Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 6,7363 га, кадастровий номер 6325482000:09:000:0040, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великобабчанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 04 травня 2006 року, після смерті [PERSON], померлої 11 листопада 2011 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що мати Позивача [PERSON] проживала однією сімєю разом із [PERSON] з осені 1984 року. 04 травня 2006 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана вище земельна ділянка. [PERSON] разом зі спадкодавцем проживали разом однією сімєю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. [PERSON] прийняла спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON], але не оформила спадкове майно на своє імя. 11 листопада 2011 року померла [PERSON]. Позивач прийняв спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із [PERSON] Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте, нотаріус повідомила, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, через відсутність підтвердження прийняття спадщини Позивачем та через те, що його мати не переоформила на своє майно успадковане майно. Представник Позивача\~ [PERSON],\~[PERSON] в\~судове засідання\~не з'явилася,\~належним чином\~була повідомлена\~про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 23). Представник Відповідача Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 25). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] [PERSON] проживала однією сімєю разом із [PERSON] з осені 1984 року. 04 травня 2006 року [PERSON] помер (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 6,7363 га, кадастровий номер 6325482000:09:000:0040, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великобабчанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 002242, виданого на підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації від 11 травня 2004 року № 205 (а.с. 11). Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦКУ кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] немає. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦКУ, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сімєю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сімю становлять особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права і обовязки. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. [PERSON] ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. [PERSON] проживала разом з [PERSON] Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які знаходились у будинку. Отже, [PERSON] разом зі спадкодавцем проживали разом однією сімєю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] прийняла спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON] (а.с. 13), але не оформила спадкове майно на своє імя. 11 листопада 2011 року померла [PERSON] (а.с. 10). Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] став її син Позивач по справі. Позивач прийняв спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із [PERSON] (а.с. 12). Позивач не заявляв про відмову від спадщини. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від\~30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2\~ст.\~1268\~ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте, нотаріус повідомила, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, через відсутність підтвердження прийняття спадщини Позивачем та через те, що його мати не переоформила на своє імя успадковане майно. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved