Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 24 лютого 2011 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя та сім`ю. Питання щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його утримання заявники вирішили в добровільному порядку. 18.11.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 22 лютого 2021 року. Заявник [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявник [PERSON] про дату судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №106. Від цього шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, вони прийшли до спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про визначення місця проживання і утримання неповнолітнього сина, оскільки між ними укладено Договір про сплату аліментів на дитину від 3 червня 2020 року та Договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 10 листопада 2020. Договори посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved