Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінаси та Кредит» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовну заяву мотивує тим, що 11 липня 2014 року близько 11-30 год. до провідного касира відділення № 73 п. [PERSON] звернувся клієнт з проханням здійснити обмін банкнот номіналом 500 грн. на загальну суму 30000 грн. на купюри меншого номіналу. Касир обміняла передані їй банкноти і видала клієнту купюри номіналом 200 грн. Після цього клієнт повторно звернувся до неї з проханням здійснити обмін зазначеної суми з купюр по 200 грн. на купюри ще меншим номіналом. Зазначає, що [PERSON] у порушення вимог Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні не перерахувала повторно передану їй клієнтом суму та здійснила її обмін купюрами меншого номіналу. Після того, як клієнт відійшов, [PERSON] було виявлено нестачу готівкових коштів у касі на суму 11600 грн. Вказує, що 16 грудня 2013 року між AT «Банк «Фінанси та Кредит» та провідним касиром [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого (п.п. а, в п.1 Договору), вона бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей і зобов'язується обережно поводитись з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходів щодо запобігання спричинення шкоди, а також суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання. Актом ревізії цінностей, що знаходяться у сховищі (сейфі) відділення №73 AT «Банк «Фінанси та Кредит» від 11 липня 2014 року, у касі відділення №73 (м. Луцьк) у касира [PERSON] виявлено нестачу у національній валюті на суму 11600 грн, у зв'язку з чим 14 липня 2014 року за даним фактом призначено службове розслідування, відповідно до якого у результаті халатного виконання посадових обов'язків та порушення вимог чинного законодавства та договору про повну матеріальну відповідальність провідним касиром [PERSON] виникла недостача грошових коштів у касі відділення №73. Кошти не повернуті, тому зазначеним працівником завдано значних фінансових збитків банківській установі На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 11600 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, вказував, що матеріальна шкода банку завдана не з вини [PERSON], у зв'язку тим, що невстановлена особа - клієнт банку заволодів даними коштами шахрайським шляхом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно наказу № 126-к від 23 вересня 2013 року, [PERSON] було прийнято на роботу в AT «Банк «Фінанси та Кредит» у підрозділ «Філія «Північно-Західне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» (Відділення №26) на посаду «Старший касир» (а.с. 11). Згідно наказу № 11620-к від 04 листопада 2013 року на підставі рішення Спостережної ради Банку від 04 липня 2013 року «Про реорганізацію Філії «Західне регіональне Управління» AT «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] з 16 листопада 2013 року за її згодою та на підставі її особистої заяви переведено на посаду «Провідний касир» (підрозділ - Відділення №73 м. Луцьк) (а.с. 9) Судом встановлено, що 11 липня 2014 року близько 11-30 год. до провідного касира відділення № 73 п. [PERSON] звернувся клієнт з проханням здійснити обмін банкнот номіналом 500 грн. на загальну суму 30000 грн. на купюри меншого номіналу. Касир обміняла передані їй банкноти і видала клієнтну купюри номіналом 200 грн. Після цього клієнт повторно звернувся до неї з проханням здійснити обмін зазначеної суми з купюр по 200 грн. на купюри ще меншим номіналом. У свою чергу, [PERSON] не перерахувала повторно передану їй клієнтом суму та здійснила її обмін купюрами меншого номіналу. Після того, як клієнт відійшов, [PERSON] було виявлено нестачу готівкових коштів у касі на суму 11600 грн. Даний факт також стверджується пояснювальною запискою [PERSON] директору ЗРД ПАТ «Фінаси та Кредит» від 11 липня 2014 року. Крім того, даний факт не заперечувався в судовому засіданні відповідачем [PERSON] Відповідно до акту проведення службового розслідування від 14 липня 2014 року на виконання розпорядження директора Західного регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінаси та Кредит», встановлено, що у результаті халатного виконання посадових обов'язків та порушення вимог чинного законодавства та договору про повну матеріальну відповідальність провідним касиром [PERSON] виникла недостача грошових коштів у касі відділення №73. Кошти не повернуті, тому зазначеним працівником завдано значних фінансових збитків банківській установі (а.с. 6). Судом також встановлено, що згідно наказу голови правління AT «Банк Фінанси та Кредит» № 470-к від 23 липня 2014 року [PERSON] провідному касиру відділення № 73 (м. Луцьк) оголошено догану за грубе порушення під час обслуговування клієнта вимог Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ № 174 від 01 червня 2011 року та Інструкції з організації касової роботи в AT «Банк «Фінанси та Кредит», введеної в дію наказом № 15-о від 10 лютого 2012 року, що спричинило значну нестачу грошових коштів в операційній касі відділення. Відповідно до ч.1-3 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Частиною 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; Згідно ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п 6 Листа Вищого Спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 № 10-1389/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить працівник до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно із чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Як вбачається з Переліку посад та робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з котрими підприємство, установа, організація може укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм на зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення чи застосування у процесі виробництва, затвердженого Постановою державного комітету Ради міністрів СРСР з праці та соціальних питань № 447/24 від 28 грудня 1977 року, до таких належать посади старшого касира, касира а також інших працівників, що виконують обов'язки касирів (абз.2). 16 грудня 2013 року між AT «Банк «Фінанси та Кредит» та провідним касиром [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого (п.п. а, в п.1 Договору), вона бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей і зобов'язується обережно поводитись з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходів щодо запобігання спричинення шкоди, а також суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання (а.с. 13). Крім того, повна матеріальна відповідальність [PERSON] передбачена Посадовою інструкцією провідного касира AT «Банк «Фінанси та Кредит» (Відділення №73 м. Луцьк) [PERSON], а саме згідно п.8.1. - провідний касир несе персональну відповідальність згідно з чинним законодавством за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, які передбачені цією Інструкцією, - у межах, визначених чинним законодавством України про працю. Згідно ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до Акту ревізії цінностей, що знаходяться у сховищі (сейфі) відділення №73 AT «Банк «Фінанси та Кредит» від 11 липня 2014 року, в процесі проведення раптової ревізії операційної каси відділення №73 м. Луцьк у касира [PERSON] було виявлено нестачу у національній валюті на суму 11600 грн. (а.с. 15). Відповідно до п.п. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності та враховуючи, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх посадових обов'язків, що призвело до завдання матеріальної шкоди AT «Банк «Фінанси та Кредит», суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 11600 гривень майнової шкоди. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат в сумі 243,60 гривні підлягають до задоволення.

Outcome: approved