Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду даний позов посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності від 09.12.1988 р. та виписки з реєстраційних матеріалів Коломийського МБТІ від 01.07.2020 р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була її, позивача бабуся- [PERSON] . Вказує, що [PERSON] померла [INFO] , а станом на 01.07.1990 р. та 15.04.1991 р. у господарстві проживали і були зареєстровані: голова сім`ї - [PERSON] , її чоловік - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] у даному господарстві проживав та був зареєстрований [PERSON] - правнук померлої [PERSON] і її , позивача син. Зазначає, що [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй внучці , а саме їй [PERSON] . Заповіт від імені спадкодавиці [PERSON] посвідчено виконавчим комітетом Кулачківської сільської ради Снятинського району 19.07.2012 р. за реєстровим номером 82, який не змінювався і не скасовувався. [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Вказує, що [PERSON] помер у 2008 році та після його смерті інших спадкоємців немає. Однак, отримати свідоцтво про смерть [PERSON] не представляється можливим, оскільки Коломийський відділ ДВС відмовив їй у видачі на запит її адвоката, через відсутність родинних стосунків. Вказує, що спадщину після смерті бабусі [PERSON] прийняла вона [PERSON] , оскільки звернулася протягом шести місяців після її смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, заяв від інших спадкоємців не надходило . Просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що по [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Гвіздецької селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в котрій просить справу розглянути без їх участі Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності від 09.12.1988 р. та виписки з реєстраційних матеріалів виданої ОКП Коломийське МБТІ від 01.07.2020 р. , належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була бабуся позивача [PERSON] (а.с.15) Як станом на 01.07.1990 року , так і станом на 15.04.1991 р. у даному житловому будинку проживали: голова двору [PERSON] та її чоловік - [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 04.08.2021 № 484 102.2-20 (а.с.10) [PERSON] померла [INFO] про що 17 грудня 2020 складено відповідний актовий запис № 218 (а.с.7). На момент смерті [PERSON] в даному господарстві проживав та був зареєстрований [PERSON] - правнук, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 04.08.2021 № 484 /02.2-20 (а.с.10) Встановлено, що 12.07.2020 бабуся позивача [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй внучці вона ж позивач [PERSON] (а.с.7) Згаданий заповіт посвідчений секретарем Кулачківської сільської ради Снятинського району 19.07.2012 року за реєстровим номером 82, який не змінювався і не скасовувався. (а.с.а.с.7зв.,10). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Встановлено, що після ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 року члени колишнього колгоспного двору спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не ставили вимогу про виділ частки майна колгоспного двору по [ADDRESS] . Виходячи зі змісту довідки виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 04.08.2021 № 484 /02.2-20 спірний житловий будинок станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 вже не належав до суспільної групи «колгоспний двір», тому його спадкування проходить на загальних підставах у відповідності до норм Книги Шостої ЦК України. Як зазначила позивач [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та вони проживали у фактичних шлюбних відносинах, а у 2008 році останній помер, однак отримати свідоцтво про смерть [PERSON] позивач не взмозі оскільки Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі відмовив у його видачі на запит адвоката, через відсутність родинних стосунків. (а.с.19). Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла позивач, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини , заяв від інших спадкоємців не надходило , що стверджується довідкою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу № 310/02-14 від 10.08.2021 (а.с.12,13). Відповідно до довідки виконкому Гвіздецької селищної ради ОТГ № 1313 від 21.12.2020 р., позивачка займалася похованням [PERSON] (а.с.8) З метою оформлення спадщини після смерті бабусі [PERSON] позивач звернулась до приватного нотаріуса Коломийську районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лахнюк О.М , однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно , оскільки право власності зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено , про що надав позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14). Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало віддержавної реєстрації до часу набраннячинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно довідки Гвіздецької селищної ради № 1369 від 04.08.2021 спадкодавиця [PERSON] проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] з 1944 до дня смерті [INFO] (а.с.11). Згідно Звіту про оцінку майна ТОВ «Тріумф - 2020 « від 30.08.2021 ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд: сарая (Б), літньої кухні (В), навіса (Г), вбиральні (Т) , криниці (№1), огорожі (№2-3), вимощення (І) що за адресою: [ADDRESS] становить 78 320 грн.(а.с.20-35) Отже, суд прийшов до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою [ADDRESS] . На підставі наведеного та ст. ст..346, 392,122,1234,1268 ЦК України,

Outcome: approved