Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в уточненій редакції якого просило про виселення відповідача з квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 25.06.2013р. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №SIIPGI0000003974 від 17.03.2008р. у сумі 704554,98 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.03.2008р. - квартиру [ADDRESS]. 27 червня 2013р. банком була направлена відповідна вимога про добровільне звільнення вищевказаного житлового приміщення зі зняттям реєстрації за вказаною адресою, проте, відповідач не звільняє квартиру, залишається зареєстрованою в неї, у зв'язку з чим, позивач просить постановити рішення про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], стягнути з відповідачів судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги підлягаючими задоволенню по наступних підставах. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 25.06.2013р. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №SIIPGI0000003974 від 17.03.2008р. у сумі 704554,98 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.03.2008р. - квартиру [ADDRESS] (а.с.11-12). Листом від 27.06.2013р. позивач надіслав відповідачці вимогу про добровільне звільнення вищевказаної квартири зі зняттям реєстрації за вказаною адресою протягом тридцяти денного строку з дня отримання вимоги (а.с.13). Вказана вимога отримана адресатом 29.06.2013р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14). Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в АР Крим від 19.11.2013р. слідує, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за вказаною адресою (а.с.40). Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства України, враховуючі, що відповідач добровільно не звільнила житлове приміщення квартири, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню. На підставі ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved