Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач 20.01.2017 року звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] є бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO].. Батьками цієї дитини є [PERSON], 1978р.н. та [PERSON], 1982р.н. Батько дитини [PERSON] - помер [INFO]. [PERSON] проживає п'ять років з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]. Мати дитини [PERSON], 1982р.н., вже п'ять років сином не цікавиться, матеріально не забезпечує. На підставі викладеного просила позбавити [PERSON], [INFO]., батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO]. Та стягнути з [PERSON],[INFO]., аліменти, встановити опіку над малолітньою дитиною, та призначити опікуна. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив залишити без розгляду позовні вимоги, що стосуються встановлення опіки та призначення опікуна. Інші позовні вимоги, що стосуються позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач та представник позивача не заперечує. Представник органу опіки та піклування Голопристанської міської ради Херсонської області надав в судове засідання висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] Заслухавши позивача, представника позивача, представника [PERSON], проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження (а.с.9) сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Як встановлено, відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, щодо свого малолітнього сина [PERSON], що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов Великокардашинської сільської ради [PERSON], проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]. Хлопчик залишився без батьківського піклування в зв'язку зі смертю батька [PERSON], який помер [INFO]. Мати [PERSON], життям сина не цікавиться, матеріально не забезпечує. (а.с. 14). Відповідно до характеристики, виданої Великокардашинською сільською радою, наданої на громадянку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично, близько п'яти років не проживає на території сільської ради. Вихованням [PERSON], [INFO]., не займається. (а.с. 11,12). Службою у справах дітей районної державної адміністрації було здійснене виїзд на територію с.Мала Кардашинка, 29.08.2016 та перевірено умови проживання родини [PERSON], про, що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов проживання. Під час візиту було встановлено, що [PERSON] проживав разом з бабусею [PERSON], та дідусем [PERSON] у будинку створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. Мати [PERSON] разом із сином не проживає більше трьох років, місце перебування її невідоме. [PERSON] знаходиться повністю на утриманні та вихованні дідуся та бабусі (а.с.15-16). Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO]., оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню сина, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved