Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, 23.07.1999 року [PERSON] та [PERSON] одружились. У шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між подружжям не склалися і на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2013 року шлюб між ними розірвано. Діти залишились проживати разом з батьком -[PERSON], який створив дітям належні умови для навчання та відпочинку, забезпечив належним доглядом та піклуванням. Вказує на те, що з моменту окремого проживання відповідач [PERSON] самоусунулась від виховання та матеріального утримання своїх дітей. На сьогоднішній день у відповідача народилась ще одна дитина, [PERSON], [INFO], відносно якої вона є матір'ю-одиначкою. Зазначає, що народження доньки не змінило поведінку матері. При патронажі дитини медичними працівниками та працівниками служби у справах дітей було неодноразово виявлено, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі брудно, дитина не доглянута, призначення лікарів не виконуються. Вважає, що внаслідок такого способу життя відповідач не забезпечує дитині належного догляду та піклування та створює загрозливу ситуацію для її життя та здоров'я. А тому, 26.06.2017 року малолітня [PERSON] була відібрана від матері на підставі рішення ВК ЛМР від 21.06.2017 року № 368-1 «Про відібрання малолітньої [PERSON].». На підставі наведеного, просить суд, позбавити [PERSON] батьківський прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], передати малолітню [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого її влаштування, стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, з усіх видів заробітку на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на рахунок дитини в Державному ощадному банку ТВБВ № 10002/03 (№ рахунку [NUMBER]). До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з'явилася, хоча був повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.15, 18-20). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дітей. Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 147 від 31.05.2017 року, випливає, [PERSON] та [PERSON] одружились у 1999 році. В шлюбі у них народилось троє дітей. Шлюбно-сімейні стосунки між ними не склалися і 17.09.2013 року вони розлучились. Діти залишились проживати з батьком, який створив їм належні умови для навчання та відпочинку. 25.04.2017 року батько малолітніх дітей звернувся у ЦНАП із заявою про надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до інформації з Луцької НВК «ЗОШ-інтернат-правознавчий ліцей з посиленою фізичною підготовкою», вихованням дітей займається батько - [PERSON], який відвідує навчальний заклад, цікавиться успіхами і потребами дітей, оплачує всі фінансові витрати, пов'язані з перебуванням дітей у навчальному закладі. За час навчання дітей адміністрація навчального закладу жодного разу не бачила матір малолітніх дітей, не надавала матеріальну допомогу на їх утримання. Під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що діти проживають разом з батьком та бабусею у трьох кімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями та забезпечені усім необхідним: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни. З висновку також вбачається, що [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON], відносно якої є одинокою матір'ю. Народження дочки не змінило поведінку відповідачки. Відповідно до інформації з КЗ «Луцька міська дитяча поліклініка», [PERSON] з 04.11.2016 до 17.11.2016 року проходила лікування у ВОДТМО з приводу фетального алкогольного синдрому, токсикологічної енцефалопатії ІІ ступеня, недоношеності 35 тижнів, відкритого овального вікна. При патронажі дитини медичними працівниками та працівниками служби було неодноразово виявлено, що мати зловживає спиртними напоями, в квартирі брудно, дитина не доглянута, призначення лікарів не виконуються (а.с. 7). Крім того, 25.05.2017 року у службі у справах дітей відповідач [PERSON] написала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12-13). У поясненнях відібраних працівниками Луцького ГУНП у Волинській області [PERSON] підтвердила, що діти проживають з батьком, зазначила, що вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав та повідомила, що на її думку, вона здійснює належний виховний вплив на дітей (а.с. 24). Таким чином, служба у справах дітей, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] через аморальний спосіб життя, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров»я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого на для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 11.08.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, нарахунок малолітньої [PERSON] в Державному ощадному банку Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved