Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом , у якому просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] збитки від незаконного знесення будинку. В-подальшому уточнив свої вимоги та просить стягнути з відповідачів солідарно 36000 доларів США за користування земельною ділянкою згідно умов договору суперфіцію. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що на підставі свідоцтва про право власності та державного акту на право власності на землю йому належить 16\\25 частин житлового будинку та земельна ділянка по [ADDRESS] . 13.11. 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладений договір користування земельною ділянкою для забудови багатоповерхового будинку \\суперфіцій\\, за яким в рахунок плати за користування земельною ділянкою відповідачі зобов'язались передати йому у власність двохкімнатну квартиру та виплатити 36 000 доларів США за користування ділянкою. Після завершення будівництва житлового будинку на його ділянці йому дійсно передали у власність 2-х кімнату квартиру , однак обумовлену договором суму грошових коштів в розмірі 36 000 доларів США виплачено не було. У зв"язку із чим він вимушений звернутись в суд за захистом свого права та стягнення зазначеної суми . У судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову. Представник відповідачів позовні вимоги заперечив та пояснив, що вказаний договір суперфіцію пролонгований на невизначений період, а тому звернення до суду про примусове стягнення грошових коштів є передчасним. Окрім цього у позивачів також є певні невиконані зобов'язання перед відповідачами. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення коштів із [PERSON] та [PERSON],покликаючись на те, що 13.09.2013 року між сторонами був укладений попередній договір, згідно з яким сторони зобов'язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу 16\\25 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою. В рахунок майбутнього договору [PERSON] та [PERSON] було виплачено 71 000 доларів США, однак останні основний договір у нотаріальній конторі не оформили, хоча повинні були це зробити відповідно до умов попереднього договору до 20.09.2013 р. Позивач за зустрічним договором просить стягнути з відповідачів 71 000 доларів США. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Заслухавши доводи сторін ,вивчивши представлені докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено, що 13.11.2010 року [PERSON] та [PERSON], [PERSON] уклали договір суперфіцію, за яким суперфіціарію \\відповідачам\\ позивачем \\ суперфіціаром\\ передається земельна ділянка по [ADDRESS] у користування для здійснення будівництва об'єкту нерухомості на один рік. Згідно п. 4.1. договору в рахунок оплати за користування земельною ділянкою та будівлі 16\\25 частин будинку , який належить [PERSON], яка може бути знесена в майбутньому в разі необхідності , суперфіціарій передає суперфіціару житлову квартиру та виплачує доплату в розмірі грошової суми, що еквівалентна 36000 доларам США. Як ствердив у судовому засіданні позивач згідно умов договору двокімнатна квартира йому дійсно була передана у власність. Однак, передбачена договором сума доплати в розмірі 36 000 доларів США виплачена не була, що змусило його звертатись в суд за захистом своїх прав. Представник відповідача умови договору ,за якими передбачена вказана грошова доплата не оспорював та не заперечував, однак заперечив позовні вимоги ,посилаючись на те, що умови договору в цій частині слід вважати пролонгованими, а тому не було підстав для звернення до суду із вимогами примусового стягнення вказаної суми Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час ,протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки. Ст. 631 ЦК передбачає строк договору, тобто термін, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати обов'язки за договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договором суперфіцію від 13.11.2010 р. , укладеного між сторонами , передбачено обов'язок суперфіціарія - [PERSON] надати земельну ділянку в користування суперфіціарів ,а останні зобов'язалися здійснити доплату за користування земельною ділянкою в розмірі 36 000 доларів США. З боку суперфіціарів - відповідачів по справі дане зобов'язання не виконане. Відтак, позовні вимоги за первісним позовом суд вважає доведеними,підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному об"ємі. У зустрічному позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON], [PERSON] кошти в розмірі 142 000 доларів США,мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2013 року між [PERSON],яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] укладено попередній договір, згідно з яким сторони зобов'язались в майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS]. У відповідності до п.2.1. цього договору відповідачі взяли на себе зобов'язання продати,а позивач купити земельну ділянку та житловий будинок,що на ній розташований за суму,яка еквівалентна 71 000 доларів США. За вказаним попереднім договором [PERSON] передав [PERSON] вказану суму. Сторони повинні були оформити основний договір купівлі-продажу не пізніше 20 вересня 2013 року. Однак, через те, що [PERSON] не підготували необхідний пакет документів для укладення основного договору,такий у передбачені попереднім договором термін не був оформлений . В зв'язку із порушенням зобов'язання з боку відповідачів просять стягнути з них виплачений завдаток та додатково - суму в розмірі завдатку у відповідності до вимог ст. 571 ЦК України. Суд вважає такі вимоги безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають ,виходячи з наступного. Із оглянутого у судовому засіданні попереднього договору, укладеного між [PERSON], яка діє від імені [PERSON], та [PERSON], 16.09.2013 р. , такий укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Із змісту ст.. 635 ЦК України попереднім є договір,сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому \\основний договір\\ на умовах,встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Оскільки договори, пов'язані із відчудженням нерухомості,підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню - договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, а відтак така форма договору повинна була бути і при укладенні попереднього договору. Недотримання обов'язкової форми договору ,передбаченої законом , є підставою для визнання договору нікчемним. Виходячи з наведеного,суд вважає, що така форма захисту своїх прав, як стягнення суми завдатку ,отриманої відповідачами за попереднім договором, укладеним без дотримання передбаченої законом форми, у подвійному розмірі, є безпідставною.

Outcome: approved