Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач в позовній заяві вказав, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями №88 по вул. Миру в м. Жмеринка Вінницької області. В цьому будинку разом з ним зареєстровані також його дружина [PERSON] та син [PERSON] Однак з 2012 року по теперішній час син, хоча і зареєстрований в будинку, але в ньому не проживає та не зявляється. У звязку з реєстрацією у будинку ще однієї особи, позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у помешканні осіб. А тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування його будинком та зняти його з реєстраційного обілку. Позивач в судовому засіданні позов підтримує за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] позов підтримує, не заперечує щодо його задоволення. Додатково пояснює, що відповідач їх із позивачем син, він з 2012 року не проживає разом із ними в будинку по вул. Миру, 88 в м. Жмеринка Вінницької області, хоча там зареєстрований. Де він знаходиться, їй не відомо. Представник третьої особи виконавчого комітету Жмеринської міської ради в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення, в яких вважає, що вимоги позивача не доведені, а тому не підлягають задоволенню. Просила справу розглянути у відсутність представника виконавчого комітету Жмеринської міської ради. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до статтей 169, 224 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони є сусідами сторін, сина відповідача і третьої особи востаннє бачили приблизно 3-4 роки тому, де він в теперішній час знаходиться, їм не відомо. Заслухавши позивача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2008 року (а.с. 7) [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Миру, 88 в м. Жмеринка. Право власності [PERSON] на це майно зареєстровано в КП «ВООБТІ» 17 листопада 2008 року. Згідно з ксерокопією свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 12) Відповідно до довідки квартального комітету «Добробут» №269 від 15 червня 2017 року (а.с. 13) [PERSON] не проживає за адресою [INFO], з 2012 року. За інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області від 13 липня 2017 року (а.с. 17) та виконавчого комітету Жмеринської міської ради №02-5/10-1817 від 10 липня 2017 року (а.с. 18) [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що позивач є власником спірного житлового будинку, реєстрація відповідача в ньому перешкоджає реалізації права власності та розпорядження ним, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати в вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved