Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя не склалося, виникали постійні сварки, втрачено почуття любові, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. Позивач а представник позивача надали до суду заяву, в якій просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, представник відповідача надала до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимог просить задовольнити. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2003 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Як вбачається зі ст. 124 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за необхідне позов в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити та розірвати шлюб. Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4500 грн., суд зазначає наступне. \~Відповідно до ст.ст.\~84,\~88 ЦПК, судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. \~\~\~\~\~Згідно\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.\~ Відповідно до роз'яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що долучена до матеріалів справи копія квитанції про сплату ФОП [PERSON]Г 4500 грн. за відсутності розрахунку таких витрат не може бути доказом підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 4500 грн. Оскільки документального розрахунку та обґрунтування витрат на правову допомогу позивачем та його представником суду не надано, суд приходить до висновку, що вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Outcome: approved