Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, Виконкому Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області про виділ частки із майна. Свої позовні вимоги, які в подальшому уточнила мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради від 24.10.1991 року співзабудовником будинку по [ADDRESS] визнана [PERSON]. Згідно рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради від 26.07.2007 року № 78 "Про введення в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS]" оформлено право власності та зобов'язано видати свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в рівних частинах 1/2 частина на [PERSON] та 1/2 частина на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.08.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок за адресою: [ADDRESS] власник [PERSON] -1/2 частка. Зазначає, що відповідно до технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] від 19.12.2007 року, загальна площа будинку становить 269,9 м.кв., житлова 127,7 м.кв, три поверхи. Даний житловий будинок має два входи, два санвузли, дві кухні, так як відразу будувався на дві сім'ї. Позивач вказує, що вона має ключі і користується одними приміщеннями, а відповідач іншими. У зв'язку із усталеним користуванням просить виділити це в натурі. Крім того стверджує, що з довідки Дублянської міської ради від 18.09.2013 року вбачається, що гр. [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,06 га по вул. Пушкіна, 44 (тепер вул. І.Підкови) для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконкому Дублянської міської ради від 12.02.1987 року № 21. На підставі рішення виконкому від 24.10.1991 року його сестру [PERSON] визнано співзабудовником. Після завершення будівництва в 2007 році оформлено свідоцтва про право власності на нерухоме майно на гр. [PERSON] 1/2 будинку та на гр. [PERSON] 1/2 будинку по [ADDRESS]. На даний час земельна ділянка не приватизована. Зважаючи на наведене позивач просить виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності наступним чином: їй, [PERSON] в [ADDRESS] відповідно до технічного паспорта від 19.02.2007 року приміщення 1-3 8,0 м.кв., 1-4 15 м. кв. , II-18,8 м. кв., 1-8 8,7 м. кв., 1-9 17,2 м. кв., 1-10 18,7 м. кв., 1-17 8,7 м. кв., 1-19 2,8 м. кв., 1-18 3,2 м. кв., 1-21 15,6 м. кв., 1-22 7,9 м. кв., загальна площа 124, 6 м. кв., а [PERSON] в [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту від 19.02.2007 року приміщення 1-1 7,9 м. кв., 1-2 14,8 м. кв., I- 22,8 м. кв., 1-5 8,1 м. кв., 1-6 16,1 м. кв., 1-7 23,9 м. кв., 1-11 8,2 м. кв., 1-13 2,7 м. кв., 1-12 3,1 м. кв., 1-14 4,6 м. кв., 1-15 14,8 м. кв., 1-16 13,3 м. кв., загальна площа 125,5 м. кв. та встановити порядок користування по 1/2 частиній земельної ділянки в [ADDRESS] кожному. Позивач за первісним позовом та її представник за довіреністю в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Заперечили проти зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом, який є позивачем за зустрічним позовом та його представник проти первісних позовних вимог заперечили, підтримали зустрічні позовні вимоги, які мотивують тим, що [PERSON] не може бути співзабудовником житлового будинку в рівних частинах з [PERSON]. Про наявність оформленого права власності на 1/2 частину житлового будинку він дізнався під час розгляду справи. Зазначає, що згідно рішення виконкому від 12 лютого 1987 року № 121 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки гр. [PERSON].» йому надано в постійне користування земельну ділянку площею 600 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва індивідуального 2-х поверхового житлового будинку по типовому проекту ОБ-2-4/79. На виконання цього рішення ним отримано будівельний паспорт та укладено договір про користування земельною ділянкою. Будівництво житлового будинку та господарської будівлі мало бути завершено до 12 лютого 1990 року. Вказує, що рішенням виконкому Дублянської міської ради №98 від 12.09.1991 року «Про продовження терміну будівництва житлового будинку» йому продовжено термін будівництва на один рік - до 12 вересня 1992 року та продовжено термін укладення договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки до 12.10.1991 року. Рішенням виконкому Дублянської міської ради № б/н від 24 жовтня 1991 року «Про визнання співзабудовника будинку [ADDRESS] співзабудовником будинку [ADDRESS] визнано [PERSON], однак, вважає, що дане рішення не вказує, що він і вона визнані співзабудовниками спірного житлового будинку в рівних частинах та саме з метою створення спільної власності на таке майно. Звертає увагу, що рішенням виконкому Дублянської міської ради №98 від 12.09.1991 року йому одному продовжено термін будівництва на один рік - до 12 вересня 1992 року та продовжено термін укладення договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки до 12.10.1991 року. Змін до даного рішення не приймалось. Таке підтверджується рішенням Дублянської міської ради №15 від 21.09.2007 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення ОСГ, ведення садівництва, гаражного будівництва», згідно з яким йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] Вважає, що рішення виконкому Дублянської міської ради № б/н від 24 жовтня 1991 року «Про визнання співзабудовника будинку [ADDRESS] яким визнано співзабудовником [PERSON] не тягне за собою права такої особи на визнання її співвласником жилого будинку. Окрім цього, таке рішення нічим не обґрунтоване, жодним правовим актом. Для прийняття такого рішення передує укладення угоди про створення спільної власності між основним забудовником та співзабудовником та, надалі, виконавчий комітет вносив зміни до договору про надання земельної ділянки для будівництва відповідно на двох осіб шляхом прийняття відповідного рішення. Зважаючи на таке, вищезгадане рішення є незаконним та підлягає скасуванню. Вказує, що згідно рішення виконкому Дублянської міської ради №78 від 26 липня 2007 року «Про введення в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS]» затверджено акт про готовність і введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS], житловою площею 127,7 м. кв. та загальною площею 269,9 м. кв. Оформлено право власності на житловий будинок в рівних частинах по 1/2 на [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] стверджує, що фактично й на даний час готовність будинку з 1999 року з 69% не змінилась. Придатними для проживання та закінченим будівництвом є кімнати та нежитлові приміщення частково в одній половині будинку. Друга половина будинку - це зведена коробка з внутрішньою штукатуркою, без вікон та дверей. Повністю коробка житлового будинку на три поверхи була збудована на накрита ще до 1991 року. Надалі, він за власні кошти здійснював внутрішні будівельні роботи щоб хоч якось забезпечити сім'ю приміщенням для проживання. Зважаючи на таке, вважає, що рішення виконкому Дублянської міської ради № 78 від 26 липня 2007 року «Про введення в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS]» є незаконним та підлягає скасуванню та разом з таким незаконним є і свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.08.2007 видане на підставі рішення №78 від 26 липня 2007 року (на 1/2 частини житлового будинку на [PERSON].) Вважає, що рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради №162 від 30 жовтня 2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на присвоєння окремої поштової адреси 1/2 будинку в [ADDRESS], яким присвоєно в спірному будинку окрему поштову адресу 1/2 будинку за адресою [ADDRESS] - [PERSON] є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не оформлено права власності на будинок в цілому, він не надавав згоди на таке, не виділено часток у майні в натурі, тому у виконавчого комітету Дублянської міської ради не було правових підстав на присвоєння 1/2 частині житлового будинку поштової адреси: [ADDRESS] [PERSON] Зважаючи на викладене просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради: № б/н від 24 жовтня 1991 року «Про визнання співзабудовника будинку [ADDRESS] № 78 від 26.07.2007 року «Про введення в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS]», № 162 від 30.10.2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на присвоєння окремої поштової адреси 1/2 будинку в [ADDRESS]. Крім того просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане виконкомом Дублянської міської ради № 10.08.2007 року на ім'я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] та скасувати рішення про реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] на [PERSON] від 10.08.2007 року. Представник третьої особи за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Виконавчого комітету Дублянської міської ради та Дублянської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що будинок по [ADDRESS] Львівської області будувався на дві сім'ї, в ньому наявні два окремі входи, дві сходових клітки, дві кухні, два санвузли, а тому може бути поділений між співзабудовниками по капітальній стіні житлового будинку. Вважає, що всі рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області законні, а тому, вважає, що позов [PERSON] слід задоволити, а у зустрічному позові слід відмовити. Крім того, подали на адресу суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву (Т. 1, а. с. 107-108). Представник третьої особи за зустрічним позовом реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подали на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник Львівського обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Заслухавши думку позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], її представника, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], його представника, представника третьої особи за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Виконавчого комітету Дублянської міської ради та Дублянської міської ради [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дублянської міської ради народних депутатів Нестеровського району Львівської області від 12 лютого 1987 року № 21 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки гр. [PERSON]С.» [PERSON] виділено в постійне користування земельну ділянку площею 600 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва індивідуального 2-х поверхового житлового будинку по типовому проекту ОБ-2-4/79. Рішенням виконкому Дублянської міської ради №98 від 12.09.1991 року «Про продовження терміну будівництва житлового будинку» [PERSON] продовжено термін будівництва на один рік - до 12 вересня 1992 року та продовжено термін укладення договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки до 12.10.1991 року. Рішенням виконкому Дублянської міської ради № б/н, від 24 жовтня 1991 року «Про визнання співзабудовника будинку [ADDRESS] співзабудовником будинку [ADDRESS] визнано [PERSON]. Обов'язки по закінченню і введенню в експлуатацію вищевказаного житлового будинку покладено на [PERSON] та [PERSON]. Слід зазначити, що з даного рішення вбачається, що виконавчий комітет Дублянської міської ради розглядав заяву самого [PERSON] і його сестри [PERSON], яка, як вказано, матеріально допомагала від початку будівництва будинку. З наведеного вбачається, що була спільна заява [PERSON] і [PERSON], що свідчить про те, що жодних заперечень [PERSON] не мав щодо визнання сестри співзабудовником. На твердження [PERSON] про те, що рішенням виконкому Дублянської міської ради №98 від 12.09.1991 року йому одному продовжено термін будівництва на один рік - до 12 вересня 1992 року та продовжено термін укладення договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки до 12.10.1991 року слід зазначити, що рішення про визнання співзабудовником будинку [ADDRESS] було прийнято пізніше. З рішення виконкому Дублянської міської ради №78 від 26 липня 2007 року «Про введення в експлуатацію та оформлення права власності на житловий будинок в [ADDRESS]» затверджено акт про готовність і введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS], житловою площею 127,7 м. кв. та загальною площею 269,9 м. кв. Оформлено право власності на житловий будинок в рівних частинах по 1/2 на [PERSON] та [PERSON]. Тобто, з даного рішення вбачається, що як позивачу за первісним позовом та і відповідачу за первісним позовом належали рівні частки в будинку [ADDRESS]. Право власності позивачки за первісним позовом підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.08.2007 року. Тобто позивачем за первісним позовом оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку. Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачем за первісним позовом оформлено право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Твердження [PERSON] про те, що фактично й на даний час готовність будинку з 1999 року з 69% не змінилась не відповідає дійсності та спростовується, зокрема, довідкою Обласного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 3/2374 від 09.04.2015 року з якої вбачається, що відсоток готовності будинку становить 75 %. Слід зазначити, що в матеріалах справи (Т. 1, а. с. 109) наявна заява відповідача за первісним позовом [PERSON] в якій останній просить прийняти житловий будинок в експлуатацію по [ADDRESS] та дати дозвіл на оформлення права власності на нього та його сестру [PERSON] частково як співзабудовника. Сам ствердив у заяві, що останній належиться перший і другий поверх з одної половини будинку. Тобто [PERSON] даною заявою визнавав, що половина будинку належить [PERSON]. Всі подальші заперечення цьому з його сторони є надуманими, жодним чином не аргументовані та не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Дублянської міської ради №162 від 30 жовтня 2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на присвоєння окремої поштової адреси 1/2 будинку в [ADDRESS], присвоєно в спірному будинку окрему поштову адресу 1/2 будинку за адресою [ADDRESS] - [PERSON] 27.05.2015 року по справі було призначено судову інженерно-технічну експертизу. Слід зазначити, що така експертиза призначалася за клопотанням позивача за первісним позовом, водночас відповідач за даним позовом не заперечував проти призначення такої експертизи. Така була проведена Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Водночас копія висновку № 15-17 Д експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] від 06.09.217 року не береться судом до уваги, оскільки судом не відомо походження такого висновку, він не може вважатися належним доказом. А тому при вирішенні даного спору суд враховує висновок № 2349/2350 від 21.03.2017 року судової оціночно- будівельної та будівельно-технічної експертизи з якого вбачається, що загальна площа житлового будинку в [ADDRESS] становить 269,9 м. кв. На 1/2 ідеальну частку припадає по 134, 95 м. кв. При розподілі будинку по несучій стіні вертикально відповідачу за первісним позовом припадатиме 140,3 м. кв., що на 5, 35 м. кв. більше за 1/2 ідеальну частку в будинку. При розподілі будинку по несучій стіні вертикально позивачу за первісним позовом припадатиме 129,6 м. кв., що на 5,35 м. кв. менше за 1/2 ідеальну частку в будинку. Отже розподіл будинку по вертикальній несучій стіні по ідеальній частці 1/2 технічно неможливий, а можливий з незначним відхиленням від 1/2 частки. Розмір грошової компенсації співвласнику (позивачу), який отримає меншу половину буде становити 71924 грн. Суд враховує, що позивач за первісним позовом в позовних вимогах просила виділити їй меншу частину будинку і ставила питання про можливість поділу будинку по вертикальній несучій стіні. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що правовідносини сторін регулюються саме нормою ст. 364 ЦК України. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Суд враховує висновок експертизи (Т.1 а. с. 161-190), а саме те, що розподіл будинку [ADDRESS] по вертикально несучій стіні можливий з незначним відхиленням від 1/2 ідеальної частки, також судом береться до уваги той факт, що позивач за первісним позовом згідна на незначні відхилення від ідеальної частки в користь відповідача за первісним позовом, а також суд враховує те, що згідно копії технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок № 44 по вулиці І. Підкови в. м. Дубляни вбачається, що в ньому наявні два окремі входи до половин будинку, окремі сходові клітки, санвузли в разі поділу по несучій стіні вертикально. Таким чином судом вбачається можливість поділу будинку та виділу окремих частин. Однак слід врахувати, що частка позивача за первісним позовом є незначно меншою від частки відповідача, а тому на користь позивача з відповідача слід стягнути компенсацію вартості різниці від 1/2 ідеальної частки. Як вбачається з висновку експертизи така становить 5, 35 м. кв. і грошовий еквівалент такої становить 71924 грн. А тому дану суму слід стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] в користь позивача за первісним позовом [PERSON]. Таким чином, відступивши від принципу поділу (виділу частки) спільного часткового майна пропорційно ідеальним часткам співвласників, незначено збільшивши частку в порівнянні із ідеальною часткою спільної часткової власності [PERSON], при цьому зменшивши частку [PERSON], однак компенсувавши їй різницю від ідеальної 1/2 частки за зменшення її частки при виділі в натурі, суд вважає що таке буде повністю відповідати нормам ст. 364 ЦК України та буде найкращим шляхом вирішення первісного позову. Зважаючи на наведене первісний позов підлягає частковому задоволенню. Водночас, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON]. Ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином [PERSON] та [PERSON] слід встановити порядок користування по 1/2 частині земельної ділянки за адресою [ADDRESS] враховуючи розташування належних (присуджених) їм частин будинку за цією ж адресою. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Оскільки позивачем за первісним позовом сплачено 3654 грн. судового збору при зверненні до суду із позовною заявою (Т. 1, а. с. 1) та 11010,00 грн. за проведення судової оціночно- будівельної та будівельно-технічної експертизи, що підтверджується квитанцією № QS000131388501 від 29.07.2016 року, а тому дані суми слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: approved