Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0604 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2637 га та право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходяться за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Горького, буд. 22, що належать боржнику [PERSON] на праві приватної власності, в рахунок боргу, відповідно до договору позики від 23 травня 2016 року, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] Вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем [PERSON] укладено 23 травня 2016 року договір позики на суму 70 000 грн., які відповідач [PERSON] за умовами договору повинна повернути до 23.05.2017. Відповідач умови договору не виконала, позичену суму грошей не повернула. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.24). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, але подали до суду кожен окремо заяви, у яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги позивача [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 22-23). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачами обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачами позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 23 травня 2016 року уклади договір позики (а.с. 4), відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] передає у власність позичальникові [PERSON] гроші в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей до 23 травня 2017 року, повернення боргу повинно бути здійснено у смт. Недригайлів за адресою позичальника, у грошовій формі, у гривнях, не пізніше терміну, що встановлений п. 1 цього договору, позика може бути повернута достроково; проценти за позикою по цьому договору не нараховуються. Так, відповідно до п. 6 умов договору позики, укладеного між сторонами, позивач (позикодавець) та відповідач (позичальник) погодили, що у разі неповернення боргу до 23 травня 2017 року до [PERSON] переходить право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Горького, буд. 22, та право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0604 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2637 га, які знаходиться за адресою: Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Горького, 22, що належать позичальнику на праві приватної власності. Відповідно до копії технічно паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №22, по вул. Горького, смт Недригайлів, виготовленого на замовлення [PERSON] 17 листопада 2017 року, за даною адресою знаходяться: житловий будинок А-1, літня кухня Б, сарай-прибудова Б, сарай В, погріб ПГ, огорожа №1-№2, колодязь К (а.с.17-21). З довідки характеристики обєкта нерухомого майна (а.с.16), встановлено, що за адресою: смт Недригайлів, вул. Горького, буд. 22 згідно з даними технічної інвентаризації проведеної 14 листопада 2017 року розташовані вищезазначені споруди загальною вартістю 280811 грн., загальна площа будинку 77,0 кв. метрів, житлова площа 41,2 кв. метрів. З листа відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі від 10.11.2017 за №752/108-17, наданого на запит суду, вбачається, що станом на 09.11.2017 у Державному земельному кадастрі зареєстровані земельні ділянки, які розташовані за адресою смт Недригайлів, вул. Горького, 22, для ведення особистого селянського господарства площею 0,2637 га - форма власності комунальна, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0604 га - форма власності комунальна. Державні акти на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою смт Недригайлів, вул. Горького, 22 не видавалися. З витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданих відділом Держгеокадастру у Недригайлівському районі (а.с. 13), вбачається, що земельна ділянка площею 0,0604 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,2637 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: смт Недригайлів, вул. Горького, 22, Недригайлівського району Сумської області, станом на 2017 рік мають нормативно грошову оцінку відповідно 83432,43 грн. та 8431,08 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] умови договору позики, укладеного з позивачем, не виконала, позичені гроші в обумовлений термін не повернула, зобовязання належним чином не виконала. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи встановлено та повністю підтверджено факт укладення договору позики між сторонами, умови якого щодо повернення суми позики відповідач не виконала, та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельні ділянки в рахунок погашення її заборгованості за договором позики, що є однією з умов договору позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельні ділянки. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, судові витрати слід стягнути з позивача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved