Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до завершення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва був розірваний шлюб між сторонами. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № II, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції 08 січня 2002 року. Наразі донька сторін навчається на третьому курсі денної форми навчання спеціальності «Право» Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж», на контрактній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою з місця навчання та договором про надання освітніх послуг. Так як, донька сторін навчається на денній формі, тому вона ніде не працює, проживає разом з позивачем, а тому всі витрати по оплаті навчання несе позивач. [PERSON] зазначає, що працює в ТОВ «Сільпо-Фуд», магазин № 42, продавцем продовольчих товарів, заробітної платні, яку вона отримує, ледь вистачає на оплату дочці навчання, купівлю підручників та канцелярських засобів, оплату інтернет послуг, купівлю одягу, продуктів харчування, лікування, оздоровлення тощо. Крім того, має ще одну доньку, [PERSON] , [INFO] , яка теж потребує догляду та утримання. Зважаючи на те, що донька, [PERSON] , навчається на денній формі навчання у навчальному закладі і не має іншого джерела доходів та повністю знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги, а також, враховуючи те, що відповідач працездатного віку, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчання та погребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 19). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Враховуючи набуття чинності змін до деяких законодавчих актів, щодо закінчення дії автоматичного зупинення процесуальних строків під час карантину, суд вважає, що строк для подання відзиву минув, відповідач своїм правом на подання відзиву, або клопотання про продовження строків на надання відзиву не скористався. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с.4). Згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2014 шлюб між сторонами, зареєстрований 29 вересня 2001 року в Виконавчому комітеті Дідівщинської сільської ради Фастівського Київської області, актовий запис №7 розірвано (а.с.5). Відповідно до довідки від 15.11.2019 №2286, виданої Приватним вищим навчальним закладом «Фінансово-правовий коледж», [PERSON] навчається на денній формі навчання спеціальності «Право» Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж». Стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30 червня 2020 року (а.с.8). Згідно з довідкою про доходи від 14.11.2019 №008290/СФ, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.06.2019 по 31.10.2019 за виключенням аліментів становить 43 178, 41 грн (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, суд бере до уваги, що на момент звернення до суду, позивач мала право на таке звернення. Згідно з договором про надання освітніх послуг укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Фінансово-правовий коледж», в особі директора Губанової Т.О. та [PERSON] , донька сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання за спеціальності «Право» Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж», на контрактній основі, при цьому загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 54 000 грн. 00 коп. (а.с.7). Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Враховуючи ту обставину, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. На підтвердження фінансової можливості відповідача надавати допомогу, позивачем додано довідку про доходи відповідача, який працював в ТОВ «ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ» охоронником і за період з червня 2019 по серпень 2019 отримав дохід без урахування аліментів в розмірі 12801,02 грн (а.с.11). Жодних спростувань можливості надавати допомогу від відповідача не надходило. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ході судового розгляду об`єктивно встановлено, що матеріальний стан позивачки не дозволяє їй у повній мірі задовольнити усі необхідні потреби. Окрім того, відповідачем не повідомлено обставин, що можуть свідчити про об`єктивну неможливість останнього вирішити питання працевлаштування, як то стан здоров`я, похилий вік тощо. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць - із 1 січня - 2027,00 грн. При цьому, вартість освітньої послуги яку слід сплачувати за весь строк навчання становить 54 000 грн. За наданими на розгляд суду матеріалами, відповідач працює, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має та повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. При цьому, суд бере до уваги, що закінчення [PERSON] навчання на момент постановлення рішення не звільняє відповідача від обов`язку сплати аліментів за період навчання доньки. Відповідно, з урахуванням вимог п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, вартісної величини, достатньої для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб, розміру вартості освітніх послуг, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до завершення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається, підлягає задоволенню. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: approved