Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 17 серпня 1996 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін спочатку склалося добре, проте з 2001 року сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок і суперечок, та як наслідок до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, несумісністі характерів, відсутність почуття любові та поваги один до одного. Посилаючись на положення ст.ст. 104, 105, 110, СК України, позивач просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 січня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 25 лютого 2021 року. Позивач в судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. 25 лютого 2021 року до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином. 25 лютого 2021 року до канцелярії суду подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не заперечує протии розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач просила проводити розгляд справи без її участі, а відповідач надіслав на адресу суду заяву про визнання позову, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Вінницьким відділом реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено актовий запис № 1609, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторонни мають повнолітню доньку - [PERSON] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач протии розірвання шлюбу не заперечує. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Судом встановлено, що з січня 2001 року сторонни не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Враховуючи те, що позивач не просила суд змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] » після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved