overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач 31.10.2013 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 21.02.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з червня 2013 року через те, що відповідач зловживав спиртним напоями, застосовував до неї фізичну силу, вчиняв скандали, усіляко її ображав та принижував. Все це відбувалось у присутності дітей. Діти почали боятись відповідача. Крім того, відповідач вів розгульний спосіб життя, виносив з дому і пропивав все цінне, не хотів утримувати сім'ю, займатися вихованням дітей. Вони з відповідачем проживають окремо. Нею втрачено почуття любові та поваги до відповідача. Фактично сім'я припинила своє існування. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2013 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 18.03.2014 року о 09.00 год., як не вручений за закінченням строку зберігання. Тому судова повістка у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Суд, у відповідності до ст.224 ЦПК України, розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21.02.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2013 року з причини зловживання відповідачем спиртним напоями, застосовування ним до позивача фізичної сили, образ та принижень з його боку, не бажання відповідача утримувати сім'ю, займатися вихованням дітей. У зв'язку з чим в сім'ї часто виникали скандали. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач 31. 10. 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 03 січня 2002 року. Разом з нею в квартирі зареєстрований ще її син - [PERSON]. Зазначила, що відповідач з травня 2011 року не проживає в вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих його речей в квартирі немає. В зв'язку з реєстрацією відповідача в квартирі вона змушена нести додаткові витрати, пов'язані з надлишковою оплатою комунальних послуг Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кватирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 03 січня 2002 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно довідки ОСББ "Гоголя 206" № 374 від 01. 07. 2014 р., окрім [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований ще [PERSON]. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів від 25. 06. 2014р., в якому зазначено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з травня 2011 року. Згідно ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з житлового приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач 31.10.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 4277, 25 грн., яка утворилася за період з 01.09.2011 року по 01.10.2014 року та стягнення судового боргу з урахування індексу інфляції 3 % річних 4277,25 грн. в сумі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність , в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу по суті на підставі наявних по справі доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають в [ADDRESS], куди позивач надає послуги теплопостачання. Однак відповідачі несвоєчасно вносили плату за надані послуги у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.09.2011 року по 01.10.2014 року з урахування індексу інфляції 3 % річних в сумі 4277,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 5-8/. Відповідно до "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення" затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься щомісяця за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, зобов»язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки від простроченої суми.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2015 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 31 жовтня 2001 року на його ім'я було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивач просить суд визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відділу Держземагенства подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи [PERSON], розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 31 жовтня 2001 року на ім'я позивача [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.10). Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий на земельну ділянку площею 0,171 га, та при зверненні до Відділу Держземагенства для отримання витягу з Державного земельного кадастру, [PERSON] було відмовлено, оскільки належна йому земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки (а.с.17). Зазначені обставини перешкоджають позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представники відповідачів визнали позовні вимоги та не заперечували проти задоволення позовних вимог, третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, пред'явлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

позивач [PERSON] 02 квітня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22 жовтня 1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 2014 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище " [PERSON] " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 1999 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 417 (а.с 8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 2014 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON], 03 жовтня 2018 року звернувся в суд з цим позовом та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою [PERSON] (до шлюбу прізвище Дабіжа) [PERSON], який вони зареєстрували 26.09.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №297. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Стверджував, що життя з відповідачкою не склалось, у звязку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведуть з грудня 2017 року. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сімї та примирення є не можливим. Позивач [PERSON] до суду не зявився, але надав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання нею позовних вимог та слухання справи у її відсутність. Просила залишити їй прізвище "Латій". Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2\~ст. 114 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивач [PERSON] 03 листопада 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що її батьки знаходились у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб між батьками розірвано. На даний час вона навчається на деному відділенні у Київському університеті ім. Бориса Гринченка. Вона мешкає разом з матір'ю, яка надає їй матеріальну допомогу, але забезпечити всім необхідним для навчання не може. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджує актовий запис № 10 від 30.01.1996 року зроблений Дружківським відділом реєстраціі актів громадянського стану (а.с.4) . Позивач [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання у Київському університеті ім. Бориса Грінченка, навчання закінчиться 30 червня 2017 року, що підтверджується довідкою про навчання № 769 від 10 вересня 2014 року (а.с.2) У зв'язку з навчанням позивач несе матеріальні витрати на проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, придбання продуктів харчування, учбової літератури, канцтоварів . Суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, розмір його пенсіі, його стан здоров'я, можливість надання позивачу матеріальної допомоги її матір'ю, що аліменти на користь позивача підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Судові витрати віднесені на рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи та його відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 лютого 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 03 жовтня 1992 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З серпня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище " [PERSON] " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 1992 року, про що міським відділом запису актів громадянського стану м. Дружківка зроблено актовий запис № 461 (а.с 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З серпня 2013 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку щомісячно й до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу Украини батьки забов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні доведені і підтверджені доказами факти про те, що відповідач дійсно є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], який ухиляється від надання допомоги на утримання дитини, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у примусовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб. Виходячи з того, що відповідач працездатного віку, працює грозом на шахті "Заря", позов визнав, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на юридичну допомогу в розмірі 700 грн. За правилами ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стосовно судових витрат, пов*язаних з оплатою правової допомоги, то відповідно до ст.1 Закону України»Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах- суб*єктом владних повноважень. Не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі,особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді,що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем не надано підтверджень про надання правової допомоги, що унеможливлює розрахунок компенсації витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України, рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved