADDRESS], і що сума паєвого внеску за квартиру в розмірі 10379,90 карбованців сплачена у 1996 році в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Також в довідці зазначено, що дана квартира нікому не продана, не заставлена, не знада в оренду, під абороною (арештом) не находиться. 15 травня 2017 року позивач звернулася до нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу за № 60703017 та встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею, де було прийното спадщину. В зв'язку з тим, що у позивача відсутні правостановлюючі документи на квартиру, вона змушена була звернутися до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, де 17 січня 2018 року рішенням державного реєстратора за № 39244935 було відмовлено. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02 травня 2018 року від представника відповідача Жук І.Г. надійшов відзив на позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свій відзив тим, що позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкоємець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Згідно довідки ЖБК «Арсеналець-16» від 15 травня 2017 року вбачається, що пайові внески за квартиру сплачено в повному обсязі. Представник відповідача просить слухати справу у відсутності представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, та інших, правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Як убачається з матеріалів справи, 10 травня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюбу що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 23) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 24 квітня 2017 року Серія [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 6573 (а.с. 22). Згідно листа № 5858/01-16 від 23 листопада 2017 року, П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора повідомила, згідно ст. 4 Закону України «Про нотаріат», для недопущення порушення прав спадкоємців та продовження провадження по справі повідомила, що станом на 23 листопада 2017 року спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [INFO] громадянина [PERSON], 1944 року народження є [PERSON], [INFO] (а.с. 24). Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-16», яка видана позивачу значиться, що сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 10379 крб. 90 коп., сплачена 1996 році у повному обсязі, що складає суму десять тисяч триста сімдесят дев'ять крб. 90 коп., паєнакопиченням. Вказана квартира розташована на третьому поверсі, дев'яти поверхового будинку. Квартира трьох кімнатна, ізольована, складається із окремих кімнат, кухні, каридора, туалета, ванної кімнати, балкона. На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 01 червня 1981 року № 874, громадянин [PERSON] є членом ЖБК «Арсеналець-16» з 15 грудня 1981 року (а.с. 10). 23 листопада 2017 року позивач звернулася до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) м. Києва з заявою про реєстрацію права власності на приватну квартиру, рішенням від 17 січня 2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності (а.с. 33). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тобто, як убачається з вказаної норми, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності, тобто права, яке вже мало виникнути до її проведення. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного кодексу України) Судом встановлено, що предметом спору є визнання за [PERSON] як спадкоємцем першої черги за законом, права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності рішенням Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київського міської ради м. Києва від 17 січня 2018 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, а які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved