Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Заявник звернулася з даним позовом, в якому вказала, що її батьками є: мама [PERSON] та [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом записів актів громадянського стану м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (актовий запис № 329). В свідоцтві про народження зазначено прізвище заявниці як [PERSON], [INFO]. В подальшому мати заявниці - [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], та 14.01.1981 року одружилась зі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого міським ЗАЦС (актовий запис № 24). Після одруження мати взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», яке вона в подальшому не змінювала. Між заявницею та вітчимом (чоловіком матері) [PERSON] були дуже добрі стосунки і він відносився до неї як до своєї доньки, а вона до нього, як до свого батька. 09.07.1982 року заявник одружилась з [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та відповідним актовим записом за № 204, складеного відділом ДРАЦС Орджонікідзевського МУЮ у Дніпропетровській області та перейшла на прізвище чоловіка ([PERSON]). 01.12.1994 року мати заявниці [PERSON] та вітчим [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Їм було видане відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе свідоцтво про право власності на житло. Згідно цього Свідоцтва мати та вітчим стали власниками квартири в рівних частинах. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстровано у відповідному державному реєстру на той час КП «НМБТІ» 12 грудня 1994 року за № 5664. [PERSON] 04.11.1998 року при житті склав нотаріальний заповіт, який був засвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П. В заповіті [PERSON] зазначив, що на випадок його смерті він заповідає [PERSON] належну йому на підставі особистої власності частину квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру належала [PERSON]. [INFO] чоловік заявниці - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть та відповідним актовим записом № 2032 складеним ВРАГС виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 22.12.1997 року. 17.08.2013 року заявниця одружилась з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та відповідним актовим записом № 568, складеним Жовтневим ВДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ. Після шлюбу заявниця отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». Мати заявниці стала хворіти і вона за нею на протязі декілька років здійснювала догляд. З великим запізненням заявниця взнала, що [INFO] вітчим [PERSON] помер в м. Покров Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть та відповідним актовим записом № 210, складеним Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11.04.2016 року. Після смерті вітчима в м. Покров відкрилась спадщина на його 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Мати заявниці на той час являлась інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим спадщина, яка залишились після смерті її чоловіка її не цікавила. Заявниця у зв'язку з проживанням в м. Дніпро, а також її мати, за якою заявниця здійснювала догляд, похованням [PERSON] не займались. 25.10.2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса Бойко Л.П., з заявою про наміри прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Приватним нотаріусом Бойко Л.П. була зареєстрована спадкова справа: номер у Спадковому реєстрі 61439482, номер у нотаріуса; 198/2017, що підтверджується відповідним Витягом № 49597709 від 25.10.2017. Однак нотаріус своєю постановою від 26.10.2017 року відмовила заявниці у вчинені нотаріальних дій, так як остання пропустила строк для прийняття спадщини. 21.02.2018 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по справі № 184/168/18, провадження 2/184/185/18 був визнаний пропущений [PERSON] строк для прийняття спадщини з поважної причини та визнаний додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] на належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS]. Після набрання чинності рішення суду було своєчасно надано нотаріусу для приєднання до спадкової справи, однак вияснилось, що [PERSON] на день смерті не мав взагалі реєстрації місця проживання, так як до смерті знявся з реєстрації в квартирі [ADDRESS], а тому документально не підтверджено місце відкриття спадщини, а саме м. Покров Дніпропетровської області. З цих підстав не може нотаріус видати заявниці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом. Крім цього, як з'ясувалось в теперішній час, нотаріус про цю обставину зазначала в своїй постанові від 26.10.2017 року. Так як в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій було конкретно зазначена підстава відмови лише пропущення строку для прийняття спадщини, а підстава встановлення місця відкриття спадщини зазначена не була, а тому заявниця це питання раніше перед судом не ставила. У [PERSON], крім частки права власності в квартирі [ADDRESS], більше не має ніякої нерухомості, а тому це є основна нерухомість. З врахуванням того, що до смерті [PERSON], основним відомим місце проживання та реєстрації для нього була квартира [ADDRESS], частина якої належала йому на праві власності, а також і те, що він помер в м. Покров Дніпропетровської області то м. Покров Дніпропетровської області і є відповідно до ч. 2 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини. При зверненні заявниці до Орджонікідзевського міського суду з позовом про визнання пропущеного строку подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, відповідачем по справі була її мати, як спадкоємець першої черги, однак вона померла в м. Покров і заявниця, як єдиний спадкоємець першої черги, займається оформленням також і її спадщини. Тому, враховуючи вищезазначене, просить постановити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме що місцем відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] є місцезнаходження його нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], яка є останнім відомим його місцем реєстрації та проживання на день смерті. Заявниця в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві вказала, що у зв'язку з тим, що вона хворіє та є інвалідом 3 групи (в матеріалах справи наявна довідка МСЕК - а.с.9), тому не має можливості постійно прибувати до суду, просила допустити до участі в справі її представника - адвоката Петечка В.М., з яким укладена відповідна угода, та провести розгляд справи без її участі. Представник заявниці - адвокат Петечко В.М. в судовому засіданні вимоги заявниці підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення вимог заявниці покладається на розсуд суду. Заслухавши представника заявниці, дослідивши представлені докази, перевіривши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання заявниці та заінтересованої особи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом записів актів громадянського стану м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (актовий запис № 329), батьками заявниці є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Мати заявниці - [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], та 14.01.1981 року одружилась зі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого міським ЗАЦС (актовий запис № 24), після одруження мати взяла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.14). 09.07.1982 року заявник одружилась з [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та відповідним актовим записом за № 204, складеного відділом ДРАЦС Орджонікідзевського МУЮ у Дніпропетровській області та перейшла на прізвище чоловіка ([PERSON]) - а.с.10. Відповідно до свідоцтва про його смерть складеним ВРАГС виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 22.12.1997 року, актовий запис № 2032, [INFO] чоловік заявниці - [PERSON], помер. 17.08.2013 року заявниця одружилась з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та відповідним актовим записом № 568, складеним Жовтневим ВДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ. Після шлюбу заявниця отримала прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.13). Відповідно до свідоцтво про право власності на житло, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе 01.12.1994 року, [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] та стали власниками квартири в рівних частинах. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстровано у відповідному державному реєстрі КП «НМБТІ» 12 грудня 1994 року за № 5664 (а.с.16-18). Згідно заповіту, складеного [PERSON] 04.11.1998 року при житті, засвідченим приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П. на випадок його смерті він заповідає [PERSON] належну йому на підставі особистої власності частину квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру належала [PERSON] (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер в м. Покров Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть та відповідним актовим записом № 210, складеним Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11.04.2016 року (а.с.19). Приватним нотаріусом Бойко Л.П. була зареєстрована спадкова справа: номер у Спадковому реєстрі 61439482, номер у нотаріуса; 198/2017, що підтверджується відповідним Витягом № 49597709 від 25.10.2017 (а.с.20). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Бойко Л.П. від 26.10.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на Ѕ частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки не можливо визначити останнє місце проживання померлого, спадкоємцем пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.21-22). Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по справі № 184/168/18, провадження 2/184/185/18 від 02.2018 року визнаний пропущений [PERSON] строк для прийняття спадщини з поважної причини та визначений додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], на належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO], актовий запис №22 (а.с.27). Згідно довідки виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.10.1994 року по 18.02.2016 року (знятий з реєстрації місця проживання згідно рішення Орджонікідзевського міського суду, яким був позбавлений права користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою) - а.с.28. Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої ст. 293 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами частини 1,2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до абз.3 п. З роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до пп. 1.13 п. 1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до пп. 1.14 п. 1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п. 2.1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 р., у випадках, коли місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК ( 435-15 ). Якщо місце проживання спадкодавця встановити неможливо, нотаріус на підтвердження цієї обставини витребовує довідку з місця попередньої реєстрації про зняття спадкодавця з реєстрації у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту та довідку відповідного органу реєстрації цього населеного пункту про те, що спадкодавець не зареєстрований, і вирішує питання про можливість визначення місця відкриття спадщини за місцем знаходження нерухомого майна або основної його частини. У [PERSON], крім частки права власності в квартирі [ADDRESS], більше не має ніякої нерухомості, а тому це є основна нерухомість. З врахуванням того, до смерті [PERSON], основним відомим місце проживання та реєстрації для нього була квартира [ADDRESS], частина якої належала йому на праві власності, а також і те, що він помер в м. Покров Дніпропетровської області то м. Покров Дніпропетровської області і є відповідно до ч. 2 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини. На підставі ст.ст. 1216 - 1218, 1221, 1296 ЦК України, Постанови Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31березня 1995року,

Outcome: approved