Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Селезнівка Перевальського району Луганської області, громадянина України, яка настала [INFO] у м. Донецьк на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Донецьк помер її чоловік [PERSON], про що лікарем відділення судової експертизи трупів видано довідку про причину смерті № 562 від 15.02.2016 року, та надала свідоцтво про смерть серія [NUMBER], яке видане 16 лютого 2016 року Будьонівським районним відділом запису актів цивільного стану м. Донецька. Після його смерті відкрилася спадщина на легковий автомобіль HUNDAI GETZ 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Заявник звернулась 09.03.2016 року для оформлення спадщини на це спадкове майно до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В., але листом від 15.03.2016 року №83/01-16 їй було роз'яснено, що відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» пред'явлене нею свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 16.02.2016 року є недійсним і не створює правових наслідків та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті. Аналогічні роз'яснення щодо недійсності документів про смерть, виданих органами у районах проведення антитерористичної операції, їй були надані листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії від 10 березня 2016року № 341-03.1/04-29 та також рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, та просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Донецьк на тимчасово окупованій території України. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.07.1982 року Малодогвардійською сільською радою м. Краснодон Ворошиловградської області, заявниця є дружиною [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії довідки управління соціального захисту населення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №3505000532 від 18.11.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. Згідно з довідкою про причину смерті до форми № 106/о №562 [PERSON] помер у лютому 2016 року від постінфарктного кардіосклерозу. 16 лютого 2016 року Будьонівським районним відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво серія [NUMBER] про смерть [PERSON], [INFO]. Після смерті чоловіка заявниця звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В для оформлення спадщини на спадкове майно, але листом від 15.03.2016 року №83/01-16 їй було роз'яснено, що відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» пред'явлене нею свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 16.02.2016 року, є недійсним і не створює правових наслідків та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті. Аналогічні роз'яснення щодо недійсності документів про смерть, виданих органами у районах проведення антитерористичної операції, їй були надані листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії від 10 березня 2016року № 341-03.1/04-29 та також рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] Ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно із ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Оскільки заявниця є громадянкою України, проживає в [ADDRESS], як внутрішньо переміщена особа, а її чоловік [PERSON] [INFO] помер на тимчасово окупованій території Україні в м. Донецьк, після його смерті заявниця не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявницею для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту її законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав суд дыйшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO] в м. Донецьк, який знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved