Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач 26 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що 21 вересня 2010 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Білоус С.В., покупцем якої є позивач у справі, яка не встигла зареєструвати право власності на своє ім`я, оскільки вона є громадянкою Росії та після придбання житла вимушена була повернутися до місця свого постійного проживання, у зв`язку з хворобою батька. Після чого позивач також не могла зареєструвати право власності, на підставі договору, оскільки на спірну квартиру було накладено арешт. 12.02.2015 року позивач дізналася, що належна їй на праві власності квартира [ADDRESS] продана на електронних торгах. Вказані торги були проведені державним підприємством «Інформаційний центр» на замовлення Ленінського ВДВС, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 49479 від 12.02.2015 року, на виконання судових рішень за боргами [PERSON] Далі, 26.03.2015 року приватним нотаріусом ДМНО було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на ім.»я [PERSON] 09 жовтня 2015 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ричка Ю.О. за реєстровим № 2114. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] (після укладання шлюбу « [PERSON] ») право власності на спірну квартиру. Просила витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на її користь квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,5 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 житлова, I балкон, стягнути судові витрати. Заяви (клопотання) учасників справи. \~ \~ \~ \~ \~Від представника\~позивача надійшла\~письмова заява\~з проханням\~слухати справу\~у її\~відсутність,\~позовну заяву\~підтримала та\~просила задовольнити,\~посилаючись на\~обставини викладені\~в позовній\~заяві.\~ Від представника відповідача [PERSON] адвоката Бартош Стрєльникової Т.М. надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Від представника Новокодацького відділу\~державної виконавчої\~служби м.\~Дніпра Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області пояснення у справі згідно яких позовну заяву не підтримали та просили відмовити в її задоволенні. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03 березня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння зупинено до розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсними, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яка знаходиться в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою від 24 липня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою від 15 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Новокодацький відділ державної виконавчої\~служби м. Дніпра Головного\~територіального управління\~юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, з огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 житлова, І балкон, загальною площею 30,5 кв.м., житловою 18,4 кв.м., продаж вчинено за 37508,00 грн. Згідно умов договору [PERSON] в цілому прийняла у власність вказану квартиру. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус С.В. за реєстровим № 867 (а.с.34-36). Як зазначила позивач 02 лютого 2015 року їй стало відомо, що вищезазначена квартира виставлена Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ на електронні торги по зведеному виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Єремєєвої О.О. від 11 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1423/2011, виданого 03 червня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 19383,85 грн. (а.с.164). Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2009 року. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Єремєєвої О.О. від 14 листопада 2013 року накладено арешт на все майно [PERSON] 04 лютого 2015 року та 11 лютого 2015 року [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, звертався до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про зняття з продажу на електронних торгах квартири, що належить на праві власності позивачу. Однак, спірне майно не було знято з продажу на електронних торгах та були проведені. 12 лютого 2015 року квартира [ADDRESS] , була реалізована на електронних торгах, проведених ДП «Інформаційний центр» МЮУ на замовлення Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, переможцем торгів визнано учасника № 8, що підтверджується протоколом № 49479 проведення електронних торгів від 12.02.2015 року (а.с.11). 02 березня 2015 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремєєвою О.О. було складено акт проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна, згідно якого переможцем торгів став [PERSON] (а.с.12). Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремєєвої О.О. від 19 березня 2015 року виконавче провадження закінчено. 26 березня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване 26.03.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 09 жовтня 2015 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О., за реєстровим № 2114 (а.с.13-14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірної квартири є [PERSON] (а.с.15). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.16-17). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 10.11.2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.90-93). Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». За ст.ст.\~202,\~203 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ст. ст.\~317,\~319 ЦК України\~власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України\~власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. За положеннями статей\~330,\~387,\~388 ЦК України\~власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. у справі № 5-140цс14). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.\~Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом\~ст. 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Оскільки добросовісне набуття у розумінні\~статті 388 ЦК України\~можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Відповідно до вимог\~ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Оскільки, [PERSON] своє майно не відчужувала, а воно вибуло з її власності не з її волі, а спірна квартира продана на електронних торгах, проведених державним підприємством «Інформаційний центр» на замовлення Ленінського ВДВС, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 49479 від 12.02.2015 року, на виконання судових рішень за боргами [PERSON] , тобто попереднього власника квартири, та в подальшому було відчужено, позивач має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав передбачених\~статтею 388 ЦК України. Суд вважає доведеним факт того, що нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, що є підставою для витребування у добросовісного набувача [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 388 ЦК України. За таких обставин, оскільки на даний час позивач позбавлений можливості вільно, на свій власний розсуд розпоряджатись майном та майно вибуло із володіння поза її волею, суд вважає доведеним факт порушення визначеного\~ст.\~41\~Конституції України та ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~права приватної власності позивача. Тому, суд вважає за необхідне захистити права позивача та задовольнити позовні вимоги щодо витребування майна від [PERSON] на користь позивача [PERSON] Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, з [PERSON] \~ на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1051,25\~грн. грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved