Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Донбаскабель» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, зміну формулювання причин звільнення і дати звільнення, та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 05 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, але судом у резолютивній частині рішення не зазначено висновок суду по суті позовних вимог про стягнення з ПАТ «Донбаскабель» середнього заробітку за час затримки при розрахунку, та не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Позивачем [PERSON] було подано апеляційну скаргу на рішення судді Писанець Н.В. по даній справі від 17 лютого 2014 року. Ухвалою судді Апеляційного суду Донецької області Агєєва О.В. від 24 лютого 2014 року при розгляді скарги на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 05 лютого 2014 року за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Донбаскабель" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, зміну формулювання причин звільнення і дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, було вирішено повернути справу до Куйбишевського районного суду м. Донецька для ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. У зв'язку з наведеним суд приходить до висновку, що вказані обставини є підставою для прийняття судом додаткового рішення для вирішення зазначених питань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідач в порушення положень ст. 115 КЗпІІ, проводив виплату заробітної плати не в повному обсязі. При звільненні з Підприємства з ним не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться вдень звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого нам органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України при відсутності суперечки про їхній розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ «Донбаскабель», працюючи спочатку на посаді машиніста автокрану, потім водієм погрузчика. Наказом № 115к від 24.09.2013р. його було звільнено з 02.09.2013р. за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули (а.с. 14-17). Відповідно до «Порядку нарахування середньої заробітної плати», який затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи. До моменту розгляду справи у судовому засіданні, заборгованість перед позивачем по заробітній платі за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013р., а також за період з 01.08.2013р. по 02.09.2013р. становить - 3610,00 грн. - оскільки наявність заборгованості перед позивачем у вказаній сумі визнана представником відповідача у судовому засіданні та підтверджена письмовими доказами - довідкою від 14.01.2014р., є непогашеною та представник відповідача про можливі поважні причини її невиплати позивачеві суд не повідомив. Таким чином, суд вважає наявною вину підприємства у зв'язку з невиплатою [PERSON] заробітної плати за вищевказаний період. Відповідно до наданої довідки (а.с.70), середньоденна заробітна плата позивача складає 148,67 грн. (за період сплаченої заробітної плати у червні 2013р. та липні 2013р. - 2819,17 грн .+ 1194,88 грн. = 4014,05 грн./ 27 роб. дні = 148,67 грн.). Таким чином за 108 робочих днів (з моменту звільнення до моменту розгляду справи судом) затримки розрахунку підлягає стягненню з ПАТ «Донбаскабель» на користь [PERSON] - 16056,36 грн. (108 днів* 148,67 грн.). Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У даній справі, із п'яти позовних вимог [PERSON] - стягнення заборгованості по заробітній платі; стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки; стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку; зміна формулювання причин та дати звільнення; відшкодування моральної шкоди - задоволені дві вимоги. Зважаючи на розмір судового збору, встановлений Законом України «Про судовий збір» у даній категорії справ, та частину позовних вимог, що були задоволені, суд вважає необхідним стягнути на користь держави з ПАТ «Донбаскабель» - 97,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved