Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач 02 червня 2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, який в подальшому уточнила. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2010 року. З самого початку спільне життя з відповідачем складалось, проте в подальшому між ними стали виникати непорозуміння. На даний час шлюб з відповідачем розірвано, але вони вимушені проживати в одному будинку як чужі люди, бо у них нема іншого житла. Оскільки [PERSON] є батьком двох малолітніх дочок [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], має постійне місце роботи, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дітей вона, позивач, на даний час працює та отримує заробітну плату в розмірі 2500 гривень, якої катастрофічно не вистачає на саме необхідне, просила постановити судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей по 1/3 частині з усіх видів заробітку відповідача щомісяця до виповнення дітям повноліття. Сторони у справі належним чином повідомлені про явку в судове засідання (а.с.17-18). Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначила розмір аліментів, а саме 1/3 частину на утримання неповнолітніх дітей. Справу просить розглянути в її відсутність із задоволенням позову у повному обсязі (а.с.19,20). Відповідач 04 серпня 2017 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутність. Проти задоволення уточнених позовних вимог зі стягненням з нього аліментів у зазначеному в позові розмірі не заперечує (а.с.21). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2010 року (а.с.7). З копії свідоцтв про народження дітей судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох малолітніх дочок: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.5-6). З позовної заяви, заяви позивача до суду, довідки органу місцевого самоврядування про склад сімї позивача встановлено, що діти проживають в одному будинку з батьками, сторони у справі шлюб розірвали, у звязку з чим між ними шлюбні відносини припинені. Відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи, аліменти нікому не сплачує. Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з ч.1 ст.182 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України в редакції, чинній на день звернення позивача з позовом до суду, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач у справі працездатний, аліменти нікому не сплачує, має постійне місце роботи, систематично отримує заробітну плату, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини. У звязку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання двох малолітніх дітей по 1/3 частині з усіх видів доходів відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 02 червня 2017 року, і до досягнення дітям повноліття. Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 640 грн. судового збору.

Outcome: approved