Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в подальшому уточнила та в якому просить змінити розмір аліментів, зменшивши спосіб присудження аліментів, шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009р. по 25 жовтня 2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, між сторонами виникали численні непорозуміння, вони мали різні погляди на сімейне життя, неповнолітня дочка проживає разом з позивачем і спору з цього приводу на даний час між сторонами не має. Відповідач офіційно не працював, ніякої допомоги на утримання дочки не надавав, спроби позивача, які виражались в усних проханнях до відповідача, вирішити це питання без судового рішення, були фактично проігноровані відповідачем. У зв`язку з чим, позивач звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2013 року, яке набуло законної сили 18 березня 2013 року, стягнуто з відповідача, розпочинаючи з 04 лютого 2013 року, щомісяця, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення останньою повноліття. На теперішній час відповідач працевлаштувався до ТОВ «Акипан» на посаду електрика та отримує заробітну плату орієнтовно 4500 грн., тобто, має стабільний дохід і його матеріальне становище змінилося. Враховуючи наведене позивач вважає, що вона має правові підстави для зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів з відповідача, а саме, замість стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у вигляді твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги та просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав та просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.9). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.10.2013 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Рішення набуло законної сили 25.10.2013 року (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб 22.05.2018р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.44). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.03.2013 року, стягнуто з 04.02.2013 року і в подальшому аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. з [PERSON] , [INFO] , який не працює, проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття останньою. Рішення набуло законної сили 18.03.2013 року (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 180-183, ст. 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. в справі №6-143цс13 висловлено правову позицію : «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов,язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч. 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, враховуючи те, що відповідач уточнені позовні вимоги визнав, працює, має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Щодо часу, з якого необхідно змінити розмір аліментів, суд виходить з наступного. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, аліменти у новому розмірі слід стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved