Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15 липня 2006 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS]. В оформленні права власності після померлого [PERSON] позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру, що стало підставою для звернення позивача до суду. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2006 року в смт.Новогуйвинське Житомирського району, Житомирської області помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №70. Позивач, дружина померлого [PERSON], яка прийняла спадщину за законом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS] в нотаріальній конторі не може у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно до ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Право позивача на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про одруження (а.с.7), свідоцтвом про право власності на житло (а.с.8), довідками КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с.9, 12), копією технічного паспорта на квартиру (а.с.10-11), довідкою [PERSON] ВЖРЕКП (а.с.13), інформаційним листом Третьої Житомирської державної нотаріальної контори (а.с.14), копією постанови нотаріуса від 18 березня 2016 року №430/02-31 про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с.16), звітом про оцінку майна (а.с.17). Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved