Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

І. Суть спору 11.05.2021 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 09.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований 09.06.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції за актовим записом № 27. За час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом про розірвання шлюбу є погіршення стосунків, відсутність спільних інтересів з відповідачем, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та бажання проживати разом. Між ними втрачено почуття розуміння, поваги та любові один до одного. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтресам. Зазначає, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання [PERSON] не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У заяві також зазначила, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик, розміщеним на сайті Судової влади України (а.с. 20). Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 28.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 24.06.2021 року. 24.06.2021 року у зв`язку із неявкою позивача розгляд справи було відкладено на 27.07.2021 року. У зв`язку із повторною неявкою [PERSON] , у відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 27.07.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІV. Обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 09.06.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції за актовим записом № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). За час шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , а.с. 6), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , а.с. 8). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, між подружжям часто виникли непорозуміння, відсутні почуття любові та взаємоповаги один до одного. Як подружжя сторони разом не проживають потягом останнього року, спільного господарства не ведуть, жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка переконана, що примирення, спільне проживання, поновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу не можливе. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд переконаний, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та збереження сім`ї і шлюбу є неможливим, оскільки останній між сторонами існує формально, тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції № 0.0.2114763596.1 від 07.05.2021 року позивачкою [PERSON] було сплачено 908,00 грн. судового збору. У зв`язку із повним задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved