Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи тим, що він є власником нежитлових будівель і споруд (промислова база) за адресою: м.Лубни вул.Київська,1а Полтавської області. Окрім складових частин обєкта нерухомого майна, на території бази знаходиться будівля трансформаторної підстанції, яка відкрито використовується. На момент придбання промислової бази, будівля трансформаторної підстанції також була наявна, але чомусь не зазначена у договорі купівлі-продажу від 20.07.2006 року. Під час інвентаризації від 15.12.2011 року з виготовленням нового технічного паспорта (інвентаризаційна справа №794) також не було взято до уваги будівлю трансформаторної. Вказана будівля була виявлена лише під час інвентаризації від 12.07.2017 року (інвентарна справа №794). Інформаційною довідкою від 12.07.2017 року зазначено, що будівля трансформаторної збудована до 05.08.1992 року. На балансі ПАТ «Полтаваобленерго» не знаходиться і не обслуговується. Земельну ділянку під промисловою базою надано йому в оренду [PERSON] міською радою на площу 1,6132 га за договором оренди від 19.09.2006 року, за договором оренди від 27.08.2013 року на площу 0,8450 га та 0,7682 га. З часу придбання промислової бази він відкрито користується безперервно протягом 11 років будівлею трансформаторної. Позивач прохає суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно будівлю трансформаторної літ. «Е-1», загальною площею 42,2 кв.м., як складову частину обєкта нерухомого майна (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 21095053107), що знаходиться за адресою: м.Лубни вул.Київська,1а Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. 06.02.2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.280 ЦПК України, оскільки вважає що маються підстави для проведення заочного розгляду справи, про що не заперечував і представник позивача. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач придбав 20.07.2006 року нежитлові приміщення (промислову базу), що розташовані в м.Лубни по вул.Київська,1а, що підтверджується Договором купівлі-продажу (а.с.12-13). У даному Договорі купівлі-продажу від 20.07.2006 року зазначено, що промислова база в цілому складається з службово-побутового приміщення, площею 1045,7 кв.м., складу матеріалів, площею 1340,7 кв.м., відкритого складу площею 2380 кв.м. Вказаний договір було зареєстровано в КП «[PERSON] міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.16-17). Позивачем було укладено з [PERSON] міською радою договори оренди землі, яка знаходиться в м.Лубни по вул.Київській,1а Полтавської області (а.с.38-43). На вищевказане нерухоме майно 21.07.2005 року було виготовлено технічний паспорт (а.с.18-25), 15.12.2011 року також було виготовлено технічний паспорт (а.с.27-28), в яких відомості про наявність трансформаторної будівлі відсутні. При виготовленні технічного паспорту у 2017 році виявлено будівлю трансформаторної (а.с.29-30). Згідно Інформаційної довідки КП «[PERSON] МБТІ» від 12.07.2017 року за №861-т (а.с.31-32)будівля трансформаторної літ. «Е-1», загальною площею 42,2 кв.м., збудована до 05.08.1992 року не є самовільним будівництвом. Як вбачається з довідки [PERSON] філії «Полтаваобленерго» від 24.11.2017 року будівля трансформаторної в м.Лубни по вул.Київській,1а на знаходиться на балансі ПАТ «Полтаваобленерго» та на обслуговуванні [PERSON] філії ПАТ «Полтаваобленерго» (а.с.37). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Позивач [PERSON] понад 10 років безперервно, відкрито і добросовісно володіє будівлею трансформаторної, яка розташована на території промислової бази, яка належить позивачеві з моменту придбання останньої, тобто з 20.07.2006 року, експлуатує та обслуговує дану будівлю, що підтверджується договором про виконання робіт (а.с.56), а також порядком розрахунків (а.с.52-55). Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право власності на будівл. Трансформаторної.

Outcome: approved