Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки, достатньої допомоги на її утримання не надає. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являся, звернулась до суду з заявою (вх. №3681 від 21.09.2021р.) про розгляд даної справи в її відсутність. Пославшись, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Дала згоду на проведення заочного розгляду справи та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , двічі будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому та фактичному місцю проживання відповідача, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень штрих-код № 5630100447829 (вручене адресату), № 5630100447810 (повернуто з довідкою поштового відділення» про відсутність адресату за вказаною адресою») на 21.10.2021р., штих-код № 5630100451923 (повернуто з довідкою поштового відділення» про відсутність адресату за вказаною адресою»), № 5630100451915 (вручене адресату) на 17.11.2021р., а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність чи його відкладення та відзив на позовну заяву, не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: ? шлюб між сторонами укладено 12 серпня 2016 року Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 40 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 12.08.2016 року); ? від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09.11.2016 року); ? позивач [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (довідка № 2639 від 17.06.2021 року, адресна довідка № 70 від 20.07.2021 року, видані Врадіївською селищною радою Миколаївської області). Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При прийнятті рішення, суд керується ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та ст. 181 цього кодексу, згідно якої, примусове стягнення аліментів за рішенням суду, можливе в разі ненадання стороною достатньої допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що приписами ч. 5 ст. 183 СК України, передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, суд з врахуванням цих обставин та те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки, матеріального становища дитини, позивача, відповідача, вважає позов підлягаючим задоволенню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, - судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved