Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 вересня 2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 280 та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1167 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказувала, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя, відповідач зловживав алкогольними напоями. На цьому ґрунті почати виникати образи та необґрунтовані ревнощі. Шлюбно сімейні відносини у подружжя припинені з серпня 2018 року. Через відсутність взаєморозуміння подальше сумісне життя та примирення вважає неможливим. Через несумісність характерів та конфлікти в сімї, в наслідок чого страждає психіка малолітньої дитини, просила розірвати шлюб. Разом з тим спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає разом з позивачем. Відповідач матеріально сина не забезпечує. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути на утримання їх спільною з відповідачем дитини аліменти у розмірі 1167 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. У судове\~засідання позивач,\~не з`явилася,\~повідомлялася про\~дату та\~час слухання\~справи своєчасно\~та належним\~чином.\~Однак надала\~до суду\~заяву,\~в якій\~просить розглядати\~справу за\~її відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує у\~повному обсязі\~та не\~заперечувала проти\~заочного розгляду\~справи. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін «Губіна». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи умови\~ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд,\~дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази\~в їх\~сукупності,\~приходить до\~висновку про\~задоволення позову\~з огляду\~на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 вересня 2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 280 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 193760 від 07 вересня 2012 року). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 418892 від 08 липня 2015 року). Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження записані сторони по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, бо це суперечить її інтересам та інтересам дитини, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме: не підтримують шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання, що після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін - «Губіна». Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що сторони на день звернення позивача до суду шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також судом встановлено, що позивач разом з неповнолітньою дитиною мешкають разом за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї відповідачем суду не надано. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною людиною, відсутність на його утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, а також, що відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дітей у повному обсязі. Суд зазначає, що згідно положень ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положенням\~ст. 191 СК України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, тобто з 22.08.2018 року . Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved