Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач 02.12.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором купівлі-продажу в розмірі 6600 доларів, що еквівалентно 158730 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.11.2019 р. між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу погрузчика. Позивач передав у власність [PERSON] погрузчик, а відповідач зобов`язався сплатити [PERSON] 5800 доларів США до 19.11.2019 р. Крім того [PERSON] зобов`язався у разі недотримання строків розрахунку сплатити неустойку у розмірі 100 доларів США за кожен день прострочення. Однак відповідач належним чином умови договору не виконав, а саме не сплатив вартість товару в строки передбачені договором. Станом на 27.11.2019 р. сума боргу становить 6600 доларів США, що еквівалентно 158730 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав клопотання, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 ст.ст. 628, 629 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до норм ч. 1 ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 та ст. 611 ЦК України у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ч.1 та 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 15.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу погрузчика. Згідно розписки від 15.11.2019 року відповідач зобов`язався сплатити позивачу вартість погрузчика у розмірі 5800 доларів США до 19.11.2019 року. У разі недотримання строків [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] 100 доларів США за кожен день прострочення /а.с. 5/. На підставі вказаного договору позивач передав у власність відповідача погрузчик, а відповідач в свою чергу, не здійснив оплату переданого товару, чим не виконав умови укладеного договору. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Таким чином, відповідач односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за договором, а саме не сплатив позивачу вартість погрузчика в розмірі 5800 доларів США. А також, станом на 27.11.2019 р. прострочив виконання зобов`язання на 8 днів, тобто повинен сплатити [PERSON] неустойку у розмірі 800 доларів США, що передбачено розпискою. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. З огляду на те, що у розписці зазначено, що кошти були отримані відповідачем у грошовій одиниці - долар, приймаючи до уваги вимоги ст. 533 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів у розмірі 6600 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 27.11.2019 р. становить еквівалентно 158730 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно договору про надання правової допомоги № 103 від 25.11.2019 р., додатку №1 до договору від 25.11.2019 р., рахунку-фактури №1 від 25.11.2019 р., акту виконаних робіт №1 згідно договору №103 від 25.11.2019 р. від 27.11.2019 р., квитанції №17 від 28.11.2019 р. долучених до матеріалів справи, позивач уклав з Адвокатським об`єднанням «Солістер» договір про надання правової допомоги та здійснив оплату послуг у розмірі 13000 грн /а.с. 11-18/. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1587,30 грн. судового збору та 13000 грн. витрат на правову допомогу. На підставі та

Outcome: approved