overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 21.12.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис 725. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. На даний час донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює охоронцем в ТОВ "Пернач-К" та має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, інших утриманців не має, тому вона і звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає частково, згоден сплачувати 1/5 частини від усіх видів заробітку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони 21.12.2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис 725 (а.с. 4 ). В копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], позивач вказана матір'ю, а відповідач - батьком (а.с. 7). Згідно довідки виконкому Конотопської міської ради № 22 від 24.01.2017 року та акту опитування сусідів [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з нею проживає донька [PERSON] без реєстрації ( а.с. 8,9). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, інших зобов'язань за виконавчими листами не має, а тому за своїм матеріальним станом в змозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу доньці і повинен надавати грошову допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 січня 2017 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути до державного бюджету Конотопського району 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] двадцятитрирічного віку за умови продовження навчання, починаючи стягнення з 05 жовтня 2018 року. Допусти негайне виконання рішення суду в розмірах суми платежу за один місяць. Свій позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком їх спільного сина [PERSON] , який фактично залишився проживати з нею . 01.09.2018 року [PERSON] поступив на денну форму навчання контрактної форми навчання Національного технічного університету " Харківський політехнічний інститут " де і навчається по теперішній час, стипендію не отримує, бо навчається за контрактом . Строк навчання до 30.06.2022 року. Вартість року навчання за контрактом становить 45040 грн., вартість одного семестру становить 5630 грн. Особистих коштів [PERSON] не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Від відповідача до суду не надійшов відзив на позовну заяву. Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , відповідно до паспорта громадянина України та свідоцтва про народження (а.с. 9-10,12 ). Згідно з довідкою від 03.10.2018 р. № 66-04-320/360 , [PERSON] є студентом денної форми навчання 1 курсу факультету Компьютерних наук і програмної інженерії за контрактом Національного технічного університету Харківськиого політехнічного інституту . Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 15 ). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання , починаючи з 05.10.2018 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн. Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що 29 липня 2006 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. [INFO] від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO] - син [PERSON], які проживають разом з нею. З серпня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені. Вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги не надає, іншим особам [PERSON] аліменти не сплачує. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що він згоден сплачувати на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони одружилися 29 липня 2006 року (а.с.2). В свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір"ю, відповідач - батьком (а.с.3, 4). З довідки, виданої 5.02.2016 Підлипненською сільською радою, вбачається, що [PERSON] зареєстрована з донькою [PERSON] та сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.5). Отже, з урахуванням зазначеного вище, вимог ст. 180-183 СК України, обставин, які суд приймає до уваги при визначенні розміру аліментів, з відповідача на користь позивача, починаючи з дня звернення до суду з позовом, слід стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, з чим згоден сам відповідач. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, мотивуючи тим, що в 2011 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в 2014 році в них народився син [PERSON], який на даний час повністю перебуває на її вихованні. З жовтня 2015 року вона не отримує ніякої допомоги від відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, пояснила, що півтора роки разом вони не проживають, близько чотирьох місяців тому відповідач перестав надавати допомогу на дитину, тому вона бажає стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що він згоден сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Інших стягнень з нього не провадиться. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони одружилися 2 грудня 2011 року (а.с.3). В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивач вказана матір"ю, відповідач- батьком (а.с.2). З довідки №293, виданої 24 лютого 2016 року ЖРЕП «Житлосервіс», вбачається, що [PERSON] зареєстрована з сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.4). Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-183 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, з чим згоден сам відповідач. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, мотивуючи тим, що [INFO] під час сумісного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON], який живе разом з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, матеріально дитину нічим не підтримує, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Інших стягнень з відповідача не провадиться. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що він згоден сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивач вказана матір"ю, відповідач- батьком (а.с.2). З довідки, виданої 21.04.2016 головою квартального комітету №32, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає з сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.3). Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-183 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, з чим згоден сам відповідач. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3 я особа, яка не заявляє самостійних вимог: Петро-Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Дніпровка, вул. Паторжинського (60 років ВЛКСМ)[ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що у будинку зареєстрований відповідач, який в квартирі не проживає понад один рік, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачу в користуванні житлом. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд розглянувши цивільну справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами встановив наступні обставини: Відповідно до договору дарування від 12.03.2016 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 54948266 від 12.03.2016, належить позивачу [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї № 35 від 20.09.2018 року встановлено, що [PERSON] в зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає більше десяти років. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого чоловіка право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Люцернянської сільради. Як зазначила позивач у позовній заяві, [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла на земельна ділянка площею 2,5448 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняла спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Зіменко О.В. не з`явилися, проте представник відповідача надала заяву, згідно якої підтримала позов, просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, але надали заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.1261 ЦК України, подружжя спадкодавця, хто його пережив, є спадкоємцем першої черги за законом; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно зокрема земельну ділянку, що розташована на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,86 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . В позові зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на зазначену земельну ділянку. Позивач являється спадкоємцем після померлої та прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки крім неї спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі, які не бажають приймати спадщину, однак не відмовилися від неї. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] помер [PERSON] ; позивач претендує на отримання спадщини як спадкоємець за заповітом, проте не змогла подати своєчасно заяву про прийняття спадщини через низку поважних причин. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Кравченко В.А. підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, але подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглянути справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved