Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Перший заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся в суд із позовом до Володимир-Волинської міської ради Волинської області, [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення та повернення земельної ділянки у власність територіальної громади. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2016 року сесією Володимир-Волинської міської ради прийнято рішення №11/8 про надання [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність загальної площею 262 кв.м., розташованої по [ADDRESS] . В подальшому, 01.03.2017 року Володимир-Волинською міською радою прийнято рішення №14/27 щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 262 кв.м., для індивідуального садівництва, що розташована по [ADDRESS] . Після цього [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за номером запису про право власності: 19723533. Водночас, рішення Володимир-Волинської міської ради від 01.03.2017 року №14/27 є протиправним, оскільки прийнято з порушенням вимог ЗУ «Про запобігання корупції» Так, [PERSON] , будучи депутатом Володимир-Волинської міської ради, під час пленарного засідання сесії міської ради не повідомив депутатів про наявність у нього конфлікту інтересів в ході прийняття рішень від 11.11.2016 року № 11/8 та від 01.03.2017 року №14/27 так як [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Просить визнати незаконними та скасувати рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 01.03.2017 року №14/27 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, припинення договорів оренди землі» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,0262 га з кадастровим номером 0710200000:01:005:2439, для індивідуального садівництва, розташованої по [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] повернути у комунальну власність територіальної громади в особі Володимир-Волинської міської ради дану земельну ділянку, а також стягнути із відповідачів судові витрати в розмірі по 2627,50 грн. з кожного. Ухвалою суду від 12.02.2020 року задоволено заяву першого заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури про забезпечення позову та постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту земельну ділянку площею 0,0262 га. (кадастровий номер 0710200000:01:005:2439) призначену для індивідуального садівництва, котра знаходиться по [ADDRESS] , із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цієї земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради Павленко Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зокрема вимоги про визнання незаконними та скасування рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 01.03.2017 року №14/27 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, припинення договорів оренди землі» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,0262 га, для індивідуального садівництва, розташованої по [ADDRESS] . Однак просила відмовити у стягненні із міської ради судових витрат. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Савюк К.О., в судовому засіданні позовні вимоги визнала, однак просила не стягувати із [PERSON] судових витрат, оскільки вона є особою з інвалідністю 2-ї групи та звільнена від сплати судового збору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 01.03.2017 року №14/27 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва загальною площею 262 кв.м., що розташована по [ADDRESS] . Із дослідженого судом витягу результатів поіменного голосування від 01.03.2017 року здійсненого за допомогою системи електронного голосування «Голос», встановлено, що [PERSON] проголосував «за» під час прийняття рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 01.03.2017 року №14/27. Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.12.2019 року підтверджується, що 29.03.2017 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано земельну ділянку площею 0,0262 га для індивідуального садівництва, що розташовано по [ADDRESS] . Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. У частині першій статті 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено: територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону; склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку; правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради. Відповідно до частини другої статті 2 названого Закону місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. У частині першій статті 10 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У статті 45 названого Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори. Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради. Згідно з частиною дванадцятою статті 46 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (частини друга, четверта, шоста статті 49 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час ухвалення рішення від 01.03.2017 року № 14/27) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). У статті 59-1 цього Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою. З аналізу Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є міська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу. Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів. З аналізу частини другої статті 59-1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що обов`язки щодо попередження конфлікту інтересів у депутата місцевої ради покладено не лише на такого депутата, але і на відповідну постійну комісію ради. У частині першій статті 47 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»№ 280/97-ВР закріплено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Отже, як склад ради, так і склад її органів утворюють саме депутати цієї ради, які і приймають відповідні рішення у межах компетенції ради на її сесії. Тому вважати, що за наявності конфлікту інтересів у одного депутата ради це не зачіпає будь-яким чином інших депутатів, не можна. Такий висновок ґрунтується на тому, що певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка у обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради. Однак, відповідачем не надано суду доказів того, що при підготовці сесії Володимир-Волинської міської ради розглядалося питання щодо наявності та врегулювання конфлікту інтересів у депутата [PERSON] . Також не надано доказів того, що при розгляді питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] депутати міської ради, які входять до постійної комісії, яка уповноважена вирішувати питання конфлікту інтересів, вирішували вказане питання. Якщо Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано правовий статус, склад та повноваження і порядок дій органів місцевого самоврядування, то терміни «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів», «неправомірна вигода», «подарунок» вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), що прямо зазначено у примітці до статті 59-1 названого Закону. Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень. У статті 1 цього Закону надано значення термінів, які у ньому вживаються: близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Статтею 3 Закону «Про запобігання корупції» визначено суб`єктів, на які поширюється дія цього Закону, згідно пунктів 1 та 2 частини першої якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зокрема, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови. Відповідно до частини першої статті 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. У статті 35 Закону «Про запобігання корупції» передбачено спеціальні правила, особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування. Зазначено, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів. Тобто, при виникненні конфлікту інтересів у депутата міської ради він має діяти у відповідності до правила, передбаченого у статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, згідно з яким можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язано з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Разом з тим у частині другій статті 35 Закону «Про запобігання корупції» зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Крім того, у частині другій статті 35 Закону «Про запобігання корупції» передбачено, що про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. З урахуванням вимог статті 59-1 та 47 Закону № 280/97-ВР необхідно зазначити, що про наявність такого конфлікту інтересів мав заявити і член відповідної постійної комісії міської ради, до обов`язків якої входить урегулювання конфлікту інтересів у депутатів міської ради чи будь-який депутат міської ради, якому було відомо про родинні зв`язки між депутатом міської ради [PERSON] та особою, якій щодо якої проходило голосування [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 67 Закону № 1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства з питань запобігання корупції, органу місцевого самоврядування. Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 березня 2019 року у цивільній справі №442/730/17. Постановами Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.10.2017 року та Апеляційного суду Волинської області від 06.12.2017 року підтверджується, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а саме за неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинення ним дій в умовах реального конфлікту інтересів та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Дана постанова суду набрала законної сили 06.12.2017 року. Таким чином, обставини набуття [PERSON] земельної ділянки загальною площею 262 кв.м., за кадастровим номером 0710200000:01:005:2439, встановлені вказаною постановою суду. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду з питань чи мали місце дії та вчинені вони цією особою. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст.116 ЗК України). Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону (ч.1 ст. 116 ЗК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч.1 ст. 125 ЗК України). За наведених обставин, суд вважає, що рішення сесії Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 14/27 від 01.03.2017 року з питання - «Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, припинення договорів оренди землі» в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] є незаконним, оскільки прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у депутата [PERSON] , який голосував за прийняття такого рішення та бездіяльності інших депутатів відповідної ради, які не вчинили жодних дій для врегулювання такого конфлікту. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що вищезгадане рішення є незаконним, а також те, що визнання представником відповідача [PERSON] та представником відповідача - Володимир-Волинської міської ради позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що [PERSON] безпідставно набула у власність земельну ділянку загальною площею 262 кв.м., для індивідуального садівництва, що розташована по [ADDRESS] , а тому вказана земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність територіальної громади Володимир-Волинської міської ради Волинської області, а відтак позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Статтею 393 ЦК України визначено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову у даній справі від учасників справи не поступало, а тому накладений арешт на земельну ділянку за кадастровим номером 0722482400:07:000:1242 продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання даним рішенням законної сили або до ухвалення судом рішення про його скасування. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved