Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №DNFMA@0000336239 від 02.04.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного договору [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки Ford, модель: Explorer, рік випуску: 1996, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: 1FMDU34X5TUB86884, реєстраційний номер: AE3724CP та зобовязується сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у розрахунках заборгованості за договором лізингу, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п. 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодаваць надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. У порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання належним чином не виконані. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (належне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. П. 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобовязання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Відповідач порушив свої зобовязання за договором фінансового лізингу внаслідок чого станом на 30.12.2015 року має заборгованість в сумі 23023,30 гривень, що складається: з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу у сумі 7164,71 гривень, заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу у сумі 3205,72 гривень, заборгованості з пені в сумі 12652,87 гривень. Представник позивача, що діє в силу довіреності №3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, у своїй письмовій заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, про що згоден на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур'єр» №125 (5745) від 07.06.2016 року, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов, про що суд вважає можливим застосувати наслідки ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Доведено, що 02.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки Ford, модель: Explorer, рік випуску: 1996, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: 1FMDU34X5TUB86884, реєстраційний номер: AE3724CP та зобовязується сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у розрахунках заборгованості за договором лізингу, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, ЗУ «Про фінансовий лізинг», тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні\~встановлений\~строк\~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] подав заяву, у якій зазначила свої анкетні відомості та погодилася з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами надання банківських послуг. Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором з якого слідує, що відповідач станом на 30.12.2015 року має заборгованість в сумі 23023,30 гривень, що складається: з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу у сумі 7164,71 гривень, заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу у сумі 3205,72 гривень, заборгованості з пені в сумі 12652,87 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 1378 гривень та витрати пов'язані з публікацією повідомлення про виклик відповідача до суду в газеті "Урядовий кур'єр" в сумі 630 гривень, що підтверджено відповідним рахунком про сплату суми. На підставі викладеного та

Outcome: approved