Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 30.07.2020 року про стягнення з громадянина України [PERSON] за кредитним договором № 2255942 від 06.05.2019 року, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на загальну суму 13\~740,00 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати у розмірі 840 грн.80 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420 грн.40 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 05.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 30.07.2020 року № 15681 про стягнення з позивача за кредитним договором № 2255942 від 06.05.2019 року, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Відповідно до вищезазначеного виконавчого напису - стягнення заборгованості проводилось за період з 06.06.2019 року по 31.01.2020 року, загальна сума заборгованості становить 11\~940,00 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5\~940,00 грн. ; та за вчинення виконавчого напису 1\~800,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 13\~740,00 грн.. Позивач вважає, виконавчий напис вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема, нотаріусом неналежним чином перевірено надані документи для винесення виконавчого напису, не перевірено безспірність боргу, крім того, позивач вказав, що нотаріусом порушений строк видачі виконавчого напису, який може бути виданий в разі, коли з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у ви\-падках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Відповідачем ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти вимог позивача, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, вказав, що при здійсненні виконавчого напису, нотаріус керувався діючим законодавством, зокрема, ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказав, що для вчинення виконавчого напису відповідачем нотаріусу були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Тож, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказав, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти відзиву, вважаючи заперечення безпідставними та помилковими. При цьому зазначив, що відповідач робить хибний висновок про те, що заборгованість [PERSON] , за якою вчинений оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є безспірною, оскільки нотаріусу були надані необхідні документи. Крім того. позивач зазначає, що він жодного разу не отримував повідомлень на свою адресу щодо вимоги про сплату боргу. Твердження відповідача у відзові про нібито надсилання такої вимоги є припущенням. Відповідач не надав належних доказів щодо надсилання позивачу та отримання останнім такої вимоги. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.01.2021 року задоволена заява позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 15681 від 30.07.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Позивач в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином, від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», про місце дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, до суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу за відсутністю представника відповідача Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис суду не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Так, 06.05.2019 року між [PERSON] та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»\~ укладено\~договір №\~2255942\~про надання\~кредиту,\~ сума\~кредиту складає\~6\~000\~грн.,\~дата погашення\~кредиту відповідно\~до узгодженого\~строку повернення\~кредиту 05.06.2019;\~сума платежу\~за узгоджений\~строк повернення\~кретину 9\~060,00\~грн.,\~у тому\~числі:\~погашення основної\~суми кредиту\~-6\~000,00\~грн.;\~процент за\~користування кредитом\~в межах\~узгодженого строку\~повернення кредиту\~-3\~060,00\~грн.\~ (а.с. 24-29). На підставі заборгованості, яка виникла у [PERSON] перед ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», на підставі поданої заяви представником стягувача та доданим ним документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С. 30.07.2020 року вчинений виконавчий напис № 15681, згідно умов якого звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 2255942 від 06.05.2019 року, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться в період з 06.06.2019 року по 31.01.2020 року. Сума заборгованості складає 11\~940,00\~грн.\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту \~6\~000,00\~грн.;\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 5\~940,00\~грн.;\~та за\~вчинення виконавчого\~напису \~1\~800,00\~грн., які\~підлягають стягненню\~з боржника. Загальна сума, що підлягає стягненню 13\~740,00 грн.(а.с.23). На підставі виконавчого напису ПН ЖМНО Горай О.С.№ 15681 від 30.07.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу\~м.\~Києва \~Дорошкевич В.Л. постановлено постанову про відкриття провадження ВП № 62730223 від 05.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості за період з 06.06.2019 року по 31.01.2020 року. Сума заборгованості складає 11\~940,00\~грн.\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту \~6\~000,00\~грн.;\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 5\~940,00\~грн.;\~та за\~вчинення виконавчого\~напису \~1\~800,00\~грн. (а.с. 16). Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону) визначений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Кабінетом Міністрів України встановлюється Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. \~ \~ \~ \~Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. \~ \~ \~ \~Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 року, а тому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі. З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та у постанові від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Проте, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що\~виконавчий напис від 30.07.2020 року № 15681 вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з\~ [PERSON] \~на користь ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" заборгованості за кредитним договором № 2255942 від 06.05.2019 року загальною сумою 13 740,00 грн. Проте, кредитний договір\~№ 2255942\~від 06.05.2019\~року,\~який слугував\~підставою для\~вчинення виконавчого напису від 30.07.2020\~року №\~15681 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не був посвідчений нотаріально, що є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у якій визначено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім того, відповідачем та третьою особою не надано суду підтверджуючих даних, які б свідчили про факт, що виконавчий напис від 30.07.2020 року № 15681 вчинено приватним нотаріусом за наявності документу, що підтверджує направлення банком [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість [PERSON] перед банком є безспірною. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Основного Закону України. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, враховуючи викладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, сплачених позивачем при поданні позовної заяви, суд виходить з наступного. Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір у розмірі 840,00 за подання позовної заяви, що підтверджується квитанцією. Також,\~ позивачем\~при зверненні\~до суду\~з заявою про забезпечення позову сплачений судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 840,80грн. та судовий збір у сумі 420 грн.40 коп., а всього на загальну суму 1261 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved