Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач 01.03.2019 звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд: зобов'язати відповідача провести перерахунок його заробітної плати за роботу в зоні відчуження у період часу з 05.07.1986 по 15.07.1986 року, а саме збільшити на 100% тарифну ставку і нарахувати премію в розмірі 60 % від тарифної ставки (посадового окладу) за цей же період та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 05.07.1986 по 15.07.1986 року. Оскільки, в добровільному порядку відповідач не бажає провести перерахунок заробітної плати позивача та видати довідку, згідно вимог позивача, останній звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Крім того, просить долучити до матеріалів справи довідку №6 від 19.04.2019 про перейменування відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача, по суті позовних вимог не заперечує, просить вирішити спір на розсуд суду. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. [PERSON], [INFO] (далі - Позивач), з 01.07.1980 по 01.06.2000 року перебував у трудових відносинах з Таращанським АТП 31043, правонаступником якого на даний час є відповідач - відкрите акціонерне товариство «Тараща-Автотранс». Внаслідок аварії на ЧАЕС, у період з 05.07.1986 по 15.07.1986, позивач виконував роботи з ліквідації її наслідків (а.с. 15-19). Через дану роботу позивач втратив професійну здатність, внаслідок чого став інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, втрата працездатність на 70 (сімдесят) %, що підтверджується посвідченням інваліда, довідкою МСЕК № 148001, експертним висновком. Позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії (а.с. 7-11). 13.09.2001 року відповідач видав позивачу довідку № 307 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, за якою останньому назначається пенсія. Проте, розрахунок проведено невірно, без врахування вимог нормативно-правових актів, з яких знято гриф «Секретно» та «Для службового користування», які регулювали порядок та розміри оплати праці осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні. А саме, під час нарахування заробітної плати: не збільшено на 100% (тобто вдвічі) тарифну ставку згідно п. 1 постанови ЦК КПР, ВР СРСР, KM СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року та постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за № 153/10-43 від 07.05.1986 року та не нарахована премія за роботу в зоні ЧАЕС в розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) відповідно до п. 4 постанови Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» № 207-7 від 10.06.1986 року. 21.08.2018 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою б/н про перерахунок заробітної плати позивача та видачу довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках, встановленого законодавством зразка. При здійсненні перерахунку підвищити тарифну ставку на 100% (тобто вдвічі) за період з 05.07.1986 по 15.07.1986 року та нарахувати премію в розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) за той самий період. У відповідь 03.09.2018 відповідач надіслав листа за № 31 з відмовою у здійсненні такого перерахунку заробітної плати та видачі довідки встановленого зразка, обґрунтовуючи це тим, що ті нормативно-правові акти, на які посилався представник позивача не є чинними, оскільки були прийняті при існуванні СРСР, а зараз такої держави не існує, і отже, ці акти втратили свою юридичну силу. Позивач, вважаючи відмову відповідача у проведенні перерахунку його заробітної плати та видачі довідки, встановленого зразка, незаконною та необґрунтованою, звернувся до суду з даним позовом. Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси. Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР № 524-156 від 07.05.1986 року та Постановою Ради Міністрів України № 168-5 від 08.05.1986 року передбачено проводити оплату праці особам, задіяним у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підвищеними до 100% тарифними ставками, які мають розраховуватися виходячи з 6-ти годинного робочого дня. Також, постановою Держкомітету СРСР по праці і соціальним питанням та Секретаріату ВЦСПС № 15310-43 від 07.05.1986 року визначено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлені граничні розміри премій, які варто обчислювати з підвищених до 100% тарифних ставок й посадових окладів. Пункт 4 цієї Постанови встановлює 6-годинний робочий день і 36-годинний робочий тиждень. Відповідно до абзацу четвертого пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10 червня 1986 року оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи. Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС № 665-195 від 05.08.1986 року визначено, що встановлення працівникам підприємств, організацій і установ, що виконують роботи з усунення наслідків аварії на ЧАЕС максимального розміру премії - 60% від тарифної ставки на місяць. При цьому премія, згідно з п. 1 Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях і Секретаріату ВЦСПС № 153U0-43 від 07.05.1996 року повинна нараховуватися зі збільшеної заробітної плати, виходячи з підвищених (Постанова № 524-156) тарифних ставок. В усіх випадках премія, передбачена пп. З п. 1 Постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобігання забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку. Положеннями п. 2 Постанови № 524-156, п. 1 Постанови № 665-195, п. 1 Постанови № 207- 7 передбачено, що за працівниками, спрямованими на роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за місцем основної роботи зберігається, крім того середня заробітна плата. Згідно із ст. З Закону України «Про правонаступництво» від 12.09.1991 року, закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, крім перерахованих вище, іншими нормативними актами не передбачені, отже вони є чинними на цей час. Роз'ясненням Міністерства праці України № 09-3751 від 23.10.1992 року передбачено, що у випадку неправильності оплати праці в зоні відчуження необхідно зробити перерахунок заробітної плати особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно з чинним законодавством. Ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами. Згідно з Наказом Міністерства соціальної політики України № 644 від 12.10.2012 року, якщо особа відпрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця і пенсію призначають із заробітку, отриманого за фактично відпрацьований час у зоні відчуження, то слід видавати довідку встановленого зразка. Отже, обов'язок щодо видачі довідок про заробітну плату особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, лежить на підприємстві, установі, організації, з яким особа перебувала у трудових відносинах під час виконання таких робіт. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, що зазначено у ст. 46 Конституції України. Враховуючи викладене, право позивача на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, з незалежних від них обставин, як зазначено у ст. 46 Конституції України, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 10 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст.133,141 ЦПК України, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved