Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому, уточнивши позовні вимоги, просить вселити [PERSON] в садовий будинок [ADDRESS], шляхом передачі ключів від замків у вхідних дверях, ключів від замків у дверях усіх приміщень та кімнат садового будинку [NUMBER], а також ключів від замків у дверях господарських будівель садового будинку [NUMBER]; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні садовим будинком [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником 1/2 ідеальної частки садового будинку [ADDRESS] згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року. Іншим співвласником спірного будинку є відповідач по справі - [PERSON], який чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні, володінні та розпорядженні належним їй майном. Відповідач створює умови, які перешкоджають [PERSON] реалізувати своє право власності на належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, він не впускає її до будинку, змінив замки у вхідних дверях. Через неправомірні дії відповідача, позивачка не має можливості користуватися своєю власністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2010 році було розірвано. За час шлюбу сторонами набуто садовий будинок що знаходиться в м. Тернополі у міській громадській організації садівників-любителів «Тернопільське». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року, в порядку поділу майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину дачного будинку [NUMBER], загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., що знаходиться в м. Тернополі у міській громадській організації садівників-любителів «Тернопільське». Дане рішення набрало законної сили. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Іншим власником 1/2 частини садового будинку [NUMBER], що знаходиться в міській громадській організації садівників любителів «Тернопільське» у м. Тернополі, є - [PERSON]. Як вбачається із інформації №5118 від 27.04.2015 року заступника начальника Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області - Гукалюка П.М., 16.04.2015 року [PERSON] приїхала разом із своєю сім'єю в [ADDRESS] для того, щоб її колишній чоловік [PERSON] добровільно надав належну їй частину будинку. Однак, [PERSON] та його теперішня дружина [PERSON] не впустили її на подвір'я та викликали працівників міліції. Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому зазначена норма закону передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом вселення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення підлягають до задоволення. Крім цього, суд вважає, слід зобов'язати відповідача передати [PERSON] ключі від замків у вхідних дверях, дверях приміщень та кімнат, а також господарських будівель садового будинку [NUMBER], що знаходиться в м. Тернополі у міській громадській організації садівників-любителів «Тернопільське». Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки останньою не представлено доказів про заподіяння їй діями відповідача моральних страждань. Тому, суд вважає, що в цій частині позову їй слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: approved