Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполь від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі № 266/3714/16-ц на нього покладено обов`язок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя по цивільній справі № 65/724/13-ц від 01 березня 2013 року на нього покладено обов`язок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто, стягнення з нього відбувається на двох дітей у загальному розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу), що суперечить основним засадам законодавства та його життєвим інтересам. Під час розгляду вказаних справ він особисто не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачів аліментів зазначеному у рішенні суду розмірі. У грудні 2016 року його матеріальний рівень змінився, його було звільнено з посади водія ТОВ "Екологічні технології", з моменту звільнення позивач знаходиться на різноманітних підробітках, щоб мати змогу забезпечити собі більш менш нормальний рівень життя, який складається з побуту - харчування, придбання речей першої необхідності, ліків (за необхідністю), одежі, сплати комунальних послуг та погашення аліментів. Він мешкає разом з матір`ю, яка також надає йому посильну матеріальну допомогу для життєдіяльності. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини на підставі рішення Приморського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі № 266/3714/16-ц, з 1/4 від всіх видів заробітку на 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, до суду надала заяву про підтримку позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутність, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про визнання позовних вимог, зазначила, що не заперечує проти їх задоволення, а саме не заперечує проти зміни розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Приморського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року з 1/4 від всіх видів заробітку на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилася. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Разом із тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків бо інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Але в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, роз`яснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя по цивільній справі № 265/724/13-ц від 01 березня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19). Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі № 266/3714/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20). Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 53294186 від 26.01.2017р. державним виконавцем Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №266/3714/16-ц виданого 11.10.2016р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зробленого старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя Новиковою Л.О. розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів стягнутих на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з грудня 2018р. по травень 2019р. складає 19736,50грн. (а.с. 9). Згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя по цивільній справі № 265/5889/20 від 27 жовтня 2020 року змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя по цивільній справі №265/724/13-ц від 01 березня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу). Рішення набрало законної сили (а.с. 21-22). Згідно з останнім записом у трудовій книжці [PERSON] [INFO] [PERSON] було звільнено за власним бажанням з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «Екологічні технології». Згідно з довідкою ОК-5, виданою Пенсійним фондом України, з індивідуальних відомостей про застраховану особу на [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , вбачається, що відомості про останні суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків були отриманні Пенсійним фондом у 2016році та усього за 2016 рік для пенсії склали 29339,59грн. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05.12.2020р. Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Маріуполь) [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , 05.12.2020р. зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладання шлюбу [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, перевіривши обставини, визначені ст. 182 СК України, те, що матеріальний стан позивача змінився, з 2017р. він офіційно не працевлаштований, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачкою, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, які утримуються із заробітку позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини доходу на 1/6 частину доходу, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved