Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач вказує, що 11 серпня 2002 року в с. Іванківці Любарського району Житомирської області померла його тітка [PERSON] У відповідності з законодавством, яке діяло на момент відкриття спадщини він являється спадкоємцем майна померлої, серед якого є земельна ділянка з кадастровим номером 1823186600:09:000:0141, право власності на яку було посвідчено Державним актом серії ЖТ №173655 від 10.07.2003 року площею 2,8100 га. Оформити спадщину позивач не може оскільки оригінал вказаного Державного акту втрачений та оголошений не дійсним, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкоємства за законом, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1823186600:09:000:0141. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги підтримує повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник Стрижівської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Представник відділу Дергеокадастру у Любарському районі у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 11 серпня 2002 року в с. Іванківці Любарського району у віці 67 років померла [PERSON], відповідно до свідоцтва серії І-ТП №277199. Рішенням Любарського районного суду від 01.10.2015 року встановлено факт родинних відносин між фізичними особами: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що померла 11 серпня 2002 року в с. Іванківці Любарського району Житомирської області, які являються між собою племінник та рідна тітка. Витяг із спадкового реєстру №42083754 від 11.11.2015 року вказує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Архівна копія Державного акту серії ЖТ №173655 від 10.07.2003 року вказує, що [PERSON] належала земельна ділянка загальним розміром 2,8100 га з кадастровим номером 1823186600:09:000:0141, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довідка №2353 від 23.11.2015 року видана Стрижівською сільською радою вказує, що [PERSON] дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] Відповідно до повідомлення в газеті «Житомирщина» від 10.04.2015 року Державний акт серії ЖТ №173655 від 10.07.2003 року на імя [PERSON] вважається недійсним. Архівна копія сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0172821 від 12.05.1997 року вказує, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 3,68 в умовно кадастрових гектарах. Довідка №262/01-10 від 21.12.2015 року вказує, що [PERSON] 11.07.2002 року звернулася із заявою про заміну сертифікату на державний акт на право власності на земельну ділянку до Стрижівської сільської ради. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами справ про спадкування від 24 червня 1983 р. за №4 (зі змінами внесеними ППВС № 13 від 25.12.1992 та № 15 від 25.05.1998), якщо в зазначений строк позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи померлій [PERSON] належала земельна ділянка, а позивач є спадкоємцем майна померлої за законом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved