Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою, якою просила суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] ([INFO], рнокпп [NUMBER], адреса реєстрації місця проживання: [INFO], адреса фактичного місця проживання: [INFO]) із [PERSON] ([INFO], рнокпп [NUMBER], адреса реєстрації місця проживання: : [ADDRESS]) без реєстрації шлюбу у період з 1985 року по день смерті [PERSON], а саме 13.11.2017 року та визнати за [PERSON] право на спадкування після померлого 13.11.2017 року [PERSON] разом із спадкоємцями другої черги. В обґрунтування заявлених вимог вказано про те, що позивач та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 13.11.2017 року [PERSON] ([INFO], рнокпп [NUMBER], адреса реєстрації місця проживання: [INFO], адреса фактичного місця проживання: [INFO]) помер. Після смерті [PERSON] 14.03.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] було заведено спадкову справу за №10/2018. Позивач проживала із померлим однією сімєю без реєстрації шлюбу, у звязку із чим 15.05.2018 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] відмову у видачі Свідоцтва про праву на спадщину, т.я. позивачем не було надано жодного документу, що підтверджує родинний звязок зі спадкодавцем. Факт постійного проживання позивача із померлим [PERSON], згідно позовної заяви, підтверджується наступними фактами. 10.03.1995 року позивачем та померлим [PERSON] на території [PERSON] було зареєстровано ТОВ «MASHAND» для можливості спільного проведення господарської діяльності, що підтверджується Договором Товариства з обмеженою відповідальністю, посвідченим Нотаріальним актом нотаріуса [PERSON] (Нотаріальна контора, яка знаходиться в Ополі на вулиці Краківській, 37) від 10.03.1995 року, реєстраційний запис А №463/1995. Також, для можливості проведення такої діяльності [PERSON] та [PERSON] отримали відповідні побутові візи, а відмітки в їх паспортах щодо перетину кордону мають однакові дати, що підтверджується закордонним паспортом СССР 40 №1637259, виданого на ім?я [PERSON], та закордонним паспортом СССР 42 №1433282, виданого на ім?я [PERSON] За життя [PERSON] володів автомобілем Opel Omega, ДНЗ 213-10ХА. Даний транспортний засіб зберігався в Виробничому підприємстві гаражного і технічного обслуговування, що підтверджується Договором зберігання №514 від 21.08.1996 року. [PERSON] в цьому договорі вказував адресу свого місця проживання, а саме: [ADDRESS]. У 1997 році вказаний автомобіль незаконним шляхом вибув з володіння [PERSON] З цього приводу останнім велося офіційне листування із державними органами на території України. У відповідних заявах та відповідях, а також конвертах, була зазначена адреса місця проживання [PERSON], а саме: [ADDRESS], що підтверджується заявою [PERSON] начальнику відділу міжнародно-правового управління від 18.10.1997 року, відповіддю Генеральної прокуратури України від 30.10.1997 року, відповіддю Прокуратури Київського району м. Харкова від 29.06.1998 року, відповіддю Генеральної прокуратури України від 30.01.1999 року. Згідно відомостей Лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] від 14.11.2017 року місцем настання смерті є: [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1999 року, виданого Комісією по приватизації житлового фонду заводу «ФЕД», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] Позивачу на праві власності належить автомобіль Ssang Yong Korando, ДНЗ АХ6818ЕС, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 008931. Вказаний транспортний засіб перебував у постійному користуванні померлого [PERSON], що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року по справі №638/12473/15-п в описовій частині якої зазначено, що [PERSON] 13.06.2015 року керував автомобілем Ssang Yong Korando, ДНЗ АХ6818ЕС, та постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2017 року по справі №640/2832/17 в описовій частині якої зазначено, що [PERSON] 02.02.2017 року керував автомобілем Ssang Yong Korando, ДНЗ АХ6818ЕС. У період фактичних сімейних відносин [PERSON] та [PERSON] опікувалися один одним: померлий [PERSON] підтримував позивача морально, турбувався за неї, за її стан здоровя, вона купувала ліки, продукти харчування, готувала їжу, прибирала, доглядала за ним, тобто виконували усі сімейні обов?язки. На [PERSON] лежав обов?язок здійснювати розрахунки за комунальні послуги та заповнювати відповідні документи для сплати таких послуг. Ними спільно вирішувалися питання щодо розпорядження сімейним бюджетом, утримання квартири де вони проживали, придбання речей для побуту, ведення домашнього господарства тощо. З 2000 року [PERSON] ні де не працював, а [PERSON] працювала викладачем, тому життєдіяльність сім?ї підтримувалась за рахунок позивача. Стосовно зміни черговості спадкування у позовній заяві зазначено про те, що за життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкування має здійснюватися за законом. Єдиним спадкоємцем який може прийняти спадщину та вже виявив таке своє бажання є рідна сестра померлого [PERSON] [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, відповідач є спадкоємцем другої черги за законом. Позивач вважає можливим та необхідним бути спадкоємцем разом із сестрою померлого другої черги спадкування. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачем подано до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Третьою особою подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та померлий [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS], з 1985 року та по час смерті останнього, що підтверджується , зокрема, листами прокуратури Київського району міста Харкова (вихідний номер 377/08 від 29.06.2008 року, вихідний номер 14/2-57053-97 від 30.07.1999, надіслані на імя [PERSON] на адресу [ADDRESS], тобто на адресу проживання позивача, у квитанції про сплату адміністративного штрафу від 10.04.2017 року також зазначено названу адресу. Вказані обставини визнано також відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Спадкуванням, відповідно до статті 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, зі смертю [PERSON] 13.11.2017, за ним відкрилась спадщина. Спадкування може бути здійснено за заповітом та за законом. Померлим [PERSON] заповіт не складався, тому спадкування має здійснюватися за законом. Спадкоємці за законом, згідно ст.1258 ЦК України, одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем який може прийняти спадщину та вже виявив таке своє бажання є рідна сестра померлого [PERSON] [PERSON], [INFO]. Позивача листом № 193/02-14 від 15.05.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], необхідно надати документи, що підтверджують родинний звязок зі спадкодавцем та всі документи щодо спадкового майна. Оскільки між позивачем та померлим [PERSON] шлюб не було зареєстровано, позивач є спадкоємцем четвертої черги як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, [PERSON] та [PERSON] більше тридцяти років проживали однією сім?єю. Позивач, в свою чергу, весь цей час опікувалась над [PERSON], з 2000 року здійснювала повне утримання сім?ї, т.я. [PERSON] ні де не працював, купувала все необхідне для нормальної життєдіяльності сім?ї, а в останні роки життя [PERSON] позивачу, для можливості доглядати за ним із-за тяжких хвороб, взагалі довелося звільнитися з роботи. Таке не спростовано відповідачем. Інших спадкоємців в ході розгляду справи не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову про зміну черговості є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення вищевказаних дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved