Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON]. звертаючись з позовом до суду, просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі, які були зареєстровані в спірній квартирі, в ній не проживають з 2009 року, за комунальні послуги не сплачують, за судовим рішенням були вселені у спірне приміщення 06.11.2014 року, проте фактичне вселення так і не відбулося, відповідачі більше 6 місяців без поважних причин в квартирі не проживають, речі їх в квартирі відсутні, витрати за квартирну плату вони не несуть. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, де позов підтримав в повному обсязі та просив суд винести рішення у його відсутність за наявними у справі доказами та матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Представник третьої особи - Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгліду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який просила розглядати справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як убачається з матеріалів справи, 13.04.1987 року виконавчим комітетом Подільської районної ради народних депутатів м. Києва був виданий ордер № 17526 серії Б на право зайняття жилого приміщення - квартири № [ADDRESS] на ім"я позивача та членів його сім"ї, а саме: дружини [PERSON], доньки [PERSON] та онуки [PERSON] (а.с 4). Відповідно довідки ЖРЕО № 406 від 27.05.2015 р., у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], його онука - [PERSON], правнуки - [PERSON], [PERSON]. (а.с. 5) Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. 3гідно з ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», в якій зазначено, що: «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання». Відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як убачається з матеріалів справи, а саме вимоги державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. та пояснень позивача у позовній заяві, 06.11.2014 року на виконання виконавчого листа №755/27567/13-ц від 13.08.2014 року що видав Дніпровський районний суд м. Києва про вселення [PERSON], [PERSON]. та неповнолітню [PERSON]. в квартиру № [ADDRESS] було проведено вселення останніх в квартиру. При цьому, позивач вказав, що вселення обмежилося лише присутністю відповідачів в присутності державного виконавця, при цьому фактично відповідачі не вселилися у спірну квартиру, речі їх відсутні, а йому доводиться сплачувати за комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб у спірній квартирі. Відповідно до акту виданого ЖРЕО - 406 від 17.06.2015 року квартиронаймачі будинку № [ADDRESS] вказали, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з квітня 2009 року. (а.с. 7) Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, відповідачів є підстави визнати такими, що втратили право користування житловою площею, а саме: квартирою № [ADDRESS] оскільки, як доведено в суді відповідачі понад шість місяців у спірній квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують, доказів щодо наміру вселятись до спірної квартири відповідачами до суду не надано, а тому суд не може допустити порушення прав особи щодо користування житловим приміщенням. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON]. та [PERSON]. підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн., тобто по 121,80 грн. з кожного, так як позивача звільнено від сплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved