Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Мотивуючи вимоги тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №36319829 від 15 квітня 2015 року. Відповідач [PERSON] фактично в належному позивачу будинку не проживає з листопада 2014 року, але залишається зареєстрованою в ньому. Особистих речей [PERSON] в будинку не має, вона не сплачує за комунальні послуги, і взагалі будинком не цікавиться. Відповідач є дочкою позивача. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності, оскільки вона надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. 15 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем її реєстрації. (а.с.15) Станом на 16 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №36319829 від 15 квітня 2015 року. (а.с.7) Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1235 від 30.09.2019, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , донька [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.8) Аналогічна інформація про місце реєстрації відповідача міститься і в довідці про реєстрацію місця проживання особи Сектору з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради № 3087 від 04 листопада 2019 року. (а.с.12) З Акту про не проживання особи за місцем реєстрації №1162 від 18 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з листопада 2014 року за даною адресою не проживає. (а.с.9) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №12 виданої 17 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved