Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12472,09 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 37580,50 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позов мотивує тим, що з 07.09.1994 року по 20.08.2013 року він працював на різних посадах у ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». Починаючи з кінця 2012 року йому фактично недоплачували заробітну плату, а згодом взагалі припинили виплачувати. Також, всупереч ст.49 КЗпП України, в бухгалтерії відповідача завчасно не видали йому довідки про заборгованість по заробітній платі. Вважає, що відповідач зобов'язаний виплатити йому заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України. Крім цього, просить стягнути з відповідача розмір моральної шкоди, яка, на його думку, завдана вищезазначеним порушенням його прав, і яку він оцінює в сумі 5000 грн. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з мотивів, зазначених у позовній заяві. Доповнили, що розмір заборгованості по заробітній платі, тобто 12472,09 грн, який вони просять стягнути, відповідає сумі, зазначеній у довідці, наданій відповідачем. Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, яку просять стягнути в розмірі 37580,50 грн., виведена у письмовому розрахунку, виходячи із середньомісячної заробітної плати, кількості робочих днів, за які прострочено оплату заборгованості, по 26.12.2014 року. Щодо моральної шкоди, то пояснили, що невиплата відповідачем заробітної плати, призвела до вимушених змін у житті позивача, скрутного матеріального становища, що вкрай негативно відобразилося на його психологічному (моральному) стані. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши попередньо суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Одночасно зазначив, що позовні вимоги визнають лише в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. У частині відшкодування моральної шкоди, покладаються на думку суду. Суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача за наявних доказів при матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 07.09.1994 року і наказом №61к від 20.08.2013 року його звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки позивача. На час звільнення позивача йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 12472 грн. 09 коп., що вбачається з довідки №1405 від 08.12.2014 року, виданої ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», де, зокрема, зазначено заборгованість перед [PERSON] з виплати заробітної плати з грудня 2012 року по серпень 2013 року. Отже, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 12472,09 грн. є підставними та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, то позивач у своєму письмовому розрахунку зазначає, що сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по 26.12.2014 року становить 37580,50 грн. Виходячи із суми середньомісячної заробітної плати, яка становить 1870,40 грн., середньоденний заробіток становить (1870,40 грн. : 20 робочих днів у місяць) 93,5 грн. Кількість робочих днів, за які прострочено оплату заборгованості, складає 403 дні. І таку кількість днів позивач вираховує, починаючи з червня 2013 року по грудень 2014 року. А тому, просить стягнути з відповідача (93,5 грн. х 403 робочі дні) 37580,50 грн. Проте, суд дійшов висновку, що в даній частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного для після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту зазначеної статті, підставою відповідальності власника за несвоєчасну виплату звільненому працівникові належних йому сум є порушення строків розрахунку при звільненні (ст.116 КЗпП) та вина підприємства (власника). Сама по собі відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку, фінансові труднощі роботодавця не виключають його відповідальності щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив в п. 20 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року Пленум Верховного Суду України, при розгляді справ про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо буде встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Як беззаперечно встановлено судом, у день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку по заробітній платі і така заборгованість становить 12472 грн. 09 коп.Відтак, відповідно до положень ст.117 КЗпП України, позивачу належить виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку, тобто з 20.08.2013 року і по 26.12.2014 року (по день ухвалення рішення судом у даній справі). Виходячи із довідки №1478 від 24.12.2014 року про середньомісячну заробітну плату позивача в розмірі 1870 грн. 40 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку становить: з 20.08.2013 року по 20.12.2014 року - 29926,40 грн. (1870 грн. 40 коп. х 16 міс.) та з 21.12.2014 року по 26.12.2014 року - 467,60 грн. (93,52 грн./день х 5 днів), а разом дорівнює 30394 грн. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних (неоспорюваних) працівникові сум при звільненні та факт непроведення з ним остаточного розрахунку. Відтак, вищезазначена сума, тобто 30394 грн., підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивачу несвоєчасно виплачено заробітну плату у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, суд дійшов до переконання, що з відповідача в користь [PERSON] слід стягнути 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved