Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в особі представника Вергелес І.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування заявленого позову вказує про те, що 25 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11287926000, за яким останньому було надано кредитні кошти в розмірі 85930 гривень під 14 відсотків річних. Проте, відповідач взятих на себе зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31 липня 2015 року за ним рахується заборгованість в розмірі 178758,12 гривень, яку відповідач в добровільному порядку сплачувати відмовляється, а тому ПАТ «Дельта Банк» просить його позов задовольнити. 08 грудня 2011 року за договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги перейшло до останнього. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідачів, просив здійснити заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється, хоча належним чином повідомляється про час, дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою "за закінченням терміну зберігання", що свідчить про небажання відповідача отримувати судові виклики. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданої заяви, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 25 січня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11287926000, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 85930 гривень з кінцевим терміном повернення 23 січня 2015 року та з оплатою 14 % річних за користування кредитом. Додатковою угодою № 2 від 29 вересня 2008 року до кредитного договору були внесені зміни щодо строку сплати процентів та долучено до договору Додаток № 1 «Графік погашення кредиту» у новій редакції. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] прострочив виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно розрахунку прострочена сума заборгованості станом на 31 липня 2015 року складає 178758,12 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 73654,24 гривень, заборгованість за відсотками - 105103,88 гривень. За договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк», «право вимоги за кредитами» означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами», а також право вимоги до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Відповідно до акту прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу право вимоги за кредитним договором № 11287926000 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору за яким позивач виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права банку. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем кредиту та відсотків за кредитом в зазначених позивачем сумах, відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1787,58 гривень.

Outcome: approved