Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Звертаючись до суду позивачка заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме: - стягнути з відповідача на мою користь заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 2159 грн. 43 коп. (дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять гривень 43 коп.); - стягнути з відповідача на мою користь середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку на 09 листопада 2018 року в сумі 11665грн. 36 коп. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят п'ять грн. 36 коп.). В мотивуванні\~заявлених позовних\~вимог позивачка\~вказала,\~позивачка перебувала\~у трудових\~правовідносинах з\~ відповідачем з 2017 року. Наказом № 59-И від 07.09.2017 року позивачку було прийнято у штат Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» (надалі - Інститут) до бухгалтерії на посаду бухгалтера 2 категорії. 17.01.2018 року позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно із наказом №13-К від 15.01.2018р. В день звільнення відповідачем не здійснений розрахунок з позивачкою щодо заробітної плати. Сума заборгованості із виплати заробітної плати на день звільнення складає 2159 грн. 43 коп. Тому вона\~заявляє позовні\~вимоги про стягнення заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідач у виконання вимог статті 178 ЦПК України, відзиву суду не надав, у звязку з чим, розгляд заявлених вимог відбувається судом на підставі наданих доказів з боку позивача. Судом в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів встановлені наступні факти та обставини: Позивачка на підставі Наказу № 59-И від 07.09.2017 року перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем, на посаду бухгалтера 2 категорії. 17.01.2018 року на підставі Наказу №13-К від 15.01.2018р. позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Означені факти підтверджені копією трудової книжки. В день звільнення з позивачкою, з боку відповідача не здійснено розрахунку по виплати заробітної плати у сумі 2159 грн. 43 коп. що підтверджується довідкою відповідача № 62 від 01.10.2018 року. Таким чином, в межах забезпечення прав позивачки вимагає стягнення середнього заробітку посилаючись як на підставу Постанову КМУ №100 від 08.02.1995 року, виходячи із заробітної плати за два місяці роботи, що передують місяцю звільнення. В обґрунтування середнього заробітку позивачка зазначає: В довідці відповідача №62 від 01.10.2018 року вказано, що її заробітна плата за листопад 2017 року склала 1314 грн. 52 коп., а за грудень 2017 року - 1050 грн. 22 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати становить 11665 гри. 36 коп.. а саме: (1314 грн. 52 коп. + 1050 грн. 22 коп.) поділити на 60 календ. днів та помножити на 296 календ. днів затримки виплати. На день мого звернення до суду 09 листопада 2018 року відповідач повинен виплатити середній заробіток в сумі 11665 гри. 36 коп. за весь час затримки остаточного розрахунку . Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Вимогами статті\~12\~ч.3\~ЦПК України\~визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами статті 21 ч.1, 3 КЗпП України визначено: Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з п. 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. За змістом\~вимог ст.\~47\~КЗпП України\~визначено: Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум». Також згідно ст. 117 КЗпП України «в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору». Аналіз зазначених норм свідчить про те, що заробітна плата, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі\~невиконання такого\~обовязку з\~вини власника або уповноваженого ним органу наступає відповідальність відповідно до статті 117 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Таким чином вимоги позивачки підлягають повному задоволеню.

Outcome: approved