Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його бабусі залишилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори, де йому було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту утримання його померлою. У звязку з зазначеним позивач, який фактично прийняв спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Позивач, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання також не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 липня 1998 року померла бабуся позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №136755.(а.с.6) Після смерті [PERSON] залишилась земельна частка (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектари, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №005971, виданого 16 травня 1996 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 23 квітня 1996 року №237 з урахуванням розпорядження Чугуївської РДА №139 від 22.03.2000. (а.с.7). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 531 ЦК Української РСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги стала відповідач по справі. На момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області №624 від 02.12.2016 року.(а.с.8). Через те, що батьки позивача перебували у скрутному матеріальному становищі, з січня 1996 року бабуся дбала про позивача, доглядала за ним, забезпечувала харчами, ліками, одягом, тобто утримувала його повністю до самої її смерті. [PERSON] є онуком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-ВЛ №434259 (а.с.9), свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] серії І-ВЛ №463075 (а.с.10), свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №497573, з якого вбачається зміна дівочого прізвища матері позивача «Онищенко» на «Походенко» (а.с.11). Фактично з січня 1996 року по час смерті [PERSON] позивач знаходився на її утриманні та постійно проживав разом з нею. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме після смерті [PERSON] Позивач продовжив користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавиці, в тому числі особистими побутовими речами померлої та продовжив проживати в будинку, в якому він проживав разом з померлою. Крім того, оригінал сертифікату на земельну частку пай знаходиться у нього з дня смерті бабусі. Отже, [PERSON], є таким що прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], оскільки вступив у фактичне володіння спадковим майном. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном. Відповідач по справі з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, в управління або володіння спадковим майном не вступала. В подальшому при зверненні Позивача до Чугуївської державної нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину, йому було роз'яснено, про необхідність звернення до суду для встановлення факту утримання його померлою [PERSON] Відповідно до п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 Цивільного кодексу України (ЦК)) не менше одного року. Утриманці - це особи, які перебувають на повному утриманні іншої особи або одержують від неї допомогу, що є постійним і основним джерелом засобів їхнього існування. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved