Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Великописарівської РДА 27.09.2017 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнення з неї аліментів на користь державного закладу, в якому буде виховуватися дитина, на його утримання у твердій грошовій сумі, виходячи з встановленої законом суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.02.2017 по цей час дитина перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації на повному державному утриманні. Батько дитини [PERSON] рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24.05.2006 визнаний безвісно відсутнім. Відповідач на даний час не має постійного місця проживання, за місцем реєстрації не проживає, не працює, на обліку у центрі зайнятості населення Великописарівського району не знаходиться, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, хворіє на туберкульоз легень з бактеріовиділенням. Відповідач за весь час перебування сина у державному виховному закладі жодного разу його не відвідала, листів не надсилала, матеріальної допомоги не надавала. Всі вказані обставини дають підставу позивачу звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.57/, позовні вимоги підтримала і пояснила, що в лютому 2017 року службі у справах дітей стало відомо про сім'ю [PERSON], що проживали в [ADDRESS] від колег з м. Охтирки Сумської області, які повідомили, що до них звернувся священник та повідомив, що в нього проживає неповнолітній хлопчик. Як було встановлено, це був [PERSON], [INFO], який втік з дому до м. Охтирки, де шукав маму. Дитина була направлена до їх служби, відшукали його маму, відповідача по справі [PERSON] В ході цього встановлено, що хлопчик 2 тижня не відвідував школу, жебракував в м. Охтирці. З двох років він проживав з прабабусею [PERSON] в [ADDRESS] яка померла [INFO] року. Після цього в сім'ї почалися проблеми, так як відповідач деякий час пожила з сином і восени 2016 року покинула його і виїхала із своїм співмешканцем до м. Охтирки. Дитина залишилася проживати з двоюрідним дядьком, який виганяв його з дому. Відповідач попрохала тимчасово влаштувати сина до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації, так як вона не працевлаштована, не має свого житла. Дитину влаштували до центру на строк 9 місяців, за цей час мати лише один раз відвідала його. Хлопчик закінчив 9 класів, треба було його влаштовувати до училища, але в нього не було паспорту, мати відмовлялася приїхати до смт. В-Писарівка, щоб отримати паспорт дитині. Тоді завдяки допомозі різних соціальних державних служб паспорт хлопчику був зроблений і він поступив до професійного училища, де навчається, а проживає у центрі. Мати отримує пенсію на хлопчика по втраті годувальника, яку на нього не витрачає, а витрачає на власні потреби. Веде антисуспільний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, змінює співмешканців. Для того, щоб дитина могла отримувати соціальні виплати, необхідно матір позбавити батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлена належним чином /а.с.37/. Заслухавши думку представників позивача та третьої особи, які не заперечують проти розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливо розглянути справу відповідно до статті 224 ЦПК України у заочному порядку. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі доручення /а.с.58/, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача і надала аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши, докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року народження його батьками є - [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. Батько дитини [PERSON] рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24.05.2006 визнаний безвісно відсутнім /а.с.18/. Мати дитини [PERSON], [INFO], уродженка с. Коломак Коломацького району Харківської області, зареєстрована в [ADDRESS] з 11.09.2001, але фактично за цією адресою не проживає /а.с.16-17, 30/, фактично проживала в [ADDRESS] без реєстрації до листопада 2016 року /територія Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області/ /а.с.20/, на території Кириківської селищної ради не працювала, нерухомого та рухомого майна не має /а.с.21/, з 22.05.2017 по 06.06.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні в Сумському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері з приводу вперше діагнозтованого туберкульозу легень з бактеріовиділенням, 06.06.2017 самовільно залишила відділення /а.с.25/. Відповідно наказу № 3 від 21.02.2017 служби у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації [PERSON], [INFO] року народження взятий на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах /а.с.10-11/. Як слідує з характеристики учня 9 класу Вищевеселівського навчально-виховного комплексу Великописарівської районної ради Сумської області [PERSON], [INFO], що він до 8 класу проживав в [ADDRESS] разом з бабусею, після її смерті більше року перебував з матір'ю, останні півроку - разом із дідом. Мати [PERSON] ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, проте часто цікавилася шкільним життям сина, спілкувалася з директором школи та класним керівником з різних питань /а.с.13-14/. Відповідно довідок Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 20.02.2017 [PERSON], [INFO] проживав в [ADDRESS] без реєстрації разом з матір'ю [PERSON], [INFO], рухомого та нерухомого майна не має /а.с.15/. 28.02.2017 дитина зарахована до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області як такий, що потрапив у складні життєві обставини /а.с.9/, за період часу з 28.02.2017 по 13.09.2017 його відвідували: 17.03.2017 - мати із співмешканцем, 10.06.2017 - співмешканець матері /а.с.8/. З психолого-педагогічної характеристики вихованця Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області [PERSON] станом на 12 вересня 2017 року вбачається, що він закінчив 9 класів, навчається на 1 курсі у ДНЗ «Сумське міжрегіональне вище професійне училище» /№16/ за спеціальністю слюсар з ремонту автомобілів», електрогазозварювальник. Стан його здоров'я задовільний, емоційний фон спокійно-оптимістичний, має середню соціальну активність. До себе самокритичний, уміє аналізувати власні вчинки. Дотримується правил внутрішнього розпорядку. До матері ставиться з теплом, жаліє її. Але не вірить, що вона може контролювати своє життя, не зловживати алкоголем. При влаштуванні до центру мав велику образу на матір за те, що вона покинула його і більше двох місяців не цікавилася його життям. Після приїзду матері 17.03.2017 він відпустив образу на неї, їх стосунки поліпшилися, але не вірить, що вона може вилікуватися від пияцтва. [PERSON] любить матір, переживає за неї, але не заперечує проти позбавлення її батьківських прав /а.с.5- 7/. 21.02.2017 була попереджена начальником служби у справах дітей Великописарівської РДА про позбавлення її батьківських прав за неналежне виконання батьківських обов'язків та зобов'язувалася проживати разом з сином, займатися його вихованням /а.с.22/. Відповідно до висновку заступника голови Великописарівської районної державної адміністрації М.П.Петренка від 14.09.2017 за № 14-01-25/1996 з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження /а.с.4/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлювання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] свідомо не забезпечувала нормальних умов проживання та виховання, в зв'язку з чим за заявою [PERSON] /директора школи/ її неповнолітній син [PERSON], [INFO] взятий службою у справах дітей на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах, та направлений до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де перебуває з 28.02.2017 та до цього часу. Тому суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 15- позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач байдуже ставиться до свого неповнолітнього сина, це випливає як з її відношення до даної справи, так і з пояснень представників державних органів. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своєї дитини, хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Тому у цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач офіційно не працює, не має постійного заробітку, тому доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, як передбачено ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних членів сім'ї , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік " прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2017 року становить 1 860 гривень, тобто 50% становить - 930 гривні. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що відповідач зобов'язана сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина, з урахуванням її матеріального стану, що вона не працює, не має постійного заробітку, хоча працездатна, інших утриманців не має, має тяжке захворювання, прийшов до висновку про її можливість сплачувати на користь державного закладу, де буде виховуватися дитина, аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Тому в цій частині позовні вимоги теж підлягають задоволенню. Сторонам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений або зменшений судом на вимогу платника або одержувача аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved