Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції , відповідно до актового запису за №1541. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Однак, його із відповідачкою сімейне життя не склалося через повну відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги виникали постійні сварки та конфлікти . З цих підстав вони разом не проживають , не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді від 09 грудня 2019 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 11 січня 2020 року . Відповідач відзиву на позов не подавала. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала , пояснила, що на розірвання шлюбу згідна . Судом установлено : Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 03 вересня 2015 року, про що складено запис за № 1541 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що 19 листопада 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , повторно, видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Через відсутність порозуміння та різні погляди на життя сторони разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства . Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Натомість позивач стверджує ,що перебування в шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення . За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення . На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 141, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved