Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Західної регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк», Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк», в якому просить розірвати Договір банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США розміру вкладу за Договором банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 291,18 (двісті дев'яності один Долар США та вісімнадцять центів) Доларів США не виплачених процентів за Договором банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 65,75 (шістдесят п'ять Доларів США та сімдесят п'ять цент) Доларів США 3% річних від простроченої суми розміру вкладу; стягнути з Відповідача на користь Позивача 1,37 Доларів США 3% річних від простроченої суми відсотків за користування вкладом; стягнути з Відповідача на користь Позивача 10000 (десять тисяч) гривень за відшкодування моральної шкоди; стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 27 серпня 2014 року ним був укладений з ПАТ «Фортуна-банк» Західна регіональна дирекція Договір банківського вкладу № 12м/840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) (надалі - Договір). Відповідно до п. 1.2. Договору, Вкладник не пізніше 27 серпня 2013 р. надає Банку, а Банк зараховує на Депозитний рахунок грошові кошти, надалі за текстом - «Вклад», у сумі 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США. На виконання умов даного Договору 27 серпня 2013 року ним було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 20 000,00 доларів США. 08.09.2014 року він звернувся із Вимогою (вх. №207) про виплату Вкладу з рахунку [NUMBER], в АТ «Фортуна-банк» МФО 300904, м. Київ та нарахованих процентів, згідно з Договором строкового банківського вкладу № 12м\\840-789 від 27 серпня 2013 року, шляхом видачі коштів готівкою через касу Банку у день пред'явлення вимоги. Однак Банк грошові кошти не виплатив, та причини відмови не повідомив. В судовому засіданні 12 травня 2015 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить Розірвати Договір банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США розміру вкладу за Договором банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 291,18 (двісті дев'яності один Долар США та вісімнадцять центів) Доларів США не виплачених процентів за Договором банківського вкладу № 12м\\840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) від 27 серпня 2013 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача 402,73 (чотириста два Долара США та сімдесят три центи) Доларів США 3% річних від простроченої суми розміру вкладу; стягнути з Відповідача на користь Позивача 1,37 Доларів США 3% річних від простроченої суми відсотків за користування вкладом; 10000,00 грн. моральної шкоди та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог покликається на те, що відповідач не здійснивши виплати Вкладу та нарахованих процентів в день отримання Вимоги за № 207, а саме 08.09.2014 року фактично відмовив йому в отриманні Вкладу, а тому вважає, що 09.09.2014 року мало місце прострочення боржника. Розрахунок 3 процентів річних за невиплату Вкладу згідно з Договором здійснюється наступним чином і становить: 20 000,00 доларів США * 3% * 245 днів прострочених : 365 : 100 = 402,73 Доларів США. В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому та просив позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року [PERSON] був укладений з ПАТ «Фортуна-банк» Західна регіональна дирекція Договір банківського вкладу № 12м/840-789 (строковий банківський вклад на 375 днів в Доларах США з щомісячною сплатою процентів) (надалі - Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є залучення Банком для зберігання на платній основі (під визначений процент) грошей, що передаються Вкладником в управління Банку на встановлений строк, при цьому початкове залучення грошових коштів на повинно бути меншим 200 (Двісті) доларів США, на умовах, визначених Договором, зокрема п.п. 1.3., 1.5. Договору. Відповідно до п. 1.1.1. Договору, для цього, Банк відкриває Вкладнику рахунок [NUMBER], в АТ «Фортуна-банк», МФО 300904, м. Київ, надалі за текстом - «Депозитний рахунок». На Депозитному рахунку обліковується сума, зазначена в п. 1.2. Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору, Вкладник не пізніше 27 серпня 2013 р. надає Банку, а Банк зараховує на Депозитний рахунок грошові кошти, надалі за текстом - «Вклад», у сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США. Надання Вкладником Вкладу Банку проводиться шляхом внесення готівкою, перерахування грошових коштів з іншого власного депозитного або поточного рахунку. Відповідно до п. 1.3. Договору, початковий строк розміщення Вкладу складає 375 днів з дня зарахування Банком суми Вкладу на Депозитний рахунок, тобто з 27 серпня 2013 року по 05 вересня 2014 року. Відповідно до п. 1.5 Договору, розмір процентів за Вкладом складає 10,5 (десять цілих п'ять десятих) процентів річних. На виконання умов даного Договору 27 серпня 2013 року позивачем було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 20 000,00 доларів США (еквівалент у гривнях 159 860,00 гривень) з призначенням платежу - внесення коштів на депозитний рахунок 12м\\840-789 згідно договору № 12м\\840-789 від 27.08.2013. Факт здійснення даної операції підтверджується квитанцією № 2 від 27 серпня 2013 року та випискою з рахунку [NUMBER] від 27.08.2013 року. Відповідно, зобов'язання за даним Договором перед Відповідачем [PERSON] були виконанні в повному обсязі. 08.09.2014 року позивач звернувся із Вимогою (вх. №207) про виплату Вкладу з рахунку [NUMBER], в АТ «Фортуна-банк» МФО 300904, м. Київ та нарахованих процентів, згідно з Договором строкового банківського вкладу № 12м\\840-789 від 27 серпня 2013 року, шляхом видачі коштів готівкою через касу Банку у день пред'явлення вимоги. Судом встановлено, що Банк грошові кошти позивачу не виплатив, та причини відмови не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з даним Договором, банк зобов'язаний виплатити Вкладнику суму Вкладу та проценти у повному обсязі на момент закінчення строку дії Договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особам на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення суми депозитного вкладу та нарахованих, однак не виплачених відсотків по ньому, підлягає до задоволення. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч.1,2 ст.625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із пункту 18 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Таким чином, позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних від нарахованої суми відсотків за вкладом до задоволення не підлягає, оскільки правова природа нарахованих відсотків полягає у платі за користування чужими коштами і в результаті задоволення такої вимоги, позивач стягуватиме відсотки на нараховані відсотки за користування коштами що суперечить ч.2 ст.625 ЦК України. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні такої, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, Договір банківського вкладу № 12м/840-789 від 27 серпня 2014 року був добровільно підписаний [PERSON], відтак останній погодився зі всіма вказаними істотними умовами. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, внаслідок завдання душевних страждань шляхом неповернення депозитного вкладу не підлягає задоволенню, оскільки умови договору депозитного вкладу встановлені ст. 1058 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Суд, дослідивши договір про надання правової допомоги №14ц-33 (а.с.65-66), копію квитанції від 17 листопада 2014 року (а.с.67), які підтверджують понесені [PERSON] судових витрат в розмірі 6000,00 грн., приходить до висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами часткову підставність позовних вимог, а відтак позов слід задоволити частково та розірвати Договір банківського вкладу, стягнути з відповідача 20000,00 доларів США депозитного вкладу, 291,18 доларів США несплачених відсотків за договором та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved