Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Подану заяву мотивує тим, що її мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . [PERSON] заповіла їй жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заповітом від 12.05.1978 року. Заявник посилається на те, що хоча її місце проживання зареєстровано окремо від [PERSON] , але на час її смерті вона постійно проживала разом з нею, вела спільне господарство. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері через пропущений строк, встановлений законом для прийняття спадщини. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просять розглядати справу у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, письмові пояснення не подав. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розгляд даної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 11). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 09.09.1977 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з письмових матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 11.07.1950 року (а.с. 13). 22.05.1976 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 22.05.1976 року (а.с. 14). Таким чином, письмові матеріали справи та наявні документи підтверджують ту обставину, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 10). З копії заповіту від 20.05.1978 року вбачається, що [PERSON] заповідала належні їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дочці - [PERSON] (а.с.17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2020 року № 1103/02-31 державного нотаріуса Воробей Т. П. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки заявник у встановлений строк не прийняла спадщину після смерті [PERSON] .. Одночасно заявнику рекомендовано звернутись до суду за визначенням додаткового строку на прийняття спадщини та/або за встановленням факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.18). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Іванківської сільської ради Іванківського району Київської області, [PERSON] дійсно проживала за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] доглядала за нею, вели спільне господарство та поховала за свій рахунок (а.с. 20). На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Таким чином, метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд приймає до уваги ухвалу № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник [PERSON] та її матір, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали разом на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В ході розгляду справи, судом було встановлено, що інші потенційні спадкоємці до нотаріальної контори, для оформлення спадкових прав відносно майна померлої [PERSON] , не звертались. Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved