Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1.1.23 липня 2018 року за вх.№ 5351 [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася з позовом до Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно. 1.2. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що відповідно до свідоцтва про право власності від 24.09.2014 року [PERSON] є власницею 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с. Лехнівка Баришівського району вул. Шевченка,17. Її дочка - [PERSON] є власницею 1/3 частини вказаного будинку. 1.3. 23\~квітня 2008\~року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,242 га. за вищевказаною адресою. 1.4. Маючи намір виготовити технічну документацію на земельну ділянку щодо відновлення меж земельної ділянки та в подальшому зареєструвати належні їм на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку в новому реєстрі речових прав на нерухоме майно, вони звернулися до державного реєстратора, однак отримали відмову в зв'язку з тим, що державний акт був виготовлений помилково на одну особу, тоді як повинен був бути виготовлений на двох співвласників: [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність в межах розміру часток на будинок. За таких обставин, державним реєстратором було відмовлено у реєстрації та з метою реалізації прав позивачів, рекомендовано звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. позивачі [PERSON], [PERSON] таїх представник [PERSON] на розгляд справи не зявилися, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги викладені в заяві до суду підтримують в повному обсязі. 2.2. Представник Відповідача Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області на розгляд справи не зявився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Щодо позовних вимог не заперечують. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. 26.07.2018 року ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області про було відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 3.2. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 3.3. В даних конкретних правовідносинах Суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4.1. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.09.2004 року Серії САА № 419061 виданого Лехнівською сільською радою Баришівського району [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Лехнівка по вул. Шевченка,17 Баришівського району Київської області в рівних долях ( а.с…. 4.2. Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 29 вересня 2004 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в с. Лехнівка по вул. Шевченка,17 Баришівського району Київської області ( а.с…. Таким чином, [PERSON] є власницею 2/3 частини вказаного домоволодіння. 4.3. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 105110 від 23.04.2008 року [PERSON] на підставі рішення сесії Лехнівської сільської ради від 31.05.2006 року № 19-3-5 є власником земельної ділянки площею 0,242 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, які розташовані по вул. Шевченка,17 в с. Лехнівка Баришівського району. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010832100049 ( а.с. .. 4.4. 24 липня 2018 року [PERSON] маючи намір виготовити технічну документацію на земельну ділянку щодо відновлення меж земельної ділянки та в подальшому зареєструвати належні їм на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку в новому реєстрі речових прав на нерухоме майно, вони звернулися до державного реєстратора, однак отримали відмову в зв'язку з тим, що державний акт був виготовлений помилково на одну особу, тоді як повинен був бути виготовлений на двох співвласників: [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність в межах розміру часток на будинок. За таких обставин, державним реєстратором було відмовлено у реєстрації та з метою реалізації прав позивачів, рекомендовано звернутися до суду. V. Оцінка Суду. Згідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьою статті 152\~ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей\~\~26,\~\~30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12\~Господарського процесуального\~кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами,\~\~що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів в частині визнання державного акту серії ЯЕ № 105110 від 23.04.2008 року виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,242 га розташовану по вул. Шевченка,17 в с. Лехнівка Баришівського району Київської області недійсним, підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про визнання за позивачами права власності на вказану земельну ділянку в рівних частках, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.377 ЦК України закріплюються підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку під розташованими на ній об'єктами нерухомості, які правомірно придбані у власність фізичними чи юридичними особами або іншими суб'єктами. Дія цієї норми поширюється на земельні ділянки, що перебувають на праві власності чи праві користування у осіб, які відчужують житлові будинки, будівлі або споруди, що розміщені на таких ділянках. Нормативні приписи цієї статті ЦКУ узгоджені із положеннями ст.120\~ЗК України щодо переходу прав на земельні ділянки та визначення правового режиму земельних ділянок під будівлями та спорудами у відповідності до якої, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право власності на будинок по вул. Шевченка,17 в с. Лехнівка Баришівського району, який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,242 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220283001:09:047:0001, а тому, відповідно до чинного законодавства, вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на земельну ділянку є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved