Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який мотивувала тим, що з часу свого народження проживала в [ADDRESS] разом з покійними батьками. Батько [PERSON] помер [INFO], після його смерті спадщину прийняла мама позивача, дружина покійного [PERSON], яка померла пізніше, а саме [INFO], яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала на користь позивача. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті батьків, немає. Спадщину позивач прийняла в порядку ст.1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття разом проживала зі спадкодавцем, однак у встановленому порядку свої спадкові права оформити не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. За викладених підстав позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яке знаходиться в [ADDRESS]. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, однак від даної сільської ради в канцелярію суду надійшло повідомлення, у якому сільський голова вказав, що Полянська сільська рада вважає позов [PERSON] підставним та просить його задовольнити, а також справу розглядати у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської ради від 04.06.2002 року, актовий запис № 77, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Плоске Свалявського району Закарпатської області. Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як встановлено з вищевказаної копії матеріалів спадкової справи № 389/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON], заповіт останнього за життя не складався, тому, в силу ч.2 ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до зазначеної норми, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина - [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданими Плосківською сільською радою Свалявського району Закарпатської області 05.11.1955 року, та копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується копією спадкової справи № 389/2005 від 03.05.2017 року. Про те вона, належним чином за життя не оформила спадщину на нерухоме майно після смерті покійного. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської ради від 19.10.2016 року, актовий запис № 29, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в селі Плоске Свалявського району, Закарпатської області, яка за життя склала заповіт. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Копією заповіту, посвідченого секретарем Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області 03.12.2002 року, запис в книзі нотаріальних дій № 136, доводиться та обставина, що [PERSON] на випадок своєї смерті все приналежне їй майно заповіла своїй дочці - позивачу [PERSON], яка після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка "[PERSON]", що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.1987 року, актовий запис № 19, виданого Плосківською сільською радою Свалявського району Закарпатської області (а.с.5, 4, 4 - на звороті). Як вбасаєть з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], актовий запис № 3 від 25.01.1963 року, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. У статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Та обставина, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем доводиться довідкою, виданою виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області від 17.03.2017 року № 1594, з якої встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] за адресою [ADDRESS] разом з дочкою - [PERSON], [INFO] та онукою - [PERSON], [INFO]. Матеріали незакінченої спадкової справи №219/2016 до майна померлої [PERSON], яка померла [INFO] свідчать також про те, що інших спадкоємців, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], немає. Відповідно до порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Факт належності спадкодавцям нерухомого майна підтверджується, зокрема, рішенням № 77 від 30.04.1085 року, виданим виконавчим комітетом Свалявської районної ради народних депутатів та витягу з рішення № 11 від 16.03.1988 року, виданого виконавчим комітетом Плосківської сільської ради народних депутатів, згідно з яким [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] Крім цього згідно з даними технічного паспорту № 1/246 від 11.04.2017 року спадкове майно за адресою [ADDRESS] складається з «А» - житлового будинку; «Б» - господарської будівлі; «В» - гаража з надбудовою; «Г» - вбиральні; №1, 2 -огорожі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved