Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] У зазначеному будинку у 2013 році був зареєстрований племінник чоловіка позивача - [PERSON], [INFO], на час його навчання, однак в зазначеному будинку відповідач ніколи не проживав, його особистих речей в будинку немає. До теперішнього часу [PERSON] добровільно не знявся з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку, місцезнаходження останнього невідоме. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №146619813 від 23 листопада 2018 року та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 26 березня 1985 року Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради народних депутатів та зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації та записаного 28 березня 1985 року в реєстрову книгу №1 за реєстровим №232, [PERSON] на праві власності належить 26/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області №857 від 07 червня 2016 року, в будинку [ADDRESS] зареєстрований в тому числі відповідач по справі - [PERSON]. Як вбачається зі змісту акту, складеного депутатом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 12 червня 2018 року в будинку [ADDRESS] відповідач не проживає з 18 червня 2013 року. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved