Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом з уточненнями до територіальної громади в особі Пролетарської районної ради у місті Донецьку, в якому просить визнати за ним право власності на квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, а також визнати за ним право власності на грошові вклади в розмірі 527,10грн., 3792,80 грн., 4877,28 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року В обґрунтування позову зазначив наступне. [INFO] року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.04.2017 року, актовий запис №624. Після смерті якого відкрилась спадщина у виді квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт від 14.11.2006 року, у відповідності до якого, квартиру [ADDRESS] він заповів своєму сину [PERSON] Крім того, після смерті [PERSON] залишились грошові вклади. 01.08.2017 року позивач звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Того ж дня Бердянською державною нотаріальної конторою Запорізької області було відкрито спадкову справу №373/2017. Зі спливом шестимісячного строку після смерті батька позивач звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області за місцем свого мешкання із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування, однак йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість встановити коло спадкоємців, які постійно мешкали зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а також коло спадкоємців, які мають право на обов'язкову долю на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2018 року. Також позивач зазначив, що крім нього інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Враховуючи те, що він позбавлена можливості оформити право на спадщину, вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечували. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.12,13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Так, відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) « 19785 від 18 листопада 1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на прав спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори від 10.07.2006 року, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її чоловік [PERSON], спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із: ? частини [ADDRESS], яка складається із трьох кімнат, загальною площею - 65,4 кв.м., у тому разі жилою - 43,5 кв.м. розташованої в будинку [ADDRESS], (а.с.19) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10) Згідно з копією заповіту від 14.11.2006 року, посвідченого нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори, батько позивача [PERSON], [INFO] заповідав належну йому квартиру під [ADDRESS], [PERSON] (а.с.15) 01.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] складає квартири [ADDRESS], а також грошові вклади в розмірі 527,10грн., 3792,80 грн., 4877,28 грн. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно померлому [PERSON] на підставі приватної спільної часткової власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Так, відповідно до копій сберігальних бланків померлий [PERSON] мав грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] - в розмірі 4877,28 грн, на рахунку [NUMBER] - в розмірі 527,10 грн. та на рахунку [NUMBER] - в розмірі 3792,80 грн. (а.с. 21-22). Відповідно до п.23 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області від 16.01.2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 14 листопада 2006 року третьою Донецькою державною нотаріальною конторою за реєстром №3-2601, після смерті [INFO] року його батька [PERSON], [INFO], на квартиру [ADDRESS] (а.с.13-14), у зв'язку з відсутністю оригіналів свідоцтва про право власності померлого [PERSON] на спірну квартиру, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а також інформації щодо кола спадкоємців, які на момент смерті спадкодавця проживали з ним постійно. З огляду на це суд зазначає наступне. Так, статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Стаття 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки за свого життя [PERSON] склав заповіт, то в даному випадку спадкування здійснюється за заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). За приписами ч.ч. 1-2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. В ході судового розгляду встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, він звернувся до державного нотаріуса у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, у зв'язку відсутністю у зв'язку з відсутністю оригіналів свідоцтва про право власності померлого [PERSON] на спірну квартиру, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а також інформації щодо кола спадкоємців, які на момент смерті спадкодавця проживали з ним постійно. З інформації наданої Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 373/2017. До нотаріальної контори 01.08.2017 року надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Будь -які інші спадкоємці померлого до Бердянської державної нотаріальної конторою Запорізької області із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися (а.с 120). Так, відповідно до заповіту від 14.11.2006 року, посвідченого нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори, [PERSON], [INFO] заповідав належну йому квартиру під [ADDRESS], [PERSON] (а.с.15) Відповідно до копій сберігальних бланків померлий [PERSON] мав грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] - в розмірі 4877,28 грн, на рахунку [NUMBER] - в розмірі 527,10 грн. та на рахунку [NUMBER] - в розмірі 3792,80 грн. (а.с. 21-22). Як роз'яснено у п.3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved