Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2004 року на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з ј до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що істотно змінилися обставини, а саме: його сімейний стан та матеріальне становище змінилися у бік погіршення. На його утриманні перебуває мати [PERSON] , похилого віку, яка фактично потребує постійного стороннього догляду через похилий вік та хронічні захворювання. За результатами обстеження в КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Полтавської міської ради, в неї виявлено швидко прогресуюча катаракта правого ока, що потребує додаткових фінансових витрат на лікування. Зараз вирішується питання оперативного втручання. Як зазначено в описовій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 04.10.2019 року про стягнення з нього аліментів, на тай час на його утриманні інші особи не перебували та він мав стабільний заробіток. Крім того, його матеріальне становище в останні роки істотно погіршилось. Тривалий час він взагалі ніде не працював, перебивався випадковими заробітками. На сьогодні він працює охоронцем в ПП «Арлан» з окладом мінімальної заробітної плати. Вважає, що вказані обставини свідчать про, те що його сімейний та майновий стан істотно змінилися в сторону погіршення, оскільки на його утриманні наразі знаходиться мати похилого віку, а його заробіток є мінімальним. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019 року справу № 542/1559/19 передано на розгляд судді Афанасьєвій Ю.О. (а.с. 30). Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 27.01.2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що на даний час він працює та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 4000 грн., проживає разом з матір`ю похилого віку та доглядає її. До того ж мати хворіє, його матеріальний стан змінився і в такому розмірі сплачувати аліменти він не має можливості. Просив суд змінити розмір аліментів, стягнутих по рішенню суду в ј від заробітку на 1/6. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову та вказували, що позов не визнають, оскільки позивач є здоровим, працездатним та має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, просила відмовити в задоволенні позову, з підстав, зазначених у наданому нею відзиві (а.с. 73-75). Так,\~в наданому\~відзиві в\~обгрунтовуння заперечень\~проти позову відповідач зазначила наступне. Дійсно вона перебувала в шлюбі з позивачем [PERSON] . У 2005 році шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2004 року стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Починаючи з 01.10.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Після того, як рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] набрало законної сили, позивач взагалі не спілкувався з сином [PERSON] та постійно сплачував аліменти не в повному обсязі. На даний час заборгованість зі сплати аліментів становить близько 43000 грн. Вважає, що доводи позивача про те, що він не працював тривалий час, вказує на його стійке небажання сплачувати аліменти в повному обсязі та допомагати своєму єдиному сину [PERSON] . [PERSON] перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради та отримував компенсаційну виплату особа, яка здійснює догляд за престарілою особою з 16.02.2018 року по 15.07.2018 року. Однак значення щодо до зміни матеріального становища чи сімейного стану на день подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів немає. Зазначає, що [PERSON] є здоровим, на утриманні інші особи не перебувають, працює охоронником ПП «Арлан», а тому має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , у розмірі визначеному рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2004 року. Просила відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути з позивача витрати, які вона понесла на правничу допомогу. У письмових поясненнях позивач зазначає, що (а.с. 87-94) з сином він не спілкувався виключно через категоричну незгоду відповідача на його спілкування з сином. З розрахунком його заборгованості зі сплати аліментів він не згоден та вважає, що в нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, оскільки аліменти він сплачує відповідачу щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили в розмірі не менше ніж визначено рішенням. Він в даний час проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та надає їй допомогу, доглядає за нею оскільки остання має катаракту та потребує стороннього догляду постійно, що підтверджується довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Полтавської міської ради. Зазначає, він тривалий час ніде не працював, на даний час працює охоронцем ПП «Арлан», але з окладом мінімальної заробітної плати. Зазначає, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, спілкуватися з ним, приймати участь у його фізичному та психологічному розвитку, однак на сьогодні він не має фактичної змоги сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Вважає, що подальша сплата аліментів призведе до тяжких наслідків для мене у вигляді подальшого погіршення його матеріального стану та його неспроможності забезпечити себе та матір ліками та речами першої необхідності. Суд, вислухавши пояснення у вступному слові позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 25 липня 2005 року, актовий запис № 377 був розірваний (а.с. 14). Згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2004 року справа № 2-2393/04 сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 01.10.2004 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свої вимоги, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що змінився його сімейний стан, оскільки на його утриманні перебуває престаріла мати [PERSON] , яка потребує постійного стороннього догляду через похилий вік та хронічні захворювання; а також змінився його майновий стан в сторону погіршення, оскільки на час стягнення аліментів в 2004 році він мав стабільний заробіток, потім же він тривалий час взагалі ніде не працював, а в теперішній час працює охоронцем в ПП «Арлан» з окладом мінімальної заробітної плати. Аналізуючи майновий стан позивача після визначення розміру аліментів в 2004 році, суд доходить висновку про незмінність такого стану у платника аліментів, виходячи з такого. В судовому засіданні позивач зазначив, що працював як на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів в 2004 році, так й в теперішній час. Однак розмір його заробітку є мінімальним. Відомості про розмір заробітної плати чи доходу позивача [PERSON] в рішенні Київького районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2004 року не зазначені (а.с. 13). Згідно ж наданих позивачем відомості з Пенсійного фонду України за звітні роки з 1999 по 2019 рік (а.с. 21-23), де вбачається, що за 2004 рік на момент ухвалення Рішення Київським районним судом м. Полтави заробіток [PERSON] складав; 2004 рік - 71,75 грн., 2005 рік 6603,71 грн., 2006 рік 9188,58 грн., 2007 рік 860,80 грн., 2018 рік 39423,38 грн., 2019 рік 19911,82 грн. Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків доходи [PERSON] за 2004 рік складають: за 2004 рік 1544,86 грн.; за 2005 рік 9392,6 грн.; за 2006 рік 9188,58 грн.; за 2007 рік- 1993,72 грн.; за 2008 рік 50 грн.; за 2018 рік 23000,78 грн., за 2009 рік: І квартал 12600 грн., ІІ квартал 7311,82 грн. Згідно з довідки виданої ПП «Арлан» [PERSON] вбачається, що він працює на посаді охоронника з 01.11.2019 року з окладом мінімальної заробітної плати (а.с. 50). В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що його розмір заробітної плати складає близько 4000 грн. на місяць, що не є нижчим ніж станом на час ухвалення рішення суду від 04.10.2004 року та не дає підстав зробити висновок про погіршення його матеріального стану. Щодо посилання позивача на утримання мати [PERSON] ,\~яка є\~особою похилого\~віку та\~потребує постійного\~стороннього догляду\~через похилий\~вік та\~хронічні захворювання матері, суд враховує наступне. Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.68) [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON] . Відповідно до копії паспорта (а.с.47) [PERSON] народилась [INFO] . Згідно з довідкою №47 від 16.09.2019 року (а.с.45) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою також зареєстрований й позивач. В судовому засіданні позивач пояснив, що він проживав разом з матір'ю [PERSON] як на теперішній час, так й на час ухвалення рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2004 року, й завжди допомагав матеріально, тобто така обставина не є новою, та існувала на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Також позивач пояснив, що в теперішній час він доглядає мати, оскільки вона потребує сторонньої допомоги через похилий вік та ряд захворювань, вона отримує пенсію в розмірі 2000 3000 грн. Разом з тим позивач на навів та не надав доказів витрат, які він несе, на утримання та лікування матері, їх розмір. При з`ясуванні судом відомостей про наявність інших осіб, що мають обов`язок допомоги матері, повідомив, що має брата (другий син [PERSON] ) [PERSON] , який також проживає в м. Полтаві. Крім того, посилання позивача на те, що на час ухвалення рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2019 року інші особи, на його утриманні не перебували, не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до змісту вказаного рішення, [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання іншої неповнолітньої дитини, щодо якої в теперішній час він вже немає аліментних зобов'язань. Що також не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача після ухвалення рішення Київським районним судом м. Полтави від 04 жовтня 2004 року. Таким чином,\~обставини,\~що у\~позивача істотно\~змінились,\~а саме,\~погіршилось \~матеріальне становище\~чи сімейний\~стан після\~ухвалення рішення\~Київським районним\~судом м.\~Полтави від\~04\~жовтня 2004\~року,\~яким з\~позивача на\~користь відповідача\~стягуються аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 01.10.2004 року до досягнення дитиною повноліття, а тому існують передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, судом не встановлено, належними та допустимим доказами не доведено, в зв`язку з чим підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Відповідачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги № 1 від 15 січня 2020 року (а.с. 102-103), додаткова угода від 25 лютого 2020 року (а.с. 101), фактичний розрахунок та акт виконаних робіт від 25 лютого 2020 року, згідно з якими вартість правової допомоги становить 8000 грн. (а.с. 99, 100). Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією № 11 від 25 лютого 2020 року на суму 8000 грн. (а.с. 104). Відповідно до акту виконаних робіт (послуг) від 25 лютого 2020 року (а.с. 100), адвокатом було витрачено: 1 годину на надання усних консультацій, копіювання документів (вартість послуг 1000 грн.); 3 години на складання відзиву по справі (вартість послуг 3000 грн.); 3 години на участь в якості представника відповідача при розгляді справи (вартість послуг 3000 грн.); 1 годину на складання клопотання та інших процесуальних документів (вартість послуг 1000 грн.). Всього було витрачено 8 годин, вартість наданої допомоги становить 8000 грн. Як вбачається з протоколу судового засідання від 27.01.2020 року, адвокат Щербак Т.О. приймала участь в судовому засіданні, яке тривало 36 хвилин (а.с.82-83). 25.02.2020 року судове засідання за участю адвоката Щербак Т.О. тривало близько 36 хвилин (а.с. 105). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суддя приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Щербак Т.О. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у розрахунку за надання правової допомоги (а.с. 99). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки до 3000 грн. На підставі ст. ст. 141, 180-181, 192 СК України та

Outcome: approved