Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

ПАТ " Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання взятих останньою на себе зобовязань згідно умов кредитного договору від 05.10.2012 року загальною сумою 23124 гривні 37 копійок. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за умовами вказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 2000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов цього правочину. Порушуючи такі умови договору, відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 11.07.2016 року має прострочену заборгованість на загальну суму 23124,37 гривень і складається з: -заборгованості за кредитом в сумі 1689,76 гривень; -заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16857,26 гривень; -заборгованості по комісії та пені за користування кредитом в сумі 3000 гривень; -штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в сумі 1077,35 гривень. У судове засідання представник позивача, діючий в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності №277-О від 11.11.2013 року, не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що складаються з копій заяви позичальника від 05.10.2012 року та умов і правил надання банківських послуг відповідачка уклала з ПАТ «Акцент-Банк» кредитний договір відповідно до якого отримала кредит у розмірі 2000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інших витрат згідно умов договору. Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями станом на 11.07.2016 року відповідачка має заборгованість в сумі 23124,37 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1689,76 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16857,26 гривень; заборгованості по комісії та пені за користування кредитом в сумі 3000 гривень; штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в сумі 1077,35 гривень. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved