Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач в позовній заяві до суду просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13 вересня 1991 року секретарем виконавчого комітету Новобасанської сільської ради Несіною О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №225 з реєстраційним написом про реєстрацію будинку в Ніжинському МБТІ в реєстрі за № 26 від 03.10.1991 р. На даний час в будинку зареєстрований він, його дружина [PERSON] , їхні сини [PERSON] та [PERSON] , дочка [PERSON] та онук [PERSON] , а також зареєстрована, але не проживає колишня невістка (відповідач по справі), [PERSON] . Рішенням Бобровицького районного суду від 03.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , з серпня 2017 року та на даний час, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Добровільно знятися з реєстрації в будинку не бажає, її реєстрація в будинку обмежує його права та перешкоджає в оформленні субсидії. Позивач та його представник адвокат Зазимко Є.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася відповідно до ч.7\~ст.128 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання, судова повістка повернулася до суду не врученою, з відміткою про не проживання адресата. Згідно п.3 ч.8\~ст.128 ЦПК України, судова повістка відповідачу вважається врученою. Дій, визначених\~ст. 178 ЦПК України\~відповідачем не вчинено. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , які проживають по сусідству із будинком позивача та свідок [PERSON] , яка проживає разом з позивачем пояснили, що [PERSON] дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації та не приїздить до будинку з серпня 2017 року, не бере участі в його утриманні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 13.09.1991 року та посвідченого [PERSON] секретарем виконавчого комітету Новобасанської сільської ради народних депутатів Бобровицького району Чернігівської області (а.с.7). Відповідно до довідки Новобасанської сільської ради Бобровицького району №167 про склад сім`ї, від 21.02.2020, до складу сім`ї входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Актами обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS] від 15 січня 2019 року, 20 січня 2020 року, 20 лютого 2020 року, комісією в складі депутата Новобасанської сільської ради та двох мешканців-сусідів підтверджується, що [PERSON] , 1991 р.н., зареєстрована за цією адресою, але не проживає в даному будинку на даний час, не проживає з серпня 2017 року (а.с.18-20). Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого\~протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.\~317\~ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст.71,72\~ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Будинок за адресою: [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами\~ЦК України. За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки беззаперечними доказами був встановлений факт не проживання відповідачки за адресою [ADDRESS] з 2017 року без поважних причин. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Outcome: approved