Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до Рибчинецької сільської ради Хмільницького району про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі у відповідності до сертифікату серії ВН №0182549, виданого 21.02.1997 року на підставі рішення №260 Хмільницької райдержадміністрації від 23.10.1996 року, яка залишилася після смерті [PERSON], який помер 13.08.2004 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13 серпня 2004 року помер його дядько [PERSON]. За життя спадкодавець отримав право на земельну частку (пай) у відповідності до сертифікату серії ВН № 0182549. 13.08.2004 року [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно заповів позивачу по справі [PERSON] Після смерті дядька [PERSON] звертався до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак у відповідності до розяснення №209/01-16 від 19.08.2016 року нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Тому позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд та вирішення справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Відповідач у справі Рибчинецька сільська рада про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність її представника за наявними у справі документами. Позовні вимоги визнають. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 13.08.2004 року в с. Рибчинці Хмільницького району помер дядько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 243726 від 08.09.2004 року, довідкою Рибчинецької сільської ради Хмільницького району від 17.06.2016 року (а.с. 5,8). Спадкодавець [PERSON] 13.08.2004 року склав заповіт, посвідчений секретарем Рибчинецької сільської ради Хмільницького району, зареєстрований 13.08.2004 року в реєстрі за № 28, яким все своє майно заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с. 7). Спадкодавець [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі у відповідності до сертифікату серії ВН №0182549, виданого 21.02.1997 року на підставі рішення № 260 Хмільницької райдержадміністрації від 23.10.1996 року (а.с. 6). Позивач звернувся 16.12.2004 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підстав якої нотаріусом було заведено спадкову справу (а.с.16,17). У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно (а.с. 10). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, так як позивач [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], то вважається таким, що прийняв спадщину. Суд, враховуючи те, що позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач у справі позов визнав, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого нтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після смерті дядька [PERSON] у нотаріуса, хоча прийняв її, а тому обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved