Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що між ним та [PERSON] було укладеного договір позики № 1 від 18 липня 2017 року. Відповідно до п. 1.1 договору Позикодавець передає Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 98000 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі. Згідно з п. 2.2 договору повернення отриманої суми здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з 1 серпня 2017 року в розмірі 3000 гривень до повного повернення суми вказаної в п. 1.1. договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві грошові кошти в сумі 98000 гривень, що підтверджується розпискою від 18 липня 2017 року. Однак відповідач не виконував взяте на себе зобов'язання за договором позики, тому станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість з повернення позики у розмірі 18000 гривень. Оскільки відповідно до п. 6.2 Договору при порушені Позичальником графіка повернення чергової частини суми позики, Позикодавець вправі достроково вимагати повернення всієї неповерненої суми позики. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення грошових коштів, згідно з якою відповідачу було запропоновано в строк до 15 лютого 2018 року повернути грошові кошти в сумі 98000 гривень. Відповідно до п. 3.3 договору у випадку порушення Позичальником графіка повернення отриманих сум, зазначених у п. 2.3 договору, Позичальник зобов'язується сплатити Позикодавцю пеню із розрахунку 0,1 % від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. Тому позивач просить стягнути на його користь з відповідача 98000 гривень боргу за договором позики, 128490 гривень пені за несвоєчасне повернення позики та судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3427 гривень 35 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], який діє згідно з договором № 2/18 від 1 червня 2018 року (а.с. 9-11), в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку sms-повідомлення про виклик у суд на 29 жовтня 2018 року (а.с. 58). Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просить позов задовольнити повністю, провести розгляд справи за його відсутності та у відсутності його представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, видана Балківською сільською радою Барського району Вінницької області 27 липня 2018 року, [PERSON] не зареєстрована та не проживає по [ADDRESS], тобто за адресою, зазначеною в позовній заяві (а.с. 26). Враховуючи те, що суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача [PERSON], тому останню викликано в судове засідання, з урахуванням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України, тобто через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 57). За таких підстав відповідач [PERSON] вважається повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. З урахуванням вимог, передбачених ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Враховуючи заяву позивача, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. 18 липня 2017 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 98000 гривень. Це підтверджується договором позики № 1 від 18 липня 2017 року та розпискою від 18 липня 2017 року, яку власноручно написала відповідач [PERSON] (а.с. 41-44). Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе обов'язок повертати позику частинами, а саме по 3000 гривень на місяць. 31 січня 2018 року у зв'язку з невиконанням умов договору, позивач [PERSON] письмово звернувся до відповідача про дострокове погашення боргу, а саме до 15 лютого 2018 року грошові кошти в сумі 98000 гривень. Це підтверджується копією листа від 31 січня 2018 року та фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта" від 1 лютого 2018 року (а.с. 19, 20). Відповідно до п. 1.1 договору позики Позикодавець передає Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 98000 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному Договорі. Згідно з п. 2.1 договору позики факт передачі Позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою Позичальника. Відповідно до п. 2.2. договору позики повернення отриманої суми здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з 1 серпня 2017 року в розмірі 3000 гривень до повного повернення суми вказаної в п. 1.1. договору, тобто 98000 гривень. Згідно з п. 3.3 договору позики у випадку порушення Позичальником графіка повернення отриманих сум, зазначених у п. 2.3 договору, Позичальник зобов'язується сплатити Позикодавцю пеню із розрахунку 0,1 % від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані такими нормами права. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, оскільки відповідачем умови договору не було виконано, то суд дійшов висновку, що суму боргу у розмірі 98000 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача. З огляду на викладені вище положення закону та договору, суд вважає, що на користь позивача також слід стягнути пеню за несвоєчасне виконання умов договору відповідачем, однак, суд не погоджується з розрахунком пені, що виконаний позивачем у позовній заяві. Так, позивачем вірно було розраховано суму заборгованості, дати виникнення заборгованості, період нарахування пені, кількість днів, однак множення виконано з математичною помилкою. Виправивши помилку, сума пені за вересень складає 90 грн, що була розрахована таким чином: вихідні дані: сума заборгованості - 3000 грн, дата виникнення заборгованості - 31 серпня 2017 року, період нарахування з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, кількість днів 30, процентна ставка 0,1; розрахунок: 3000 грн / 0,1% * 30 днів = 90 грн. Аналогічним чином проведено розрахунок пені за жовтень 2017 року, яка склала 186 грн (6000 грн / 0,1% * 31 день = 186 грн), за листопад 2017 року - 270 грн, за грудень 2017 року - 372 грн, за січень 2018 року - 465 грн, з 1 лютого 2018 року по 14 лютого 2018 року - 252 грн. Крім того, оскільки позивач скористався своїм правом на дострокову вимогу погашення боргу відповідачем, у зв'язку з невиконанням зобов'язання, то з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за непогашення боргу у сумі 98000 грн з 15 лютого 2018 року (день настання вимоги) по 29 жовтня 2018 року (день ухвалення рішення), яка складає 14210 грн (98000 грн / 0,1% * 256 днів = 25088 грн). А всього сума пені становить 26723 грн. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати позивача складаються з оплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою у розмірі 2284 грн 91 коп. (а.с. 1), та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн (а.с. 12), а вього судові витрати становлять 4784 грн 91 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому на підставі наведених вище положень закону дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 526, ст. 549, ч. 1 ст. 598, ч. 2 ст. 631, ч. 1 ст. 1049, частин 1, 2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved