Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач 10.05.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй належить спірна квартира, у якій зареєстрований відповідач, який є її онуком та з 2010 року виїхав з квартири на постійне місцепроживання до Республіки Польща, комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню квартири не несе. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2019 року вирішено питання про виклик та допит свідків, розгляд справи відкладено. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивача знає як мешканця будинку [ADDRESS] , оскільки вона працювала в ЖЕК "Україна", який обслуговував будинок, у якому мешкає позивач. До ЖЕКу надійшла заявка [PERSON] про фіксацію факту непроживання відповідача у її квартири, комісія виходила та встановила, що відповідач [PERSON] у квартирі позивача не мешкає, його особисті речі відсутні, про що було складено відповідний акт. У квартирі проживає лише [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її тітка, а відповідач її двоюрідний племінник, який ніколи не проживав та не проживає у спірному житловому приміщенні. [PERSON] завжди у роз`їздах, у його батьків є власна квартира. Суд, допитавши свідків, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності виданого Фондом комунального майна м. Херсона від 16.11.1993 р. №7163, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.09.1995 р., зареєстрованого у реєстрі за №3-4355 (арк. справи 7-8). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, покинув житло добровільно, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, крім того, відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 серпня 2019 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved