Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 21.03.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. З липня 2016 року вона з відповідачем мешкає окремо. Відповідач є батьком дитини, однак добровільно матеріальну допомогу не надає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що вони з позивачем мають ще одну дитину [PERSON] [INFO], на утримання якої він сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частки заробітку(доходу). Крім того, з 02.04.2018 року по 13.07.2018 року він перерахував на користь позивача 71122,00 грн. на утримання дітей, з яких 63676,51 грн. заборгованість по аліментах, яка утриворилася не зважаючи на те, що він надав систематично матеріальну допомогу у добровільному порядку. Оскільки, він добросовісно виконує батьківські обов'язки по утриманню дітей, відсутні жодні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина, просив у задоволенні позову відмовити. Відзив надіслано на адресу позивача 26.07.2018 року. Позивач, ознайомившись 26.07.2018 року з відзивом позивача, не скористалась правом на надання відповіді на відзив. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2008 року /а.с. 6/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження якого, відповідача записано батьком дитини /а.с.7/. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( далі - Постанова) при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Малолітній [PERSON] [INFO]. н. мешкає разом із позивачкою, що не заперечується відповідачем. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст.181 СК України). Згідно з ч.2,3 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, домовленість між сторонами щодо способу утримання дітей відсутня, надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягувати як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.1ст. 183 СК України). Відповідач зазначає, що сплачує за рішенням суду аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку(доходу), що не заперечується позивачем. Суду доказів перебування на утриманні відповідача [PERSON] та розміру частки аліментів, які він сплачує не її утримання суду не надано. Разом із тим, в силу ч. 1, ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови судам роз'яснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Максимальний розмір, який стягується з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, працевлаштований та отримує заробітню плату. Суд визначає аліменти в розмірі заявленому позивачем, оскільки з урахуванням 1/4 частки заробітку (доходу), яку відповідач сплачує на утримання старшої дитини, розмір аліментів не перевищує максимально встановлений. Разом із цим, відповідач не позбавлений права відповідно до ст. 192 СК України звернутися до суду щодо зменшення аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в дохід держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 82,180, 181,183 СК України та

Outcome: approved