Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі- продажу. Також, право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Договором купівлі-продажу було обумовлено, що колишні власники знімуться з реєстраційного обліку в термін до 02 лютого 2019 року, але дочка колишнього власника квартири [PERSON] і надалі залишається бути зареєстрованою у вказаній квартирі.\~\~ Відповідач фактично в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. [PERSON] втратила\~ право користування квартирою оскільки право власності попереднього власника припинено згідно договору купівлі-продажу. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності. Тому позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. 07 березня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. (а.с. 23,24) Станом на 07 червня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.01.2019 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №154649884 від 31.01.2019. (а.с.12-16) Відповідно до довідки Державного комітету архітектури, будівництва та комунальної політики «Житлово-експлуатаційна дільниця [ADDRESS] , зареєстрована донька колишнього квартиронаймача [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована в квартирі з 27.06.1997. [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрована. Даний факт підтверджується також довідкою з Сектору реєстрації місця проживання/перебування\~ фізичних осіб Шосткинської міської ради №219 від 19.02.2019.(а.с.17,20) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону україни "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №183210043 виданого 06 лютого 2019 року та №20281 від 04 лютого 2019 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved