Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження нерухомим майном, шляхом зняття обтяження, посилаючись на те, що у його власності перебувають житловий будинок та дві земельні ділянки площею 0.25 га та 0.2088 га, що розташовані у [ADDRESS] , які він отримав у спадщину. Однак на даний час не може повноцінно розпоряджатися зазначеним майном, оскільки 28.11.2014 року у відповідності із постановою Макарівського РВ ДВС №ВП 39158016 від 13.12.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис №7872330 про обтяження арешт всього нерухомого майна [PERSON] Макарівським РВ ДВС було відкрите виконавче провадження №ВП 39158016 за вимогою управління пенсійного фонду у Макарівському районі «Ф-493 від 23.05.2013 року щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 4572.42 гривень на погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску із підприємців. На адресу [PERSON] була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження із вимогою, зокрема сплатити вказану грошову суму, однак повної суми у [PERSON] на той час не було, тому виплата вказаного зобов`язання була проведена 02.11.2020 року. У грудні 2020 року позивач звернувся до Макарівського РВ ДВС з метою врегулювання ситуації та закриття виконавчого провадження у зв`язку із сплатою всієї суми стягнення. При розгляді його заяви було встановлено, що виконавче провадження №ВП 39158016, в рамках якого був внесений запис про обтяження, завершене у зв`язку із сплатою відповідної суми недоїмки та всіх інших платежів виконавчого збору. При цьому державний виконавець роз`яснив, що не має правових підстав для припинення обтяження за постановою виконавця і рекомендував звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач не може в повній мірі здійснювати право розпорядження майном, так як Макарівський РВ ДВС не має можливості та підстав для зняття заборони та арешту нерухомого майна. Позивач [PERSON] просить: усунути перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом скасування обтяження нерухомого майна, що перебуває у його, [PERSON] власності (і.н. [NUMBER] ), а саме: скасувати арешт нерухомого майна, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) за №7872330 від 28.11.2014 року на підставі постанови Макарівського РВ ДВС №ВП 39158016. Представник позивача [PERSON] адвокат Живага О.В. надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Макарівського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області В. Поліщук до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вказавши, що позов не заперечує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №242756002 від 02.02.2021 року, [PERSON] є власником житлового будинку загальна площа 81.3 кв м, житлова площа 46.7 кв м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0.2088 га, кадастровий номер 3222788602:02:004:0008; земельної ділянки площею 0.25 га, кадастровий номер 3222788602:02:004:0007. Також, 28.11.2014 року було внесено запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна [PERSON] . Підставою для державної реєстрації вказано: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №39158016, виданий 13.12.2013 року (а.с. 7-10). \~ \~ \~ \~Відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.12.2013 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику (а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно листу-відповіді №1000-0605-8/92950 від 19.11.2020 року, виданому фінансово-економічним управлінням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, у Макарівському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває вимога №Ф 493 від 23.05.2013 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 4572.42 гривень. У зв`язку з сплатою боргу в сумі 4572.42 гривень, 02.11.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у київській області до Макарівського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслано лист вих. №1000-0904-8/88635 з проханням закрити виконавче провадження як фактично виконане (а.с.13). \~ \~ \~ \~Відповідно копії квитанції №88 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області, [PERSON] перерахував на рахунок ГУ ДПС у Київській області, 12368.90 гривень, призначенням платежу вказано [PERSON] ЄСВ ФОП (а.с.14). \~ \~ \~ \~Згідно листу-відповіді №25074 від 23.12.2020 року, виданому Макарівським районним відділом Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 08.12.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог пункту 9 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15). \~ \~ \~ \~До матеріалів справи додано лист №1000-0904-8/88635 від 02.11.2020 року наданий ГУ ПФУ в Київській області на адресу Макарівського РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно якого ГУ ПФ України в Київській області повідомляє про повну сплату боргу в розмірі 4572.42 гривень, в зв`язку з чим просили закрити виконавче провадження як фактично виконане (а.с.17). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що 08.12.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог пункту 9 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», позивач повністю сплатив борг, а існування арешту майна порушує його права як власника майна.

Outcome: approved