Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття та є студенткою денної форми навчання вищого комунального навчального закладу «Володимир - Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського». Так як відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на навчання та пов`язані з цим витрати, хоча має можливість її надавати, а вона хоча й працює, однак, її коштів недостатньо на забезпечення потреб повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, то просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти як на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою судді провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив з дня одержання копії відзиву. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач не подавали. Відповідно до частин п`ятої, восьмої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що у вказане судове засідання сторони не викликалися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Сімейним законодавством України (глава 16 Сімейного кодексу України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз наведених положень матеріального права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 серпня 2018 року було розірвано (а.с. 8-9), і від якого вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 3). Дочка сторін [PERSON] досягла повноліття та є студенткою денної форми навчання вищого комунального навчального закладу «Володимир - Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського» (а.с. 12). Термін навчання [PERSON] у вищевказаному навчальному закладі - з 01 вересня 2018 року до 27 червня 2020 року (а.с. 12). Отже, [PERSON] у зв`язку з навчанням не працює та не має власних прибутків, потребує витрат на проживання в гуртожитку, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, тобто, потребує матеріальної допомоги батьків. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів, того, що відповідач немає можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дитини або остання не потребує такої допомоги, у матеріалах справи немає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 182,199,200 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою, доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, не надав, а позивач, хоча й працює, однак, її доходів на утримання дочки, яка є студенткою денної форми навчання, недостатньо, а тому, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати із відповідача аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 22 лютого 2019 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , коли передбачений законом обов`язок батьків по її утриманню припиниться. Згідно з пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 1.1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768.40 гривень, так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності з пунктом третім частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного, статей 182, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: approved