Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Тульчинського районного суду від 3.09.2010 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі. Має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, офіційно на роботу не влаштовується, працює по найму. Діти фактично знаходяться на повному її утриманні. На даний час виникли додаткові витрати щодо оплати дитячого садочка та музичної школи дітей. В зв'язку з наведеними обставинами просить змінити розмір аліментів з відповідача та стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач, та її представник підтримали позов у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви і просять його задовольнити. Представник відповідача, який діє на підставі угоди та ордера адвокат [PERSON] позовні вимоги заперечив в повному обсязі, посилаючись на відсутність правових підстав для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України. Крім того, відповідач має іншу сімю, на утриманні двоє неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, також і він сам ніде не працює. Вказані обставини не дають можливості йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд\~дійшов наступного висновку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення ( ч.1 ст.184 СК України ). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження ( ч.3 ст.181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінюючи доводи позивача, судом враховано довідку дошкільного навчального закладу № 2 «Дзвіночок» Гайсинської міської ради, про те, що перебування дитини [PERSON] в дитячому закладі становить 12 грн. на день (а.с. 66); довідку Гайсинської дитячої музичної школи про те, що плата за навчання [PERSON] становить 70 грн. на місяць (а.с. 65); довідку Гайсинської ЦРЛ про те, що [PERSON] перебуває на обліку з відповідним діагнозом (а.с.64).. Всі вищевказані обставини свідчать про зміну підстав для стягнення аліментів з відповідача, а також суд враховує і позицію відповідача, який взагалі не бажає сплачувати аліментів. До даного висновку суд дійшов з врахуванням довідки відділу ДВС Тульчинського РУЮ, згідно якої вбачається, що за період 29.07.2013 р. по січень 2015 р. заборгованість по аліментах складає 15673,18 грн. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача суд приймає до уваги суми прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років на 2015 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та складає 1286 грн., тому мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку складає 385 грн.80 коп. На даний час відповідач [PERSON] не працює і його дохід є нерегулярним і носить мінливий характер, на утриманні має малолітню дитину [INFO]. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, врахувавши що відповідач не працює, на його утриманні перебувають інші діти, але разом з тим і враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню аліментів в сумі 450,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь держави в сумі 243,60 грн. з оплати судового збору, а також на користь позивачки 600 грн. за надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved