Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1003,08 гривень. Позов, з посиланням на наявність укладеного договору позики, підтвердженого розпискою відповідача від 02 квітня 1996 року, обґрунтовано наявністю заборгованості відповідача перед позивачем, не сплаченої у встановлений договором строк. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. Судом встановлено, що згідно розписки від 02 квітня 1996 року, складеної відповідачем власноручно, відповідач отримала у борг від позивача грошові кошти в сумі 65 000 000 карбованців в строк до 02 квітня 1997 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, станом на 28 лютого 2014 року, відповідачем сума боргу за договором позики в повному обсязі не повернута. У відповідності до Указу Президента України "Про грошову реформу" в Україні з 2 вересня 1996 року введено в обіг національну валюту - гривню. У відповідності до п.1 Постанови КМУ від 26 серпня 1996 р. N 1002 «Про переоцінку товарів (робіт, послуг)та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи», було встановлено, що на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки, збори тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування податків, інших обов'язкових платежів, заробітної плати, пенсій, інших соціальних виплат, допомоги тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100 000 карбованців. Таким чином основна сума заборгованості складає 650 гривень. Розраховуючи розмір інфляційних втрат щодо заборгованості (грошового зобов'язання) суд враховує, що індекс інфляції у лютому 2014 року відносно квітня 1997 року дорівнює 5,5 внаслідок чого сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції дорівнює 3602,22 гривень, з яких інфляційні збільшення заборгованості становить 2952,22 гривень 3% річних, з урахуванням кількості днів прострочення виконання зобов`язання - 6176 днів становить суму в розмірі 330,00 гривень. Водночас, оскільки позивач просить стягнути з відповідача суму в розмірі 1003,08 гривень, що є меншою, ніж обрахований судом розмір заборгованості, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі і з відповідача на користь позивача належить стягнути грошові кошти у визначеному ним розмірі. На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved