Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток співвласників земельної ділянки, яка належала на праві спільної сумісної власності. Посилався на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №581273 земельна ділянка, площею 0,0890 га, яка знаходиться за адресою м.Чернівці вул.Фучика, 15, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 731013600:07:002:0219 була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], які одночасно були співвласниками житлового будинку за вказаною адресою відповідно 60/100 та 40/100 часток у кожного. 31.12.2016 року [PERSON], яка була бабусею позивача, померла. Спадкоємцями померлої за заповітом були [PERSON] та його мати [PERSON] Однак, у подальшому, [PERSON] відмовилась від спадкування на користь позивача. Позивач отримав у визначеному законом порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 60/100 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Фучика, 15 м.Чернівці. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Фучика, 15 м. Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно. Просив визначити, що розмір часток земельної ділянки за кадастровим номером 731013600:07:002:0219, площею 0,0890 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Фучика, 15 м.Чернівці становить 60/100 [PERSON], яка померла 31.12.2016 року; 40/100 [PERSON]. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідача у судове засідання не зявився. Подав через канцелярію суду заяву, в якій позов визнав. Не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0890 га, кадастровий номер 7310136600:07:002:0219, що розташована за адресою м. Чернівці вул. Фучика, 15, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №581273, належала на праві спільної сумісної власності співвласникам: [PERSON], [PERSON] (а.с.10-11). Частки співвласників у майні визначені не були. [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинковолодіння №16, що по вул.Фучика м. Чернівці. 31.12.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Спадкоємцем майна померлої за заповітом став: [PERSON]. Останній отримав у визначеному законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на 60/100 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Фучика, 15 м.Чернівці. Власником інших 40/100 часток будинковолодіння за вказаною адресою на підставі договору довічного утримання від 20.02.2007 року є [PERSON] (а.с.16-17). Як було встановлено судом, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Фучика, 15 м.Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно (а.с.12). Частки співвласників у майні визначені не були. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Предметом спору\~у даній\~справі є\~земельна ділянка\~по вул.\~Фучика,\~15\~у м.Чернівці,\~з цільовим\~призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного\~Суду України\~у п.\~21\~постанови №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» розяснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Враховуючи, що частка спадкодавця у будинковолодінні складає 60/100, то відповідно до наведених вище норм права позивач має право на визначення за ним права на 60/100 часток спірної земельної ділянки. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачем не порушує його прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved