Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] щодо [PERSON] , а саме: заборонити перебувати [PERSON] в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближення на 300 метрів до: місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; місця роботи [PERSON] : [ADDRESS] ; місця проживання батьків заявника: [ADDRESS] ; місця проживання сестри заявника: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона сама та/або з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та спілкуватись з нею у будь-який спосіб; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що під час спільного проживання з кривдником останній постійно застосовував фізичне та психологічне насильство, тілесні ушкодження, сварки. Потерпіла зверталась до поліції. Постійне побиття стало підставою для розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу з боку кривдника вчиняється психологічне та економічне насильство, переслідування, стеження, погрожування, нецензурна лайка, що принижує честь і гідність заявника. [PERSON] був організатором протиправних дій, що стали підставою для звернення до поліції та отримання термінового заборонного припису. Кривдник вибивав двері та намагався потрапити до квартири, порушуючи заборонний припис. Під час поїздки заявника до матері кривдник прибув без запрошення, збирав конфіденційну інформацію про заявника, знімав на мобільний телефон та відправляв знайомим. Кривдник погрожує фізичною розправою та вбивством особистому водію заявника. З огляду на викладені підстави заявник просить вжити заходи щодо заінтересованої особи. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Пояснив наступне. Кривдник систематично застосовує насильство відносно колишньої дружини. З`являється до її місця проживання та вчиняє сварки. В судовому порядку намагається отримати рішення суду про вселення до квартири, належної заявнику. Вчиняє сварки з водієм колишньої дружини та її батьками. Після подання заяви до суду про видачу обмежувального припису чинить психологічний тиск на колишню дружину. Матеріально не допомагає дітям, не сплачує аліменти. Зважаючи на обставини викладені у заяві, представник заявника просить вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви вказавши на наступне. Колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Вважає, що набуте у шлюбі майно підлягає поділу. Зазначає, що є потерпілим від дій заявника, яка систематично порушує його права шляхом усунення від виховання дітей. Просить відмовити у задоволенні заяви. Представники заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечили, пославшись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та заінтересовану особу, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про видачу обмежувального припису. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З матеріалів справи вбачаєтьсяч, що у шлюбі [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась [PERSON] , а [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження ( а.с. 12-13). Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 14). Згідно із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.01.2020 стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн., щомісячно, починаючи з 30.07.2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а після [INFO] - у розмірі 4 000 грн., щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на її утримання у розмірі 1 000 щомісячно, починаючи з 30.07.2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років ( а.с. 35-37). Згідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 17.03.2020 заборгованість за виконавчим листом №753/15293/19 від 11.03.2020 станом на 01.03.2020 складає 57908.50 грн. ( а.с. 38). Суд вважає важливими доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для видачі обмежувального припису, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Надані пояснення заінтересованою особою не спростовують доказів долучених заявником до матеріалів справи щодо наявності вини у застосуванні домашнього насильства. 26.02.2020, 05.02.2020 [PERSON] зверталась до Дарницького УПГУНП в м. Києві із заявами про видачу термінового заборонного припису стосовно [PERSON] , посилаючись на факти насильства з боку кривдника ( а.с. 17-19). 12.03.2020 Дарницьким УПГУНП в м. Києві видано терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] Серії АА №004888 ( а.с. 24). 13.03.2020 заявник звернулась до Дарницького УПГУНП в м. Києві із заявою щодо порушення заходів заборонного припису від 12.03.2020 та намаганням кривдника проникнути до квартири заявника ( а.с. 30). 18.05.2020 відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ( а.с. 31). Відповідно до листа Дарницького УПГУНП у м. Києві від 19.08.2019, адресованого адвокату Горячеву О. на адвокатський запит вбачається, що у період з 10.11.2017 по 06.08.2019 від [PERSON] надходили виклики поліції у зв`язку з поведінкою [PERSON] щодо неї та дітей ( а.с. 15). Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи заінтересованої особи, які наведені у запереченнях про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису в межах наданих доказів, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги наведені представником заявника обставини, докази, додані до заяви, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення заяви та видачу обмежувального припису.

Outcome: approved