Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.08.2017 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , та уточнивши позовні вимоги, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідачів - співвласників квартири [ADDRESS] відновити водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] ; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі також зареєстрована та проживає її малолітня донька [PERSON] , 2013 р.н. [INFO] повернувшись додому, позивач помітила, що в її квартирі немає водопостачання. Згодом з`ясувалось, що причиною цього стали протиправні дії відповідачів - сусідів із квартири [ADDRESS] . Виявилося, що відповідачі самовільно, без будь-якого попередження, від`єднали позивача від водопостачання. На прохання позивача щодо відновлення водопостачання та водовідведення відповідачі не реагують. За цим фактом позивач звернулась на Урядову гарячу лінію. Звернення було скероване до Бориславського відділення поліції ДВП ГУ НП у Львівській області, де позивачу рекомендували звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Вищевказаний будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі житлово-експлуатаційної контори. Згідно з чинним законодавством власники приватизованих квартир зобов`язані проводити ремонт інженерних комунікацій за власні кошти самостійно. Також не вдалося у добровільному порядку вирішити питання щодо відновлення подачі води до квартири [ADDRESS] за участю КП «Бориславводоканал», представників КП «Муніципальна варта», оскільки відповідачі відмовляються від спілкування. Позивач посилається також на положення ч.5, 7 ст.319, 386, 391 ЦК України, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ №572 від 08.10.1992, ч.1 ст.177, ст.151, 179 ЖК України, п.5.3.1, п.1.4.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом №76 від 17.05.2005, та вважає, що потрібно на відповідачів як співвласників квартири [ADDRESS] покласти зобов`язання щодо підключення квартири [ADDRESS] до мережі водопостачання та водовідведення. Внаслідок від`єднання квартири позивача від водопостачання було порушено систему цілісності мережі водопостачання. Також позивач зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідачів порушене конституційне право надостатній життєвий рівень, позивач та її сім`я обмежені у своїх можливостях, адже не можуть забезпечити належні санітарні умови для себе та приміщення. Позивач повинна забезпечувати себе та свою доньку водою самостійно, докладаючи значні фізичні навантаження, змушена набирати та підіймати на другий поверх воду у відрах. Особливо потреба води відчувається в літній період. Все це супроводжується розпачем позивача й моральними стражданнями. До того ж вони опинилися в умовах, коли жодна житлово-комунальна установа не може допомогти і забезпечити їм водопостачання, повернути їх до нормальних умов життя. Протиправні дії відповідачів спричиняють позивачці моральні страждання, відсутність води створює дискомфорт у її житті та житті її сім`ї, позивач не може справлятися з усіма своїми обов`язками як дружина, мати, господиня дому. Моральна шкода пов`язана з тривалим стресом і розпачем. Внаслідок перенесеного стресу позивач стала дуже тривожна, дратівлива, часто плаче. Такий сплеск емоцій пов`язаний з несправедливістю, допущеною стосовно неї і її малолітньої доньки. Такі протиправні дії щодо доньки підсилюють глибину її моральних страждань. Дії відповідачів були спільними, діяли вони свідомо, розраховуючи на те, що позивач і її сім`я страждатимуть. Посилаючись на положення ч.2-4 ст.13, ч.2 ст.16, ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", позивач, виходячи із засад розумності та справедливості розміру відшкодування моральної шкоди, вважає, що така шкода повинна бути оцінена в розмірі 10 000 грн. Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області Хемич О.Б. від 30 серпня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Провадження у справі відкрито до набрання чинності Законом України №2147-VIII від 03.10.2017, яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено в новій редакції. Так, згідно з п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи в судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Ухвалою суду від 02.11.2017 було задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДІ судових експертиз, провадження у справі зупинено. 23 листопада 2017 провадження у справі відновлено, відтак ухвалою суду від 31 січня 2018 року погоджено терміни проведення експертизи, направлено додаткові матеріали для проведення експертизи, провадження у справі зупинено на період проведення експертизи. Згідно з розпорядженням керівника апарату Бориславського міського суду Львівської області №30 від 07 лютого 2018 року проведено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи та 15 лютого 2018 року передано її на розгляд судді Бориславського міського суду Львівської області Слишу А.Т. 27.06.2018 матеріали цивільної справи було повернуто до Бориславського міського суду разом з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що відповідачі не допустили експерта до квартири [ADDRESS] , позивач була відсутня на момент огляду. Ухвалою судді Слиша А.Т. від 08 серпня 2018 року відновлено провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 29.01.2019 задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою судді Слиша А.Т. від 09 серпня 2019 року відновлено провадження у вказаній цивільній справі у зв`язку з надходженням до суду висновку експертизи та призначено підготовче судове засідання на 03.10.2019. Ухвалою суду від 03.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.11.2019, судовий розгляд неодноразово було відкладено у зв`язку з клопотаннями відповідачів. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Карпінець В.Ю., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.07.2017, довіреності від 12.09.2017, у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім цього, позивач додатково повідомила, що вона з донькою проживала у квартирі [ADDRESS] ще кілька місяців після того, як відповідачі припинили водопостачання до її квартири, а згодом була змушена винаймати інше житло. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання 11 червня 2021 року не прибули, були належно повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду справи без участі відповідачів з таких підстав. Останнє судове засідання, в якому взяли участь відповідачі, - 03.02.2020, при цьому, в судовому засіданні вони позов не визнали, вважали його необґрунтованим та безпідставним. Після цього, будучи належно повідомленими про час та місце судового розгляду справи, відповідачі не прибували в чергові судові засідання 30.04.2020, 12.06.2020, 17.08.2020, 28.09.2020, 10.11.2020, 11.01.2021, 16.02.2021, 01.04.2021, 13.05.2021 та 11.06.2021. При цьому, відповідачі перед вказаними судовими засіданнями подавали до суду письмові заяви (клопотання) про відкладення засідань, не проведення судового розгляду без їхньої участі. Причинами для відкладення відповідачі вказували карантинні обмеження, спричинені поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та, відповідно, загрозу їхньому здоров`ю, а також неможливість прибути в судові засідання адвоката відповідача [PERSON] . Суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заяв відповідачів про відкладення розгляду справи. Так, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.2020 р. № 211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 р. по 31.07.2020 р. на всій території України встановлено карантин. Карантин неодноразово продовжувався. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, посилаючись у своїх заявах на карантин та загрозу їхньому здоров`ю, при цьому особисто прибували до суду для подачі в канцелярію відповідних клопотань про відкладення, також особисто прибували до суду з метою отримання копій з матеріалів справи, неодноразово ознайомлювалися в суді з матеріалами справи. Зокрема, в період після 01.04.2021 відповідач [PERSON] була особисто присутня в суді 19.04.2021 (подання заяви), 05.05.2021 (подання заяв про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засідання), 12.05.2021 (ознайомлювалася з матеріалами справи), 14.05.2021 (ознайомлювалася з матеріалами справи), 17.05.2021 (ознайомлювалася з матеріалами справи, отримувала копію технічного запису судового засідання), 10.06.2021 (подання заяви про відкладення судового засідання). Відповідач [PERSON] була особисто присутня в суді 05.05.2021 (подання заяви про відкладення судового засідання), 10.06.2021 (подання заяви про відкладення судового засідання). Суд зазначає, що положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань (зокрема, дев`ять останніх судових засідань відкладено за клопотаннями відповідачів) та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів. Вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, спеціаліста, експертів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1-ч.4 ст.12, ч.1, ч.2 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Матолич-Обрізко Г.С. 30.05.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 85, що стверджується копією вказаного свідоцтва, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Квартира розташована на другому поверсі двоповерхового житлового будинку і складається з двох житлових кімнат та кухні, загальна площа квартири - 58,1 кв.м., що стверджується інвентаризаційною справою №239 на будинок [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками та проживають у квартирі [ADDRESS], що знаходиться за тією ж адресою та розташована під квартирою позивача. Житловий будинок [ADDRESS] не належить до житлового фонду Бориславської міської ради Львівської області, не перебуває на балансі жодної житлово-експлуатаційної контори. У квартирі [ADDRESS] , крім позивачки також зареєстрована та проживала її неповнолітня донька - [PERSON] , 2013 р.н. У червні 2017 року позивач виявила, що в її квартирі відсутнє водопостачання через дії сусідів із квартири [ADDRESS] - відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які самовільно від`єднали квартиру позивача від водопостачання, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду з указаним позовом. З приводу від`єднання квартири від водопостачання позивач зверталася до Бориславської міської ради Львівської області, розглядалося це питання у Бориславському відділенні поліції ДВП ГУ НП у Львівській області. Зокрема, згідно з листом Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 10.07.2017 №К-2929/45/01-17: Бориславським ВП розглянуте звернення [PERSON] , адресоване на урядову гарячу лінію, в якому повідомлялося про те, що сусідка з кв. [ADDRESS] відключила послугу водопостачання у помешкання [PERSON] , повідомлення було зареєстроване в Журнал єдиного обліку заяв та повідомлень, запропоновано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно з копією листа Бориславської міської ради Львівської області від 20.07.2017 житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі жодної житлово-експлуатаційної контори. Тому, відповідно до чинного законодавства, власники приватизованих квартир зобов`язані проводити ремонт інженерних комунікацій за власні кошти самостійно. Також комісією у складі начальника служби у справах дітей Бориславської міської ради, завідувача сектором опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей міської ради було складено акт обстеження житлово-побутових умов від 29.08.2017, з якого вбачається, що житлово-побутові умови проживання сім`ї у квартирі [ADDRESS] порушені через відключення водопостачання. Згідно з довідкою КП «Бориславводоканал» від 21.09.2017 вбачається, що [PERSON] , яка проживає на [ADDRESS] , є абонентом КП «Бориславводоканал», заборгованість за воду відсутня. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судових засіданнях фактично не заперечували проти того, що саме внаслідок їхніх дій було припинено водопостачання до квартири позивачки, при цьому зазначили, що позивач проживає у квартирі [ADDRESS] , яка є мансардним приміщенням, що є порушенням, оскільки мансардою повинні користуватися власники інших квартир будинку, у тому числі й відповідачі. Те, що саме відповідачі своїми спільними діями припинили водопостачання до квартири [PERSON] свідчать також покази свідків. Зокрема, свідок [PERSON] у судовому засіданні 05.11.19 показав, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є його сусідами, зокрема, його квартира межує з квартирою відповідачів (кухня в кухню), в будинку [ADDRESS] проживає з 1989 року. Йому відомо, що робітники за вказівкою відповідачів відрізали водяний стояк одразу за його стіною. На свої запитання отримав від них відповідь, що їх запросили [PERSON] , що [PERSON] каже, що тої води не потрібно. Свідок повідомив робітників, та вони на 2 поверх воду відрізали. Свідок дзвонив [PERSON] , проте не додзвонився, хотів їй повідомити, що відрізали трубу. Після відрізання труби його теж почало затоплювати зі сторони відповідачів. Підвалом у вказаному будинку користуються [PERSON] . [PERSON] пішли до сусідки [PERSON] і отримали доступ до підвалу. З підвалу труба заходить в квартиру [PERSON] , потім в квартиру [PERSON] , а далі - в квартири [PERSON] , [PERSON] (тобто є два виходи - вбік і наверх). Свідок зазначив, що між ним і [PERSON] свого часу теж були суперечки щодо водопостачання, вони теж на нього в суд скаржилися, як результат він підключив трубу і всім позивачам виплатив моральну шкоду через це, пам`ятає, що [PERSON] в суді показували документацію 1974 року щодо труби. Аналогічними показами свідка [PERSON] проте, що саме внаслідок дій співвласників квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , було припинено водопостачання до квартири [ADDRESS] , в якій проживає позивачка. Згідно з висновком експертів №948 від 26.07.2019, складеного згідно ухвали Бориславського міського суду від 29.01.2019, мережа водопостачання в будинку [ADDRESS] пошкоджена, має місце факт втручання в мережу водопроводу в межах квартири [ADDRESS] , внаслідок чого припинено водопостачання квартири [ADDRESS] . Втручання (пошкодження) в мережу водопроводу будинку [ADDRESS] здійснено в межах квартири [ADDRESS] , внаслідок чого припинено водопостачання квартири [ADDRESS] . В який спосіб було зроблено таке втручання (пошкодження) встановити не надається можливим з причин відсутності доступу для огляду мережі водопроводу в межах квартири [ADDRESS] . Технічною причиною відсутності водопостачання квартири [ADDRESS] є пошкодження (втручання) в мережу водопроводу в межах квартири [ADDRESS] . Між відсутністю водопостачання у квартирі [ADDRESS] та втручанням (пошкодженням) водопровідної мережі в межах квартири [ADDRESS] є причинно-наслідковий зв`язок. Щодо зазначення у висновку експертів адреси [ADDRESS] суд зазначає, що відповідно показів у судовому засіданні експертів [PERSON] та [PERSON] останні допустили описку. Допитані в судовому засіданні старші