Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивувала тим, що з 11.11.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Після реєстрації шлюбу вони проживали в м.Севастополь. З 2013 року чоловік страждав на серйозне невиліковне захворювання, в результаті якого 21.03.2015 року, знаходячись за місцем свого проживання [INFO], помер, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 67 №002746, довідкою про смерть 3433, свідоцтвом про смерть. Однак, оскільки смерть настала на території АР Крим, яка з 2014 року є окупованою територією України, всі документи оформлені відповідно до законодавства Російської Федерації. Після поховання чоловіка вона разом з дітьми виїхала та проживає в [INFO]. Оскільки документи, що підтверджують смерть чоловіка на території України вважаються недійсними та не створюють юридичних наслідків, вона звернулася до відділу РАЦС Приморського РУЮ у Запорізькій області, проте у звязку з тим, що державні органи не визнають надані документи з АРК, яка на теперішній час не підконтрольна їм, в видачі свідоцтва про смерть їй було та розяснення про необхідність звернення до суду. Відповідно до п.1,2,3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Просить встановити факт смерті [PERSON], який народився 06.11.1974 року в м.Севастополь АР Крим, померлого 23.03.2015 року, місце смерті АРК м.Севастополь (а.с.2). Заявник [PERSON] та її представник [PERSON], повідомлені в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засіданні не зявилися; до суду представник заявника направила заяву, в якій вказала, що на обставинах, викладених у заяві, її обґрунтуванні та вимогах наполягає, просить встановити факт смерті [PERSON] 23.03.2015 року. У звязку з неможливістю їх прибуття у судове засідання, просять справу розглянути без їх присутності (а.с.19). Заінтересована особа [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, повідомлена в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила У листі від 24.02.2016 року вказала, що зявитися він на судове засідання не має можливості, тому просить заяву розглянути без присутності представника відділу. Заперечень проти заяви [PERSON] щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не мають (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим [PERSON] реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції в м.Севастополі, заявниця перебувала з 11.11.2005 року у шлюбі з [PERSON], актовий запис №528 (а.с.7). В медичному свідоцтві про смерть серії 67 №002746 від 23.03.2015 року зазначено, що [PERSON], [INFO], помер 21.03.2015 року (а.с.9). В довідці про смерть №433 від 23.03.2015 року місцем смерті [PERSON] вказано м.Севастополь, Російська Федерація, причина смерті хвороба, викликана ВІЛ з проявами енцефалопатії (а.с.10). У свідоцтві про смерть [PERSON], [INFO], вказано, що він помер 21.03.2015 року, про що 23.03.2015 року складено запис акту про смерть №434, місце смерті Севастополь, Російська Федерація, видано відділом запису цивільного стану Нахимівського району м.Севастополя Управління ЗАГС Правительства Севастополя (а.с.8). У договорі про надання ритуальних послуг №0000001449 від 23.03.2015 року, укладеного в м.Севастополь між [PERSON]В.(замовник) та ГУП «Спеціалізована служба з питань поховальної справи» предметом договору є організація поховання померлого, надання ритуальних послуг та благоустрій місця поховання на кладовищі. Померлим вказано [PERSON], дата поховання 25.03.2015 року (а.с.13 зворотній бік); за розрахунком-фактурою до договору датою поховання вказано 25.03.2015 року, місцем поховання вказано Північна, вартість послуг 21600 руб. (а.с.13). [PERSON] державної РАЦС Приморського РУЮ в Запорізькій області від 02.02.2016 року №177/06-109 в видачі повторного свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть, виданого ЗАГС Нахимівського району м.Севастополь Управління ЗАГС Уряду Севастополя відмовлено, оскільки видача повторного свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану проводиться після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадянам даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану. ЗУ «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що акти (рішення, документи), видані органами та посадовими особами, передбачені ч.3 ст.9 цього закону є недійсними і не створюють правових наслідків. У звязку з чим для отримання свідоцтва про смерть запропоновано звернутися до суду (а.с.12). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнана тимчасово окупованою територією. Згідно положень ч.3 ст.9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»від 04.02.2016 року, який набрав чинності з 24.02.2016 року, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою: Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Заяви про встановлення факту смерті особи в певний приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно дост.17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як вбачається з наказу Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2014 року № 1801/5 «Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України» відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Севастополь тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частиною 6 розділу 5 встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦС на підставі лікарського свідоцтва про смерть, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Таким чином, заява про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 23.03.2015 року в АРК м.Севастополь на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, подана дружиною померлого до суду за межами такої території України. Факт смерті підтверджується вказаними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для держаної реєстрації смерті чоловіка та оформлення спадкових прав на спадщину, що відкрилась після його смерті. Тому вимоги заявниці про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved