Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що 22 листопада 2006 року її батьком [PERSON] складено заповіт у Богданівській сільській раді Васильківського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в реєстрі № 103 і посвідчений секретарем сільської ради. За даним заповітом батько заповідав заявниці земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Богданівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області розміром 9,027 га, Державний акт Серія [NUMBER]. У даному заповіті прізвище заявниці невірно вказано як «[PERSON]». Але у паспорті громадянина України Серії [NUMBER], виданому 08 грудня 1997 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», яке і є вірним. Про зазначену помилку у заповіті заявниця дізналася після відкриття спадщини після смерті батька, який помер [INFO]. Дана помилка перешкоджає їй в отриманні свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, до якого вона звернулася із заявою про прийняття спадщини. До початку судового засідання від представника заявниці [PERSON] - [PERSON] надійшла заява у якій зазначено, що свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи: Богданівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. На підставі абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, заповіту, страхового свідоцтва (полісу) та інш. . За змістом ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності встановив наступне. 22 листопада 2006 року батьком заявниці [PERSON] складено заповіт у Богданівській сільській раді Васильківського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в реєстрі № 103 і посвідчений секретарем сільської ради. Згідно заповіту [PERSON] заповідав заявниці земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Богданівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області розміром 9,027 га, Державний акт Серія [NUMBER]. У даному заповіті прізвище заявниці невірно вказано як «[PERSON]» хоча в паспорті громадянина України Серії [NUMBER], виданому 08 грудня 1997 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», яке і є вірним. Про зазначену помилку у заповіті заявниця дізналася після відкриття спадщини після смерті батька, який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO]. Дана помилка перешкоджає їй в отриманні свідоцтва про право на с спадщину у нотаріуса, до якого вона звернулася із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй заповіту, складеного 22 листопада 2006 року батьком заявниці [PERSON], посвідченого секретарем Богданівської сільській раді Васильківського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в реєстрі № 103.

Outcome: approved