Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 05.12.2016 р., в якому у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Сторони проживають окремо тривалий час, відтоді відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач проживає у будинку своїх батьків, власного не має, земельну ділянку не обробляє, не працює, оскільки веде догляд за малолітніми дітьми, державна допомога для дітей є мізерною та не забезпечує всіх необхідних потреб дітей.\~ Відповідач фізично здоровий, працездатний, має можливість працювати та отримувати дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу. Місце його роботи та розмір доходу позивачці не відомі. Позивачка в свою чергу перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки ніде не працює, не отримує доходу, а веде догляд за донькою до досягнення нею трирічного віку. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно та на її утримання у розмірі 1200 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності та відзиву не подав. Допитувався в порядку ст. 87 ЦПК України Сокирянським районним судом Чернівецької області. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, оскільки не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, неявки відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.12.2016 р., за період якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка проживає у будинку матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою. Крім дітей сторін, позивачка ще виховує доньку [PERSON] , 2012 р.н. від першого шлюбу. Матеріальний стан сім`ї незадовільний, оскільки вони проживають за рахунок пенсії та соціальної допомоги на дітей, яких не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним, оскільки всі кошти йдуть на оплату комунальних послуг, продуктів харчування. Батько дітей [PERSON] виїхав у Чернівецьку область, село Білоусівка, де проживає у батьків. Коштів на утримання дітей не надає /а.с. 15/. При народженні дитини позивачка отримала одноразову соціальну допомогу за дев`ять місяців у розмірі 15480 грн. та допомогу на дітей, які виховують у багатодітних сім`ях в період з січня по вересень 2020 р. у розмірі по 1700 грн. щомісячно /а.с. 5,6/. Відповідач зобов`язання по утриманню дітей належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що він не бере участі в їх забезпеченні, хоча є здоровим, працездатним, має можливість працевлаштуватися, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено з пояснень відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та дружини [PERSON] не має фінансової можливості, позовні вимоги не визнав. Позивачка [PERSON] ніде не працює, не отримує доходу, оскільки веде догляд за малолітніми дітьми, проживає з матір`ю. Сім`я отримує дохід у вигляді пенсії матері та соціальної допомоги на дітей. Позивачка перебуває у важкому матеріальному становищі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік»: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.\~\~ Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїм дітям, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для їх належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, має можливість працевлаштуватися, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сумі по 1500 /одній тисячі п`ятсот/ гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття та дружини у розмірі 800 /вісімсот/ гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved