Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Кобець Олександр Юрійович звернувся до суду із заявою про госпіталізацію недієздатної особи [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 12 березня 2020 року лікарем-психіатром у приймальному відділенні [PERSON] був оглянутий громадянин [PERSON] . Зроблено висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу, у зв`язку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина [PERSON] , які надійшли від опікуна - [PERSON] . Згода громадянина [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з неможливістю її отримання, оскільки особа є недієздатною. Комісія лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у складі: заступника головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», [PERSON] , завідувача відділення № 11, [PERSON] , лікаря- психіатра відділеня № 11, лікар-доповідач [PERSON] прийняла рішення рішення про доцільність госпіталізації громодянина [PERSON] до психіатричного закладу, так як, його обстеження або лікування можливе лише в умовах стаціонару (а.с. 2-3). Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримав та просив її задовольнити. Опікун, [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] також заяву підтримала та просила госпіталізувати її сина до психіатричного закладу у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. [PERSON] , в судовому засіданні надав пояснення, з врахуванням стану свого здоров`я, з яких вбачається, що він не заперечує проти продовження лікування. Прокурор дану заяву також підтримала та не заперечувала проти ухвалення рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», опікуна, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації недієздатної особи [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги на прохання або за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника. У разі незгоди одного з батьків або за відсутності батьків госпіталізація особи віком до 14 років (малолітньої особи) до закладу з надання психіатричної допомоги проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення іншого законного представника зазначеної особи до цього органу і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного про згоду його підопічного на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Згода на госпіталізацію фіксується в медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року роз`яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року № 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.02.2009 року визнано недієздатним [PERSON] , 1976 року народження та встановлено над ним опіку. Призначено опікуном [PERSON] 1956 року народження (а.с. 5). Опікун, [PERSON] , звернулася до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Тарасенко О.І. з заявою про госпіталізацію її підопічного сина, [PERSON] , у зв`язку з погіршенням його психічного стану. Зазначила, що син перестав приймати ліки, чіпляється до перехожих, агресивний та має схильність до суїциду. Зміни почалися 01 березня 2020 року, спостерігається в нього постійна депресія, незадоволення своїм життям. В поліклініці № 5 погрожував ножем персоналу (а.с .6). Відповідно до вимог частини першої статті 340 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до частини другої зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] є те, що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих та неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Тому, комісія вважає доцільним госпіталізувати хворого [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» в примусовому порядку (а.с. 4). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved