overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач вказує в заяві, що ПАТ "Дельта Банк" та відповідач [PERSON] 17 травня 2013 року уклали кредитний договір № 002-17700-170513, згідно з яким банк зобов'язався надати відповідачу ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідач - повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором. Натомість відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Погашення заборгованості мало здійснюватися шляхом внесення відповідачем щомісячних платежів, що складаються з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших виплат згідно кредитного договору. Станом на 23 червня 2014 року залишок боргу з нарахованими відсотками, який рахується за [PERSON], становить 19 360,27 грн. Позивач просить на підставі ст. 525-527,530,1054 ЦК України стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідача [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився. У позовній заяві представник позивача Оверчук О.М. вказує, що банк підтримує позов з підстав у ньому наведених та в тих обсягах, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити його. Згідна на прийняття заочного рішення у справі. У судове засідання [PERSON] не з'явився, про розгляд справи судом був належним чином повідомлений, про що свідчить оголошення в газеті «Вільне слово» № 4 від 22 січня 2015 року. Заяв, клопотань не надсилав. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Правомірність нарахування суми заборгованості та штрафних санкцій відповідачу [PERSON] доводиться Тарифами на обслуговування платіжних карток, що є невід'ємною частиною договору. Крім того, що відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, правильність розрахунку суми заборгованості (а. с. 10) він не оспорив, заперечення на позов не подав. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За таких обставин з [PERSON] має бути в повному обсязі стягнуто допущену заборгованість та покладено судові витрати, що їх поніс позивач, в сумі 243 гривні 60 копійок. Цей факт доведений платіжним дорученням на а. с. 1.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач вказує в заяві, що ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] 04 липня 2006 року уклали кредитний договір № ROB0GK00000015, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 гривень на термін до 01 липня 2021 року, а відповідач - повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором. Натомість відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Погашення заборгованості мало здійснюватися шляхом внесення відповідачем щомісячних платежів, що складаються з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Згідно умов договору у випадку порушення своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у підвищеному розмірі. Станом на 15 жовтня 2014 року залишок боргу з нарахованими процентами та штрафами, який рахується за [PERSON], становить 136 936,10 грн. Позивач просить на підставі ст. 525-527,530,1054 ЦК України стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідача [PERSON] В судове засідання від представника позивача Поповича С.М. надійшла заява, в якій він підтримав позов з підстав у ньому наведених та в тих обсягах, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити його, згідний на прийняття заочного рішення у справі. Просить справу розглядати без його участі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Договором сторін передбачено дострокове погашення боргу позичальником у випадку порушення своїх зобов'язань за договором. Правомірність нарахування суми заборгованості та штрафних санкцій відповідачу [PERSON], доводиться пунктами 3.1-3.3 Договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні правильність розрахунку суми заборгованості (а. с. 3-6) не оспорив. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За таких обставин з [PERSON] має бути в повному обсязі стягнуто допущену заборгованість та покладено судові витрати, що їх поніс позивач, в сумі 1369 гривень 36 копійок. Цей факт доведений платіжним дорученням на а. с. 16.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач вказує в заяві, що ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] 11 грудня 2012 року уклали кредитний договір № ROHSR300581198, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 7910,56 гривень \~ із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% а відповідач - повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором. Натомість відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.\~ Погашення заборгованості мало здійснюватися шляхом внесення відповідачем щомісячних платежів, що складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. В порушення статей 526-527,530 ЦК України, згідно з якими зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, [PERSON] зазначених норм закону та умов договору не виконала. Станом на 11 лютого 2016 року її заборгованість перед банком складає 17 724 гривні 81 копійка, яка складається із заборгованості: за кредитом 7 063 гривні 98 копійок, по процентах за користування кредитом 4\~\~ гривні 24 копійки, заборгованість за комісією за користування кредитом 158 гривень 21 копійка, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 9\~178 гривень 15 копійок, штраф 500 гривень (фіксована частин), 820 гривень 23 копійки (процентна складова). В судове засідання представник позивача [PERSON] надіслав заяву, в якій підтримав позов з підстав у ньому наведених та в тих обсягах, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити його. Згідний на прийняття заочного рішення у справі в разі неявки в судове засідання відповідачки. У судове засіданні відповідач [PERSON] не зявилася про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Правомірність нарахування суми заборгованості та штрафних санкцій відповідачкою [PERSON] не оспорювалися. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції\~ за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За таких обставин з [PERSON] має бути в повному обсязі стягнуто допущену заборгованість та покладено судові витрати, що їх поніс позивач, в сумі 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач вказує в заяві, що ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] 14 вересня 2006 року уклали кредитний договір № ROB0RK19980180, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 4 848,00 гривень на термін до 15 вересня 2009 року, а відповідач - повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором. Натомість відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Погашення заборгованості мало здійснюватися шляхом внесення відповідачем щомісячних платежів, що складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. В порушення статей 526-527,530 ЦК України, згідно з якими зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, [PERSON] зазначених норм закону та умов договору не виконав. Станом на 21 жовтня 2015 року йї заборгованість перед банком складає 19 683 гривні 73 копійки, яка складається із заборгованості: за кредитом - 2 728 гривень 64 копійки, по процентах за користування кредитом - 6 549 гривень 17 копійок, заборгованість за комісією за користування кредитом - 741 гривня 71 копійка, пеня за несвоєчасне виконання забовязань за договором - 9 664, грнивні 21 копійка. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 р. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 7 981 грн. 18 коп. тому сума заборгованості становить 11 702 грн. 55 коп. На підставі ст. 525-527,530, ЦК України банк просить стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідачки [PERSON] В судове засідання представник позивача Попович С.М. надіслав заяву, в якій підтримав позов з підстав у ньому наведених та в тих обсягах, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити його. Згідний на прийняття заочного рішення у справі в разі неявки в судове засідання відповідачки. У судове засіданні відповідач [PERSON] не зявилася подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Правомірність нарахування суми заборгованості та штрафних санкцій відповідачці [PERSON] доводиться пунктами 3.1-3.3 Договору. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За таких обставин з [PERSON] має бути в повному обсязі стягнуто допущену заборгованість та покладено судові витрати, що їх поніс позивач, в сумі 1218 гривень 00 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач вказує на те, що [INFO] року в селі Юрівка Любарського району у віці 74 роки померла його матір [PERSON]. Відповідно до чинного цивільного законодавства належне покійній майно може бути успадковане позивачем, сином спадкодавця. Серед майна покійної є домогосподарство яке до самочинно збудованих не відноситься, однак оформити спадщину позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, а тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним, в порядку спадкоємства за законом, права власності на житловий будинок [ADDRESS] В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги свого довірителя підтримав в повному об'ємі. Представник Юрівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідач визнав позов повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого: [PERSON], народився [INFO] року в сім'ї [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 28 вересня 1963 року. [INFO] року в с. Юрівка Любарського району померла [PERSON], згідно до свідоцтва [NUMBER] від 05 травня 2014 року. З листа №17/01-16 від 26 січня 2015 року приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу встановлено, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа. Відомості про наявність інших спадкоємців [PERSON], в спадковій справі відсутні. Довідка Юрівської сільської ради №30 від 26 січня 2015 року вказує, що [PERSON] проживала у власному будинку який по завершенню будівництва було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] в по господарській книзі №14 за 1968-1970 роки. Рішенням виконкому Юрівської сільської ради від 20 грудня 1993 року сільська рада передала у приватну власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,25 га та 0,11 га. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] за матеріалами Юрівської сільської ради рахувався за померлою [PERSON] а позивач є спадкоємцем майна померлої за законом, тому враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач вказує на те, що [INFO] року в с.Стрижівка Любарського району Житомирської області у віці 71 рік помер його батько [PERSON] За чинним цивільним законодавством, належне покійному майно може бути успадковане позивачем, сином спадкодавця. Серед майна покійного є домогосподарство яке до самочинно збудованих не відноситься, однак оформити спадщину він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, а тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним, в порядку спадкоємства за законом, права власності на житловий будинок [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному об'ємі. Представник Стрижівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідачі визнали позов повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [INFO] року у віці 71 рік помер [PERSON] про що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 2014 року Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON]. від 25 вересня 2014 року серії [NUMBER] його батьки [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Любарського районного суду №2-о-65/11 від 02 серпня 2011 року встановлено факт володіння на праві власності будинку житловою площею 37,4 кв.м., розташованого в [ADDRESS] за [PERSON], [INFO] який помер [INFO] року. В листі №230/02-14 від 05 липня 2011 року нотаріуса Любарської нотаріальної контори вказано, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа. Спадкоємцем всього майна померлого згідно відомостей спадкової справи є [PERSON] Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року " Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок ", зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач вказує, що 05 березня 1999року між ним та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з побутовими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. На виконання договору позивачем в повному обсязі продавцеві [PERSON] було сплачено кошти. Вказаний договір було зареєстровано на Пологівський товарній біржі «Агропром-інвест». В подальшому 05.03.1999року Пологівським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення. Проте наприкінці 2012року року позивач дізнався що договір укладений між ним та відповідачем та посвідчений на товарній біржі є недійсним. Вважає, що договір купівлі-продажу будинку укладений між ним та [PERSON] є дійсним та позивач є законним його власником, оскільки відповідно до вимог Цивільного кодексу України між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору та виконано його. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення щодо змісту позову, просив вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, по телефону повідомила, що в зв'язку з складною політичною ситуацією на півострові Крим, який є місцем її проживання, вона не має змоги приїхати в судове засідання. Проти позовних вимог не заперечувала, позов визнала та просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З урахуванням вимог ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки обставини викладені в позовні заяві підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а вимоги ґрунтуються на нормах ЦК України, на які посилають позивач по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач вказує, що [INFO] в с. Семенівка Любарського району Житомирської області у віці 75 років помер [PERSON]. У відповідності з волею покійного, вираженої у заповіті позивач являється спадкоємцем майна померлого, серед якого є земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], право власності на яку посвідчено Державним актом серії [NUMBER] від 01 жовтня 2004 року площею 3,2642 га. Оформити спадщину позивач не може оскільки оригінал вказаного Державного акту втрачений та оголошений не дійсними, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкоємства за заповітом, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Мотовилівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Представник відділу держземагентства у Любарському районі у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідачі визнали позов повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Вислухавши представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [PERSON] народився [INFO], свідоцтво серії [NUMBER]. Його батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. [INFO] в с. Семенівка Любарського району у віці 75 років помер [PERSON], згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 31 березня 2014 року. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 01 травня 2004 року, [PERSON] належала земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 3,3642 га для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Відповідно до повідомлення в газеті "Новий день" від 06 лютого 2015 року, Державний акт серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], оголошений втраченим та недійсним. Згідно довідки № 600 від 26 листопада 2014 року, виданої виконкомом Мотовилівської сільської ради, [PERSON], проживав разом з [PERSON], на момент його смерті. Відповідно до заповіту № 3603 від 05 жовтня 2007 року [PERSON] заповідав все своє майно синові - [PERSON]. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Судом встановлено, що померлому [PERSON], згідно матеріалів справи належить земельна ділянка, а згідно заповіту позивач є спадкоємцем всього майна померлого, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved