Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про зняття арешту з майна. В позовній заяві зазначила, що [PERSON] є власником Ѕ частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 4,05 га., кадастровий № 3525581900:02:000:0441 в межах згідно з планом, яка розташована на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області з цільовим призначенням, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.03.2010 року державним нотаріусом Ульяновської районної нотаріальної контори (копія додається). Також іншим власником 1/2 частки вище вказаної земельної ділянки є рідна сестра позивачки - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.03.2010 року. Маючи намір на реєстрацію укладеного договору оренди належної [PERSON] та третій особі [PERSON] земельної ділянки при проведенні реєстрації договору оренди їм 20.01.2021 року стало відомо про накладення арешту на належну їм земельну ділянку, який було накладено відповідачем на підставі виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 473/4263/14-ц, виданого 07.10.2014року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь Асоціації «Центр» заборгованості в сумі 1068,72 грн. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем, в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника про що зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 11678448 від 25.03.2015року. 21.10.2015 року виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент прийняття рішення), у зв`язку з відсутністю в [PERSON] (боржника) майна на яке можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим чинність арештів майна [PERSON] не припинялась. Разом з цим, на майно [PERSON] накладено арешт (№ обтяження 12872812 від 15.08.2012) при виконання рішення у справі № 1407/2-1559/2011, виданого 28.12.2011 Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] , боргу на користь ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 154,93 грн. Виконавче провадження перебувало на виконані в відділі з 13.08.2012 по 29.10.2012 та завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент прийняття рішення) у зв`язку з відсутністю в боржника майна на яке можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим чинність арештів майна боржника не припинялась. При цьому, позивач звернувшись із заявою до відповідача про зняття арешту з майна отримала відповідь щодо зняття арешту з майна від 02.09.2020 року №20648/91-36/1 в якому повідомлено, що у зв`язку з знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням строків зберігання, вжити заходів з припинення зареєстрованих обтяжень не можливо. Оскільки її права порушуються, так як вона не має можливості належним чином оформити договір оренди земельної ділянки наявністю арешту на земельну ділянку, за відсутності підстав для арешту, тому вимушена звернутись до суду з цим позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з майна. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив, клопотань і заяв не направляв. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заперечень стосовно позову не має. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі забрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2010 року, зареєстрованого в реєстрі №437 успадкувала після смерті [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки [ADDRESS] , розташованої на території Даниловобалківської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області ( а.с.10). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції, винесеної 13.08.2012 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчудження ( а. с.12). Крім того, на адресу [PERSON] надійшла відповідь на її запит з Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з якого вбачається, що на виконанні в відділі з 15.10.2014 року по 25.03.2015 року перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 473/4263/14- ц, виданого 07.10.2014 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь Асоціації «Центр» заборгованості в сумі 1068,72 грн. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем, в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника про що зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 11678448 від 21.10.2015. 25.03.2015 виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент прийняття рішення) у зв`язку з відсутністю в боржника майна на яке можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим чинність арештів майна боржника не припинялась. Разом з цим, на майно боржника накладено арешт (№ обтяження 12872812 від 15.08.2012) при виконання рішення у справі № 1407/2-1559/2011, виданого 28.12.2011 Вознесенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] , боргу на користь ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 154,93 грн. Виконавче провадження перебувало на виконані в відділі з 13.08.2012 по 29.10.2012 та завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на момент прийняття рішення) у зв`язку з відсутністю в боржника майна на яке можливо звернути стягнення, у зв`язку з чим чинність арештів майна боржника не припинялась. На Вашу заяву повідомляю, що у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження, за закінченням строків зберігання, вжити заходів з припинення зареєстрованих обтяжень не можливо. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обтяження може бути припинено за рішенням суду. Враховуючи викладене пропоную Вам звернутись до суду відповідної юрисдикції з позовом про зняття арешту ( а.с.11). З довідки виданої Асоціацією «Центр» від 25.12.2020 року вбачається, що [PERSON] борг по рішенню суду та судовий збір погасила повністю ( ас.15). З довідки виданої ПАТ КБ Приватбанк на запит Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначається, що [PERSON] заборгованість перед банком в сумі 14278 грн. 77 коп. погасила ( а.с.13) Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач, яка прийняла спадщину, має намір оформити договір оренди земельної ділянки, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на земельну ділянку порушує право позивача у справі, на укладення договору оренди земельної ділянки.. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved