Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 20.11.2012 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0332035851БН/2012-11, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості не більше 10 000 грн. на строк до 31 жовтня 2014 року зі сплатою 36 % річних. Станом на 09 лютого 2016 року відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, сума якої становить 9 302,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 3 745,23 грн., заборгованість за процентам у розмірі 2 625,98 грн., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами у розмірі 976,00 грн., пеня нарахована на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1 955,44 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що 20.11.2012 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0332035851БН/2012-11, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості не більше 10 000 грн. на строк до 31 жовтня 2014 року зі сплатою 36 % річних. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики. Таким чином, внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 09 лютого 2016 року становить 9 302,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 3 745,23 грн., заборгованість за процентам у розмірі 2 625,98 грн., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами у розмірі 976,00 грн., пеня нарахована на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1 955,44 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved