Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що йому належить державна квартира [ADDRESS] , що підтверджується Ордером на житлове приміщення №016725 від 18.04.1996 року виданий на підставі рішення комітету Жданівської ради народних депутатів №7 від 08.04.1996 року. Зазначає, що згідно довідки виданої Голово. ОСББ «Містечко охорони-6» від 07.02.2020 року в зазначеній квартирі зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO] , колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , 1999 р.н. Однак [PERSON] та [PERSON] не проживають у вищезазначеній квартирі з 2001 року, що підтверджується свідченням сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно акту від 01.02.2020 року, що складений головою ОСББ «Містечко охорони-6» [PERSON] , при секретарі [PERSON]. [PERSON] та [PERSON]. не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, квартирою не цікавляться. Перешкод ані він, ані члени сім`ї відповідачам не чинили. Після розірвання шлюбу 18.05.2006 року [PERSON] поїхала з його сином за межі України, наразі їх місцезнаходження не відоме. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду даної справи суду не направляли. Також, відповідачі викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 05.05.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з Ордеру на житлове приміщення №016725 від 18.04.1996 року на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Жданівської ради народних депутатів від 08.04.1996 року. Крім того, відповідно копії довідки виданої 07.02.2020 року головою ОСББ «Містечко охорони-6», на підставі Ордеру № 016725 від 18.04.1996 року квартиронаймачем державної квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . У 2001 році сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] було припинено, а 18.05.2006 року шлюб між ними розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 18.05.2006 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №155. Згідно акту від 01.02.2020 року в [ADDRESS] , складеного головою ОСББ «Містечко охорони-6» [PERSON] , при секретарі [PERSON]., [PERSON] . та [PERSON] . не проживають в зазначеному будинку з 2001 року по теперішній час, про що свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як стверджується матеріалами справи відповідачі в зазначеній квартирі не проживають, будь-яких витрат по її утриманню не несуть, будь-яких зв`язків з позивачами не підтримує. Відповідно до акту фактичного проживання, відповідачі у квартирі позивача не проживають. Згідно статті 317ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. Оскільки відповідачі в зазначеній квартирі не проживають понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved