Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд стягнути з Відповідача - [PERSON] на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, з дати подання позову та до 31.01.2022 року. Мотивуючі заявлені вимоги Позивач зазначає, що шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення донька залишилась проживати разом із Позивачкою. Відповідач виплачував аліменти на дитину в розмірі 2 000 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з 01.09.2018 року [PERSON] навчається на першому курсі Відокремленого структурного підрозділу «Фахового економічного коледжу ДВНЗ «КНЕУ імені Вадима Гетьмана» на денній формі навчання, за спеціальністю «Менеджмент». Термін навчання - з 01.09.2018 року по 31.01.2022 року. В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що коштів на утримання дитини не вистачає, тому як [PERSON] знаходиться на повному забезпечені Позивача. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Оскільки Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв`язку з цим Позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач у поданій заяві просила справу розглянути у її відсутність, вимоги позову підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладено розгляду справи подано не було. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07.10.2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] , 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2013 року і до повноліття дитини. Згідно Довідки від 08 грудня 2020 року № 179 Відокремленого структурного підрозділу «Фахового економічного коледжу ДВНЗ «КНЕУ імені Вадима Гетьмана» - [PERSON] дійсно є студенткою 3 курсу «денної форми навчання», за спеціальністю 073 Менеджмент». Термін навчання - з 01.09.2018 року по 31.01.2022 року. Позивач зазначила, що Відповідач як батько дитини не надає матеріальної допомоги на навчання дитини, витрати за навчання їх спільної доньки остання несе самостійно. Повнолітня дочка [PERSON] проживає разом з Позивачем. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що повнолітня донька сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дочки, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання дочки, [PERSON] до закінчення навчання в розмірі 2 000 грн. 00 коп., щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 29.01.2021 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки в зв`язку з навчанням з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved