Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,296 га в межах Томилівської сільської ради Білоцерківського району, у встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено нотаріусом, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка в написанні прізвища матері, а саме: замість її прізвища за паспортом «[PERSON]» у державному акті зазначено «[PERSON]». Заявник просила суд встановити факт належності її матері [PERSON], померлій [INFO], державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 150459, реєстраційний № 010402901750, виданого 24.09.2004 року на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 02.09.2004 року № 311, на земельну ділянку площею 2,296 га на території Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON]. В суді представник заявниці підтримала заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслано листа щодо розгляду справи без участі представника Томилівської сільської ради Білоцерківського району, в якому вказано на те, що сільська рада не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення представника заявниці, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] - мати заявниці по справі [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження [PERSON] та про її шлюб з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] в Білоцерківській районній державній нотаріальній конторі зареєстровано 02.09.2014 року спадкову справу № 286/2014, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті -[INFO], з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав, що слідує з довідки Томилівської сільської ради від 03.06.2014 року № 452. А згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2014 року по справі № 357/10666/14-ц 2/357/ 3407/14 для [PERSON], як спадкоємиці першої черги за законом після смерті [PERSON], визначено додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], що вбачається з копії цього рішення, яке набрало законної сили 19.08.2014 року. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вказано вище, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняла спадщину у визначений судом додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що до складу спадщини входить земельна ділянка площею 2, 296 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Томилівської сільської ради Білоцерківського району, але державний акт на право власності на цю земельну ділянку оформлено помилково на ім'я [PERSON], що вбачається з копії цього державного акта в матеріалах справи. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Той факт, що вказаний вище державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить матері заявниці [PERSON], стверджується наступними доказами, а саме: довідками Томилівської сільської ради, де вказано адресу місця проживання [PERSON], яка співпадає з адресою, зазначеною в державному акті; копією свідоцтва про народження заявниці. Крім того, заявниця позбавлена можливості із-за помилки, допущеної в державному акті при написанні прізвища її матері, оформити в даний час спадщину на зазначену вище земельну ділянку, котра була передана у приватну власність її матері у встановленому законом порядку. Так, доволі часто власники земельних ділянок та їх спадкоємці стикаються з проблемами, пов'язаними із виявленням помилок у виданих державних актах на право власності на земельну ділянку. Згідно приписів діючого законодавства, помилки у землевпорядних документах поділяють на дві групи: технічні; орфографічні. Технічні помилки - це, зокрема, неправильно зазначена конфігурація земельної ділянки або вказані невідповідні суміжні землевласники, в той час як орфографічними помилками є неправильне написання прізвища, ім'я або по-батькові власника. Процедура виправлення помилок чітко визначена у Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом від 22.06.2009 р. № 325 Державного комітету України із земельних ресурсів. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. При видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим. Але в даному випадку землевласник /землекористувач/ не може звернутися за виправленням орфографічної помилки у вказаному вище порядку, оскільки помилка виявлена при оформленні спадщини, а спадкоємець такого права не має. А тому суд вважає за можливе встановити факт належності матері заявниці [PERSON], померлій [INFO], державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 150459, реєстраційний № 010402901750, виданого 24.09.2004 року на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 02.09.2004 року № 311, на земельну ділянку площею 2,296 га на території Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON].

Outcome: approved