Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що шлюб зареєстровано 16 жовтня 2010 року у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON]. Протягом останніх років відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до припинення подружніх стосунків, вони перестали вести спільне господарство та припинили спільне проживання. За таких обставин, просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. При цьому, позивачка вказала, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, між ними втрачені почуття любові та поваги , тому категорично настоює на розірванні шлюбу . Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог. Відповідач вважає, що шлюб необхідно зберегти, незважаючи на те, що у наданий судом строк до примирення подружніх стосунків вони із позивачем разом не проживали та до примирення не дійшли. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON]) та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 16 жовтня 2010 року, про що зроблено актовий запис №1768 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та 11 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторін [INFO] року народився син - [PERSON], про що складено актовий запис №2217 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та 11 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. У судовому засіданні установлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. У судовому засіданні 30 березня 2018 року суд частково задовольнив клопотання сторони відповідача, надавши сторонам строк для примирення терміном один місяць. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Разом з тим, надання сторонам строку на примирення результатів не принесли. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, покликаючись на те, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин, суд вважає за можливе відновити позивачу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved