Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05 вересня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду було розірвано 29.01.2018 р. За час шлюбу ними було набуто квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0051 га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0169, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, які зареєстровані за відповідачем. Вказані квартира та земельна ділянка є спільною сумісною власністю. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та на 1/2 частки земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0051 га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0169, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від представника позивача було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що з 05 вересня 1998 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2018 р. було розірвано. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 17.12.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Маркуліною Л.О., вбачається, що відповідач [PERSON] купив належну [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 230845080 від 03.11.2020 р., не вбачається наявності будь-яких обтяжень на квартиру [ADDRESS] . Крім цього, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 159395530 від 13.03.2019 р. встановлено, що власником земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0051 га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0169, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, є відповідач [PERSON] . Судом з`ясовано, що на даній земельній ділянці було збудовано гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Гаївський» по [ADDRESS] , про що свідчить технічний паспорт на гараж, виготовлений 27.10.2015 р. ПП [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що квартира [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0051 га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0169, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, є спільною сумісною власністю. Доказів, які б вказували, що дана квартира та земельна ділянка є особистою приватною власністю відповідача, суду надано не було. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України, даний спір повинен вирішуватися судом. За таких обставин, враховуючи, що спірні квартира та земельна ділянка за час шлюбу подружжям за спільні кошти, є спільним сумісним майном подружжя, а також, що згоди про поділ спільного майна подружжя сторони не досягли, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] та на 1/2 частки земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0051 га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0169, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved