Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] неустойку (пеню) у сумі 64 315, 25 гривень (шістдесят чотири тисячі триста п`ятнадцять гривень 25 коп.) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 31.10.2005 №2-4315/2005, рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 14.03.2017 р. № 426/2272/17 про відновлення втраченого судового провадження з відповідача, [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно від подання позовної заяви, тобто з 04.10.2005 р. до повноліття дитини. Виконавчий лист № 2-4315/2005, виданий 31.10.2005 р. Краснодонським міськрайонним судом Луганської області, про стягнення з відповідача аліментів на позивача користь з 07.12.2005 р. знаходився на виконанні в Краснодонскому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей" від 12.05.2016 р., Краснодонський район Луганської області перейменовано у Сорокинський район Луганської області. З лютого 2018 року, після отримання дублікату виконавчого листа і відновлення втраченого виконавчого провадження, виконавчий лист №2-4315/2005, виданий 16.08.2017 р. Сватівським районним судом Луганської області, знаходиться на примусовому виконанні у Сорокинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. З червня 2014 року, коли позивач з дитиною змушені були покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту й оселитися в м. Києві, відповідач припинив сплачувати аліменти, внаслідок чого дитина не отримувала встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача. Згідно розрахунку державного виконавця Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ від 19.02.2009 р. вих. №462/165-77 заборгованість відповідача за аліментами за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. складає 64315 грн. 25 коп. Відповідальність за прострочення сплати аліментів, встановлена статтею 196 СК України, із змісту частини першої якої витікає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 25.04.2018 р. по справі № 572/1762/15-ц зроблений висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинен виконуватися щомісяця; що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення; що загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Ер=(А1х1 %xQ1)+ (А2х 1%хQ2)+……… (Апх 1 %хQп), де: Ер-загальна сума пені за несплату аліментів на момент подачі позову; АІ -нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення за перший місяць; А2-нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап -нарахована сум аліментів за останній місяць; Qп - кількість днів прострочення за останній місць). Враховуючи, що заборгованість відповідача за аліментами за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. у сумі 64 315,25 грн. виникла саме з його вини, відповідач повинен сплатити мені, як одержувачу аліментів, неустойку (пеню). Згідно розрахунку пені, зробленого позивачем відповідно до вищезазначеної формули, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. складає 368384,47грн. Разом з тим, враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України щодо обмеження розміру пені розміром заборгованості, на який нараховується пеня, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. у розмірі 64315,25 грн. Відповідачу достовірно відомо про судове рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини, про примусове виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів, про його обов`язок утримувати дитину. Проте відповідач навмисно ухиляється від своїх обов`язків, хоча є забезпеченою особою та має фінансову можливість сплачувати аліменти. Так, згідно постанови державного виконавця Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ від 13.04.2018 р. за відповідачем зареєстровані транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 210990-20, номерний знак [NUMBER] ; автомобіль АUDI Q7, номерний знак [NUMBER] . Окрім того наприкінці січня 2019 року відповідач перерахував на відповідний рахунок Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. одразу одним платежем у сумі 64315,25 грн., яку позивач отримала 06.02.2019 р., що підтверджується скриншотом з додатку банку від 05.02.2019 р. про безготівкове зарахування боргу, квитанцією відділення ПриватБанку про виплату готівки від 06.02.2019 р. Одночасно відповідач сплатив Сорокинському МР ВДВС ГТУЮ виконавчий збір у розмірі 6431,53 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 253,22 грн., що підтверджується постановою державного виконавця Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ від 04.02.2019 р. про припинення розшуку майна боржника, інформацією про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 травня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки до суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2006 (а.с.11). Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 31.10.2005 №2-4315/2005, на підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 14.03.2017 р. № 426/2272/17 про відновлення втраченого судового провадження з відповідача [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно від подання позовної заяви, тобто з 04.10.2005 р. до повноліття дитини. (а.с.16) Виконавчий лист № 2-4315/2005, виданий 31.10.2005 р. Краснодонським міськрайонним судом Луганської області, про стягнення з відповідача аліментів на позивача користь з 07.12.2005 р. знаходився на виконанні в Краснодонскому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. З лютого 2018 року, після отримання дублікату виконавчого листа, виконавчий лист №2-4315/2005, виданий 16.08.2017 р. Сватівським районним судом Луганської області, знаходиться на примусовому виконанні у Сорокинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. (а.с.6, 19-21) Згідно розрахунку державного виконавця Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ від 19.02.2009 р. вих. №462/165-77 заборгованість відповідача за аліментами за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. складає 64315 грн. 25 коп. (а.с.22-23) За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Ер=(А1х1 %xQ1)+……… (А2х 1%хQ2)+ (Апх 1 %хQп), де: Ер-загальна сума пені за несплату аліментів на момент подачі позову; А1 -нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення за перший місяць; А2-нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап - нарахована сум аліментів за останній місяць; Qп - кількість днів прострочення за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Судом встановлено, що відповідач не виконував свого обов`язку щодо утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року, та станом на 01 січня 2019 року складає 64 315 гривень 25 коп., жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини відповідач суду не надав, як і не надав докази того, що розрахунок позивача не відповідає дійсній сумі заборгованості. Окрім того наприкінці січня 2019 року відповідач перерахував на відповідний рахунок Сорокинського МР ВДВС ГТУЮ заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. одразу одним платежем у сумі 64315,25 грн., яку позивач отримала 06.02.2019 р., що підтверджується скриншотом з додатку банку від 05.02.2019 р. про безготівкове зарахування боргу, квитанцією відділення ПриватБанку про виплату готівки від 06.02.2019 р. (а.с. 33, 34) Тим самим, відповідачу було достовірно відомо про судове рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про примусове виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів, про його обов`язок утримувати дитину. Також, судом досліджено наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та встановлено, що він здійснений з дотриманням вимог ст.196 СК України та відповідно до правової позиції Верховного Суду. Таким чином, враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України щодо обмеження розміру пені розміром заборгованості, на який нараховується пеня, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2018 р. у розмірі 64315,25 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 768,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved