Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], який зареєстрований 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58. Обґрунтовує свої вимоги тим, що від спільного життя є неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Життя з відповідачкою не склалося. Між подружжям часто виникали непорозуміння, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спроби поновити сім'ю ні до чого не привели. Подружжя втратили один до одного почуття любові та поваги, примирення між ними не можливе. Шлюб практично розпався і поновлений бути не може. Шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню. З уточненим зустрічним позовом по справі звернулася до суду відповідачка [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя, також просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 29.04.2007 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58. Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У період шлюбу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] спільно набули майно, а саме квартиру загальною площею 73,3 кв.м., у томі числі житловою 33,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]М, реєстровий №1507. Позивачка [PERSON] вказує про те, що діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] зазначає про те, що її син [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: Локальна симптоматична епілепсія. Неврозоподібні гіперкинци. Нічний енурез. Позивачка [PERSON] вказує про те, що наявні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя та виділення її у власність 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Також, [PERSON] в судовому засіданні наполягав на розгляді уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON], зустрічні позовні вимоги визнав частково, просив суд поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача [PERSON], суд дійшов висновку, про те, що первісний позов та зустрічний позов є обґрунтованими, є доказаними, тому підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 29 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 58 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Заікіна) (а.с.11); Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9,10); У період шлюбу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] спільно набули майно, а саме квартиру загальною площею 73,3 кв.м., у томі числі житловою 33,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]М, реєстровий №1507 (а.с.56-58); Відповідно до Витягу КП «ОМБТІ та РОН» про державну реєстрацію прав №27741090 від 22.10.2010 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]М, реєстровий №1507 зареєстровано за [PERSON] (а.с.60); Відповідно до письмової довідки КП «Дитяча міська поліклініка №2», [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: Локальна симптоматична епілепсія. Неврозоподібні гіперкинци. Нічний енурез (а.с.77); Сімейне життя у подружжя не склалося. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї протирічить інтересам подружжя, і шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Частиною 2, 3\~ст. 70 ЦК України,\~передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у\~ст. 57 СК України.\~\~ Статтею 369 ЦК України\~встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та\~(або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами,встановленими\~статтями 69 - 72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Згідно із ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" за №11 від 21 грудня 2007 року\~(далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3\~ст. 70 СК\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1\~ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Судом встановлено, про те, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають в [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з ними проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, вважає за необхідне відійти від принципу рівності часток подружжя і виділити із спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та визнати за нею право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності подружжя, також виділити із спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та визнати за ним право власності на1/3 частину квартири [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності подружжя. При таких обставинах, первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved