Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр», просить визнати договір оренди землі від 01.09.2012 року, укладений між нею та відповідачем недійсним, так як укладений без її згоди і не підписаний нею. Посилається на те, що восени представники відповідача повідомили, щоб вона приїхала на тік і забрала належне їй зерно, як оплату за оренду її землі. Приїхавши на тік їй видали 12 центнерів зерна. При цьому декому видавали по 16 центнерів зерна та по 2 мішки цукру та по 2000 грн. З даного приводу вона зателефонувала до представників відповідача, і як їй пояснили, що треба укласти договір на 7 років, а вона заключила договір в 2012 році. Це її здивувало, поскільки ніяких договорів вона ні з ким не укладала. Після чого вона попросила, щоб їй видали копію даного договору, на що їй відповіли, що оригінал договору в неї має бути на руках. Згодом вона звернулася в офіс відповідача, що знаходиться по вул. Мазепи, 10 в м. Тернопіль, де їй і видали копію договору оренди землі від 01.09.2012 року на її прізвище з підписами від її імені. Але даний договір вона не укладала, підпис також не її. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги. Додатково пояснили, що просять суд визнати недійсним договір оренди землі без номера, укладений 01 вересня 2012 року у звязку з тим, що [PERSON] не підписувала цей договір. Підтвердженням того, що позивач не підписувала оспорюваного договору оренди землі є висновок судово-почеркознавчої експертизи. Також від позивача 13 березня 2017 року надійшла заява про поновлення строків позовної давності, оскільки про наявність договору оренди позивач дізналась в 2016 році. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона дійсно ні з ким не укладала письмових договорів щодо користування її земельною ділянкою. Коли восени 2016 року їй повідомили, що вона укладала договір з ТзОВ «Мрія центр» вона відразу вирішила поїхати в Тернопіль та отримати примірник договору. В офісі підприємства їй дали лише копію договору, в якому був проставлений не її підпис. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, подавши заперечення на позов, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки № б/н від 01.09.2012 року, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Гусятинському районні Тернопільської області відділом Тернопільської області 26.11.2012 року за № 612160004005237. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що внесені до державного реєстру речових прав відомості є такими, що гарантовані державою як достовірні та містять повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 8 даного зареєстрованого та підписаного сторонами договору оренди землі визначено, що договір укладено на 10 (десять) років, що і є доказом того, що сторони досягли домовленості за всіма істотними умовами договору оренди. ТОВ «ФГ НВО «Мрія» виплатило грошові кошти позивачу за весь час дії договору оренди. Отже, враховуючи те, що згідно вказаного договору оренди відповідачем оброблялась земельна ділянка та сплачувалась орендна плата, яка була прийнята позивачем, вказаний правочин вважається таким, що прийнятий, схвалений, погоджений позивачем. Також сторона позивача звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що для фізичної особи, як сторони правочину днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Вказала, що строк позовної давності про визнання недійсним оспорюваного договору оренди від 01.09.2012 року сплинув 01.09.2015 року, тому позивачка, звернувшись із позовом до суду 26 грудня 2016 році пропустила трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 6121684500010010205, яка розташована на території Малолуцької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 805680 від 28 грудня 2005 року. Як слідує із змісту договору оренди землі без номера від 01 вересня 2012 року, від імені позивача та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» укладено договір оренди землі без номера, предметом якого є земельна ділянка площею 3,52 га, яка розташована на території Малолуцької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, строком на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. З 2012 року земельну ділянку, належну позивачці орендар використовував за призначенням. Згідно з п. 43 Договору оренди землі, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. На підставі акта приймання-передачі без дати орендодавець [PERSON] передала належну їй земельну ділянку, площею 3,52 га у користування орендарю. Договір оренди землі від 01 вересня 2012 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 листопада 2012 року за №612160004005237. Як встановлено, позивачка [PERSON] оспорюваний примірник договору оренди землі отримала в приміщенні офісу ТзОВ «Мрія Центр» в 2016 році, і, відповідно, тоді дізналася про його існування. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,627 ЦК України). У відповідності до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч.3ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом та на підставі вказаної частини статті Кодексу та ст.125 Земельного Кодексу України є укладеним з моменту його державної реєстрації. Як встановлено, спірний договір оренди землі зареєстрований в установленому законом порядку. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним. Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як слідує із висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1.1-236/17 від 03.10.2017 року, підписи від імені [PERSON], в оригіналі договору оренди землі від 01 вересня 2012 року; оригіналі акту приймання передачі земельної ділянки (паю) виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи виконані із наслідуванням підпису [PERSON]. (а.с.56-63). Таким чином, суд приходить до висновку, що в момент укладення оспорюваного договору оренди землі було відсутнє вільне волевиявлення учасника правочину - орендодавця, яке б відповідало його внутрішній волі, гарантоване особі згідно ч.3 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України. Факт отримання орендної плати орендодавцем не свідчить про те, що договір ним був підписаний, а фактичне користування земельною ділянкою та відповідне отримання прибутку зі спірної земельної ділянки орендарем є підставою для оплати власнику земельної ділянки плати за користування цією землею. Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні позивачка дізналася про порушення свого права, тобто про укладення спірного договору строком на 10 років восени 2016 року, після отримання копїї договору оренди землі, і тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, не ґрунтується на законі. У даній справі перебіг строку позовної давності починається не з 2012 року, тобто не з часу, коли сторони домовилися про тимчасове користування відповідачем земельною ділянкою позивача та отримання останнім коштів, а з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, бо сама по собі домовленість щодо укладення договору оренди не є свідченням порушення права будь-якої сторони. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України щ розгляді справи №6-48цс15 (постанова від 22 квітня 2015 року). Як вказувала сторона позивача, про порушення права позивачу стало відомо на восени 2016 року, а вже 26 грудня 2016 року звернулася із позовом суд, тобто в межах строку позовної давності. На підставі викладеного, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» (вул. Незалежності, 68а, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257, ідентифікаційний код 14040434) на користь [PERSON] понесені позивачем судові витрати на загальну суму 2 804 грн. 44 копійки (554 грн. 20 коп. судового збору, 2 250 грн. 24 коп. вартості судової-почеркознавчої експертизи).

Outcome: approved