судові експерти лабораторії будівельно- та земельно-технічних досліджень Львівського НДІСЕ [PERSON] та [PERSON] підтвердили свій висновок. Пояснили, що знайшли об`єкт, зробили фото. Експерт [PERSON] пояснив, що головним джерелом отримання інформації був візуальний огляд. Для дачі висновку документів та іншої інформації в справі було достатньо. Із показів експертів вбачається, що оглядом встановлено, шо позивачі проживають над відповідачами. Бачили запірну арматуру. Бачили, що у квартирі [PERSON] води не було. У квартирі [ADDRESS] вода була, але до квартири [ADDRESS] не проходила, це також підтверджувало, що є перешкоди для цього в квартирі [ADDRESS] . Отже судом встановлено факт втручання в мережу водопроводу в межах квартири [ADDRESS] , яка перебуває у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого припинено водопостачання квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] . В той же час, положеннями ч.2, ч.4, ч.5, ч.7 ст. 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом При цьому, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є складовою правової системи України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний не попускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Частиною 1 ст. 177 ЖК України передбачено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку. Пункт 5.3.1 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій передбачає, що водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах ( ч. 1 - 3 ст. 13 ЦК України). З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] підлягають до задоволення, зокрема, необхідно зобов`язати відповідачів усунути перешкоди [PERSON] у користуванні внутрішньобудинковими мережами водопостачання (водопровідним стояком) і водовідведення, шляхом відновлення водопостачання і водовідведення, надання [PERSON] доступу до внутрішньобудинкових мереж водопостачання (водопровідного стояку) і водовідведення, що проходять у приміщенні квартири [ADDRESS] , яка належить власникам квартири [PERSON] та [PERSON] , та проведення робіт для підключення до мереж водопостачання та водовідведення. Щодо позовних вимог у частині солідарного стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, то вони підлягають задоволенню з таких підстав. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 - ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд бере до уваги доводи позивача, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду. В обґрунтування наявності моральної шкоди судом приймаються наступні обставини і факти. Внаслідок неправомірних дій відповідачів щодо втручання в мережу водопроводу в межах квартири [ADDRESS] , - з червня 2017 року у квартирі позивача [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) відсутнє водопостачання. Отже позивач тривалий час не має можливості користуватися вказаною житлово-комунальною послугою, через це у квартирі відсутні належні санітарні умови. Позивач не може нормально користуватися своїм житлом. Було порушено звичний спосіб життя позивачки, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що спричиняло негативні емоції та душевні переживання, втрату спокою. Зокрема, позивач пережила незручності, деякий час була змушена забезпечувати себе та свою доньку водою самостійно, підіймати на другий поверх воду у відрах, докладаючи для цього значних фізичних навантажень. Згодом позивач була змушена винаймати інше житло, що потягло додаткові матеріальні витрати. Все це супроводжувалося розпачем позивача й моральними стражданнями. Оскільки втручання у систему водопостачання було здійснено у межах квартири відповідачів, що є їхньою приватною власністю, до якої відповідачі нікого не допускали, позивач опинилися в умовах, коли жодна житлово-комунальна установа не могла їй допомогти відновити водопостачання. Протиправні дії відповідачів спричинили позивачці моральні страждання, відсутність води створило дискомфорт у її житті та житті її сім`ї. Внаслідок перенесеного стресу позивач стала дратівливою, сплеск емоцій пов`язаний з несправедливістю, допущеною стосовно неї, при цьому такі дії щодо її малолітньої доньки підсилюють глибину моральних страждань позивачки. Також відбулася зміна соціальних зв`язків, адже позивач з донькою була змушена переїхати та інше місце проживання. Відповідно до п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд, з урахуванням вищенаведених обставин, дотримуючись засад розумності і справедливості, вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 10000 грн, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, відтак, позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати,пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 2240 грн 00 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідачів підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору. Також позивачем оплачено витрати на проведення експертизи в розмірі 9420 гривень, які слід стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved