Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок садибного типу по [ADDRESS]. З 05 серпня 2011 року в цьому житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], який перебував у фактичних шлюбних відносинах з дочкою позивача [PERSON] З грудня місяця 2013 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, відповідач виїхав в смт.Горностаївка Херсонської області, де з того часу постійно мешкає, але не знявся з реєстрації в будинку позивача. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку садибного типу по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Горностаївського РС УДМС України в Херсонській області не з'явився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS]. Право власності позивача зареєстроване реєстраційною службою Горностаївського районного управління юстиції Херсонської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 липня 2014 року за № 6298758. До позивача власником вказаного житлового будинку був її чоловік [PERSON], який помер [INFO]. З 05 серпня 2011 року у вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], який перебував у фактичних шлюбних відносинах з дочкою позивача [PERSON] З грудня місяця 2013 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, відповідач виїхав в смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу там постійно мешкає. При цьому, відповідач [PERSON] не знявся з реєстрації в будинку позивача по [ADDRESS]. Реєстрація особи у житловому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника будинку [PERSON], то право відповідача на користування спірним житлом пов'язано з його наймом. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). З наданих суду документів та пояснень позивача вбачається, що відповідач [PERSON], не являючись членом сім'ї власника, не проживає у спірному будинку з грудня місяця 2013 року. Згідно ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] з грудня місяця 2013 року за зареєстрованим місцем проживання не мешкає, то він втратив право користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку садибного типу по [ADDRESS].

Outcome: approved