Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

З серпня 2016 року по вересень 2017 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син [PERSON], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. На даний час [PERSON] не працює, так як здійснює доглад за новонародженим сином, а батько дитини добровільно не надає допомогу на утримання дитини та позивачки. При цьому, він працює на переробному комплексі ТОВ "Вінницька птахофабрика" в м. Ладижині, отримує заробітну плату та має змогу утримувати дитину. З урахуванням викладеного [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Та стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років, тобто [INFO] Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. На підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу ( в редакції станом на день розгляду даної справи) говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 2 ст. 84 цього ж кодексу, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved