Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] . звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 7/8 частин земельної ділянки від загальної площі 9,0625 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.02.2002 року, виданого Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-07-213, кадастровий номер - [NUMBER] , мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що у документі, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] - у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] є дописаний зайвий запис в місці написання дати видачі документа. В судове засідання позивач [PERSON] . не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням про отримання нею судової повістки, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності на адресу суду не направляла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 9,06 га, розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.02.2002 року, виданого на підставі рішення 27 сесії ХХІІІ скликання Кирничанської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 28 вересня 2001 року № 268, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-07-213. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.02.2018 року наданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією (Центр надання адміністративних послуг при Ізмаїльській районній державній адміністрації) площа вищезазначеної земельної ділянки становить 9,0625 га та їй привласнено кадастровий номер - [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 9,0625 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.02.2002 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 26.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого за № 3-1000, [PERSON] , усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право в тому числі належну йому на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності № [NUMBER] , виданого Кирничанською сільською радою 04.02.2002 року земельну ділянку площею 9,06 га, розташовану на території Кирничанської сільської ради, села Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021145503 від 05.10.2018 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 00021145464 від 05.10.2018 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов`язкової частки [PERSON] у спадковому майні становить 1/8 частина, яка розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після смерті померлого [INFO] року [PERSON] до спадкування заклякались би його доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і частки кожного були би по 1/4 частини, то обов`язкова частка [PERSON] дорівнює 1/8 частина (1/4:2=1/8). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved