Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 09.10.2009 року проживала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем [PERSON] [INFO] у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] . 03.10.2013 року Святошинським районним судом, шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач припинив надавати матеріальної допомоги на утриманні дитини та фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заявлені в матеріалах справи підтримує та просить задовольнити з підстав викладених у матеріалах справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки в суд не повідомляв та не просив розглядати справу за його відсутності, відзив на позов відповідачем на адресу суду не подавався. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09.10.2009 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] [INFO] . 03.10.2013 року Святошинським районним судом м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після чого відповідач припинив надавати матеріальної допомоги на утримання сина та фактично ухиляється від виконання своїх батьківских обов`язків. Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] проживає окремо від дитини та позивача, кошти на утримання дитини не надає в розмірі достатньому для повноцінного існування, утримання та розвитку дитини, а тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved