Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.09.2019 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила: стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 04.07.2003 р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис № 1096). У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Згодом, як вказує позивач, фактичні сімейно-шлюбні відносини між ними було припинено, вони з відповідачем проживають окремо один від одного. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року, шлюб між ними було розірвано. Позивач посилається на те, що відповідач на даний час проживає в Японії, в Україні буває всього лише кілька разів на рік, з донькою спілкується вкрай рідко. До квітня 2019 р. вони разом з донькою проживали за адресою місця реєстрації дитини: [ADDRESS] . Однак, відповідач став ініціатором переїзду позивача та доньки з вищевказаної адреси. У період коли позивач з донькою були відсутні, відповідач змінив вхідні замки у квартирі та встановив сигналізацію. Внаслідок чого, як вказує позивач, вони змушені були проживати у матері позивача за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що всі витрати по утриманню дитини вона несе самостійно. При цьому, як вказує позивач, відповідач [PERSON] працює професором університету Кейо у Токіо (Японія) та отримує гідну заробітну плату. Аліменти відповідач нікому не платить, на його утриманні інші неповнолітні особи не перебувають, інших малолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Також відповідачу належать на праві власності дві земельні ділянки. Отже, відповідач є платоспроможним та має можливість фінансово утримувати свою дитину, сплачуючи аліменти у розмірі, визначеному позивачем, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між ними не досягнуто. Таким чином, враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.09.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 10.10.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.12.2019 р. до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що спільна донька сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві особистої приватної власності. Позивач [PERSON] проживає окремо. А тому, враховуючи зазначене, позивач не вправі вимагати стягнення з відповідача аліментів. Окрім цього, позивачем не надано жодних, допустимих, достатніх та достовірних доказів заявленого способу стягнення аліментів. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази, просила позов задовольнити та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача, [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до повноліття дитини. Представник позивача пояснила, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2019 р. Спільна дитина сторін - донька сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач на даний час працює та проживає в Японії. Спільна донька сторін знаходиться на утриманні позивача. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою місця проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на даний час тимчасово перебуває у відрядженні в Японії. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 04 липня 2003 р. зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї (актовий запис № 1096), що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 19.08.2004 р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2019 р., шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва 04 липня 2003 року, актовий запис № 1096, - розірвано. Звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, позивач посилається на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час працює та проживає в Японії, матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. При цьому, відповідач є платоспроможним та має можливість фінансово утримувати свою дитину, сплачуючи на її користь розмір аліментів, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Встановлено, що неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.01.2008 р. по теперішній час, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №6323091 від 28.08.2019 р. [PERSON] , [INFO] , навчається в 9-А класі гімназії біотехнологій №177 м. Києва, що підтверджується довідкою №117 від 08.08.2019 р. Відповідно до характеристики, виданої директором гімназії біотехнологій №177 м. Києва 28.08.2019 р. за №284, [PERSON] з 01.09.2017 р. навчається у гімназії біотехнологій №177. Дівчина навчалася в гімназії в початковій школі (1 та 2 клас). Батько й мати у цей період приходили до гімназії, цікавилися успіхами дівчини. У зв`язку із закордонним відрядженням батька, Дарія проживала разом з батьками і навчалася в Японії . Учениця, за час навчання в гімназії, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, має навчальні досягнення достатнього рівня, користується повагою серед викладачів та авторитетом товаришів. Згідно характеристики, мати, [PERSON] , приділяє велику увагу вихованню доньки. На даний час дівчина проживає у м. Києві з матір`ю у бабусі за адресою: [ADDRESS] . Раніше проживала за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Мати відвідує батьківські збори та є членом батьківського комітету класу. Батько, за час навчання дитини в сьомому та восьмому класах, на батьківські збори та до вчителів з приводу навчання доньки жодного разу не приходив. На даний час вихованням дитини не займається. Зі слів матері - знаходиться за кордоном. Заперечуючи проти позову, представник відповідача у поданому відзиві зазначила, що спільна донька сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві особистої приватної власності. Позивач [PERSON] проживає окремо. А тому, враховуючи зазначене, позивач не вправі вимагати стягнення з відповідача аліментів. Так, як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.01.2008 р. по теперішній час, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №2832364 від 18.03.2019 р. та №6323091 від 28.08.2019 р. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15.11.2002 р. по теперішній час, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №29416174 від 17.04.2018 р. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 14.03.1991 р. по теперішній час, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №1721866 від 21.08.2018 р. та №10255684 від 09.10.2019 р. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Проте, на даний час, відповідач знаходиться у відрядженні та тимчасово проживає у Японії. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що неповнолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , проживає у бабусі за адресою: [ADDRESS] . Проте, це пов`язано з відрядженням відповідача. При цьому, відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, залишаючи кошти дружині або бабусі. Будь-яких доказів на підтвердження майнового стану відповідача, представником до суду не надано. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, відповідачем та його представником також суду не надано. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1943 га, кадастровий номер 3220681401:01:003:0125, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н, с. Дибинці, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2016 р.; а також земельна ділянка площею 0.2462 га, кадастровий номер 3220681401:01:006:0059, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н, с. Дибинці, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2016 р., зо підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №180394712 від 10.09.2019 р. Як вбачається з заяви [PERSON] від 16.03.2019 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хіоніною Н.М., зареєстрованої в реєстрі за №110, у якій відповідач [PERSON] надає свою згоду на розірвання шлюбу з позивачем, відповідач зазначає, що після припинення проживання однією сім`єю (травень 2017 р.), їхня спільна дочка ( [PERSON] , [INFO] ) проживає з матір`ю ( [PERSON] ) та він не заперечує проти проживання дочки із матір`ю після розірвання шлюбу. При цьому, відповідач у даній заяві також вказує, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини ( [PERSON] , [INFO] ) в порядку, встановленому законодавством України, шляхом перерахування відповідних коштів на банківський рахунок [PERSON] . При цьому, представником позивача надано роздруківки про переказ грошових коштів в сумі 1059.00 грн. за період серпень-грудень 2019 р., призначення платежу: оплата аліментів. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] періодично надає матеріальну допомогу дружині на утримання неповнолітньої доньки шляхом грошових переказів на банківську картку позивача. Матеріалами справи підтверджується те, відповідач працює за кордоном, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої дитини сторін, враховуючи, що неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачем, що також було підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, позивач несе витрати по утриманню дитини, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, згідно ст. 180 СК України, і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та приймає до уваги обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню доньку на підставі описаних вище норм права. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.09.2019 р. та до повноліття дитини. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітньої доньки є важливою, та, останніми, як батьками неповнолітньої дитини, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання доньки. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved