Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2002 року він отримав Державний акт на право приватної власності на земелю серії ІІ-ЧР № 39330 від 28.03.2002 року, за яким набув у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.46 га, яка розташована в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області. В період часу з березня 2002 року позивач на власний розсуд користувався вищевказаною земельною ділянкою. В грудні 2013 року позивачем було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю. На даний час позивач має намір укласти договір оренди належної йому земельної ділянки, але перешкодою цьому являється обставина відсутності правовстановлюючого документу на землю. Мотивуючи тим, що порушується його право як власника через неможливість виготовлення нового документу на земельну ділянку, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з"явився, в позовній заяву просив справу слухати в його відсутність та просив позов задоволити повністю. Відповідач - Васютинська сільська рада - позов визнала, не заперечують проти задоволення позову і просять розглянути справу в їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 28 березня 2002 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на земелю серії ІІ-ЧР № 39330 від 28.03.2002 року, за яким набув у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.46 га, яка розташована в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області. В період часу з березня 2002 року позивач на власний розсуд користувався вищевказаною земельною ділянкою. В грудні 2013 року позивачем було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю. На даний час позивач має намір укласти договір оренди належної їй земельної ділянки, але перешкодою цьому являється обставина відсутності правовстановлюючого документу на землю. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об»єктом права власності. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Суд вважає, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва.

Outcome: approved