Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - державний нотаріус Тернопільської районної нотаріальної контори Захарків Т.Б. про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 1/5 частину вказаного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона. Відтак, кожному з них належить по 1/5 частині спірного житлового будинку. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/5 частку житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належні їй 2/5 частки житлового будинку по [ADDRESS] . Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла її баба [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла їй все належне майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належну їй частку житлового будинку по [ADDRESS] . У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належні останнім частки спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 23 березня 2021 року, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Великогаївську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Тернопільської районної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що 02 вересня 1960 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №0022485529 від 29 березня 2019 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2019 року, виданим Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Батьком дитини у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] ». 18 лютого 1989 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 лютого 1989 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 18 лютого 1989 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09 березня 1999 року. Прізвище дружини після одруження - « [PERSON] ». Як вбачається з довідок за №244, за №245 від 30 березня 2021 року та за №403 від 01 квітня 2021 року, виданих Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по вул. Воз`єднання в с. Теофілівка Тернопільського району Тернопільської області відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року та на 15 квітня 1991 року членами двору були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук. Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №320 від 19 березня 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 15 березня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння за [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 частині спірного житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 серпня 2001 року, виданим Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №2. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі за законом на 1/5 частку спірного житлового будинку. Як вбачається з довідки за №328 від 11 квітня 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] - мати дружини, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внук. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач [PERSON] та її мати [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжували проживати у спірному житловому будинку, здійснювали за ним догляд. Як слідує з відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №771/01-16 від 31 березня 2021 року та інформаційної довідки із спадкового реєстру за №64174657 від 31 березня 2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] в нотконторі не заводилась. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належну померлому 1/5 частку спірного будинковолодіння по 1/10 частці кожна. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 січня 1997 року, виданим Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №3. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй право на земельну частку/пай у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Медобори» розміром 2,66 га [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі за законом на належну їй 1/5 частку спірного житлового будинку, належну їй як члену колгоспного двору та 1/10 частку вказаного будинковолодіння, успадковану після смерті [PERSON] (1/5 + 1/10 = 3/10). Як вбачається з довідки за №327 від 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: [PERSON] - мати, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внук та [PERSON] - зять. Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є позивач [PERSON] та [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжували проживати у спірному житловому будинку, здійснювали за ним догляд. 21 грудня 1997 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №520 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №520. [PERSON] частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належні померлій 3/10 частки спірного будинковолодіння по 3/20 частці кожна. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 грудня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції, актовий запис №38. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все її майно [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі за заповітом на належну їй 1/5 частку спірного житлового будинку, належну їй як члену колгоспного двору та 3/20 частки вказаного будинковолодіння, успадковану після смерті [PERSON] (1/5 + 3/20 = 7/20). Як вбачається з довідки за №386 від 21 грудня 2018 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук та [PERSON] - правнук. Спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, є позивач [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжила проживати у спірному житловому будинку. 06 лютого 2007 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №42/2007 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №42/2007. [PERSON] частково оформили спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належні померлій 7/20 частки спірного будинковолодіння. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 03 травня 2019 року за №1158/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцям. З технічного паспорта на житловий будинок за [ADDRESS] від 15 березня 2018 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа спірного житлового будинку становить 64,4 кв.м., житлова - 52,2 кв.м. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння згідно погосподарських книг числиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, кожному члену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 його частині. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/5 частку спірного житлового будинку. До спадкоємців за законом майна [PERSON] належать його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактично вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не встановлено, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували за законом по 1/10 частині спірного житлового будинку (1/5 / 2). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну їй 3/10 частини спірного житлового будинку (1/5 належну як члену колгоспного двору та 1/10 частин успадкованих після смерті [PERSON] ). До спадкоємців за законом майна [PERSON] належать її донька [PERSON] та матір [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину, так як вони фактично вступили в управління спадковим майном та проживали у будинку. Як встановлено в судовому засіданні, останні здійснювала заходи по утриманню спадкового майна, однак спадкових прав не оформили. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не встановлено, що стверджується матеріалами справи. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували за законом по 3/20 частини спірного житлового будинку (3/10 / 2). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі на 7/20 частини спірного житлового будинку (1/5 належну як члену колгоспного двору та 3/20 частин успадкованих після смерті [PERSON] ). Спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] є позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала за заповітом 7/20 частин спірного житлового будинку. Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved