Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2010 року, останній отримав кредит у розмірі 1500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим станом на 31.10.2016 року має заборгованість 24 835,76 гривень, яка складається з наступного: 1454,91 гривень - заборгованість за кредитом; 18422,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1158,85 гривень штраф (процентна складова). У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 835,76 гривень та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Судом встановлені такі факти та відповідні їх правовідносини. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.04.2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 1500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак відповідач умови договору не виконав належним чином, в результаті чого станом на 31.10.2016 року має заборгованість 24 835,76 гривень, яка складається з наступного: 1454,91 гривень - заборгованість за кредитом; 18422,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1158,85 гривень штраф (процентна складова). Згідно кредитного договору № б/н від 20.04.2010 року передбачено, що у разі порушення Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує пеню а також штраф. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. Зі змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разі зі спливом терміну дії картки. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 20.04.2010 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, у свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє на момент звернення позивача з позовом до суду, а тому позов є обґрунтованим. Позивач при подачі позову до суду сплатив судові витрати у розмірі 1378,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за кредитним договором № б/н від 20.04.2010 року у загальній сумі 24835 гривень 76 копійок та 1378 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved