Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.01.2021 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно п. 1 якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 8 000.00 доларів США повністю до підписання даного договору. Згідно п. 2 Договору відповідач зобов`язується повернути вищевказані кошти позивачу до 01 жовтня 2018 року рівними частками кожних три місяці. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем передавши останньому грошові кошти, що підтверджується текстом договору та власноручно здійсненим записом відповідача. Відповідач жодних дій щодо повернення грошових не здійснив, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 8 000,00 доларів США. До того ж сторонами досягнуто згоду про сплату пені в розмірі 0,35 % від суми позики за кожен день прострочення, розмір якої становить 23 268,00 доларів США, що згідно повідомлення НБУ від 11 січня 2021 року еквівалентно 658 019,04 грн. Також сторони визначили в договорі місце виконання договору, цим самим визначивши підсудність справи, а також обумовили продовження строку позовної давності до 6 років, в тому числі і щодо вимог про стягнення пені. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача солідарно борг за договором позики від 22.11.2017 в розмірі 8 000,00 доларів США, та пеню в розмірі 23 268,00 доларів США, що згідно повідомлення НБУ від 11.01.2021 еквівалентно 658 019,04 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача адвокат Дудоров О.О. подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України,\~ ухвалив провести заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини. 22.11.2017 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір позики (а.с. 3). Згідно п. 1 Договору позики позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000.00 доларів США повністю до підписання даного договору. Згідно з п. 2 Договору позики зазначені в п. 1 даного договору грошові кошти Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю до 01 жовтня 2018 року рівними частками кожних три місяці. Також в Договорі позики визначено місце виконання договору, що, за змістом ч. 8 ст. 28 ЦПК України, визначило підсудність справи Івано-Франківському міському суду. Так, в п. 3 Договору позики зазначено, що повернення грошових коштів здійснюється Позичальником Позикодавцю в м. Івано-Франківську (місце виконання договору). Відповідно до п. 5 Договору позики за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,35 % від позичених грошових коштів за кожен день прострочки. Окрім того, в пункті 6 Договору позики сторони домовились, що строк позовної давності визначається у цьому договорі позики в 6 (шість) років, в тому числі щодо вимоги з стягнення пені. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 доларів США згідно договору позики від 22.11.2017 повністю до підписання даного договору, про що власноручно написав під цим Договором розписку\~ та поставив свій підпис. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Таким чином дослідженими судом доказами підтверджується той факт, що між сторонами у справі 22.11.2017 р. був укладений Договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 8000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 01.10.2018 рівними частками кожних три місяці. Відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення позики в строки визначені в Договорі позики, що має наслідком цивільно-правову відповідальність, з урахуванням наступного. Як зазначалося, згідно з п. 5 Договору позики за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,35 % від позичених грошових коштів за кожен день прострочки. Позивачем в позовній заяві здійснено розрахунок пені шляхом множення суми боргу (8000 тис. дол. США) на визначений відсоток пені (0,35 %). Таким чином визначено, що за кожен день прострочення сума пені становить 28 доларів США. Далі дану сумі пені в 28 доларів США помножено на кількість днів прострочення (831 день), та визначено, що загальна сума пені становить 23 268,00 дол. США. Здійснюючи перевірку правильності нарахування пені, суд зазначає наступне. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю борг до 01.10.2018 рівними частками кожних три місяці. Позивач не ділив строк кожного з прострочених зобов`язань окремо, тобто суд виходить з того, що строк несвоєчасного виконання обов`язку з повернення всієї грошових коштів слід відраховувати з 02.10.2018 (наступний день за останнім днем виконання зобов`язання за всією сумою позики). Позивач звернувся до\~ суду з позовною заявою 15.01.2021 (а.с. 8), тобто пеню слід нараховувати за період з 02.10.2018 по 11.01.2021. Зазначений період становить 833 дні, або 2 роки, 3 місяці, 10 днів. Позивач здійснює розрахунок пені за 831 день, а відтак суд виходить з цієї кількості днів, та розраховує пеню за період з 02.10.2018 по 09.01.2021 років включно. Щодо підстав для нарахування пені та її розміру. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Як зазначалося, відповідно до п. 5 Договору позики за несвоєчасне виконання свого обов`язку з повернення позичених грошових коштів Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,35 % від позичених грошових коштів за кожен день прострочки. Таким чином підставою для визначення розміру пені в 0,35% є відповідні договірні відносини, що відповідає зазначеним нормам Закону. З урахуванням суми позики та відсотка пені, розмір пені за кожен день прострочення становить 28 доларів США (8 000.00 доларів США X 0,35 % = 28 доларів). В підсумку, розмір пені, яка підлягає стягненню за прострочення виконання зобов`язання, становить 23 268,00 доларів США (831 х 28). Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 31 268,00\~ доларів США, з яких: 8000 доларів США тіло позики, та 23 268 грн. пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з повідомлення НБУ офіційний курс долара США до гривні на дату 11.01.2021 становив 28,2847 грн. за 1 долар США (а.с. 7), таким чином сума в доларах США, яка підлягає стягненню еквівалентна 884 406,00 грн. Суд зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивачем визначено еквівалент валютного боргу до гривні в сумі 658 019,04 грн., що є очевидною помилкою при визначенні загальної суми боргу в гривнях, так як розрахована тільки пеня без тіла позики. Також є очевидним, що позивачем помилково зазначено в прохальній частині позову про солідарне стягнення боргу, так як стягнення здійснюється з одного боржника. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача також слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8842,59 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 509, 526, 530, 549, 531, 1046, 1047, та

Outcome: approved