Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку до [PERSON] міської ради та [PERSON] і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 грудня 2014 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Чичеріна, 7 в місті Димитров Донецької області та земельної ділянки площею 0,0841 га, розташованої за вищевказаною адресою і яку передано для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. За життя спадкодавець склав заповіт і розпорядився своїм майном таким чином: ? частки заповів їй, а ? частку заповів [PERSON], відповідачу у даній справі. У встановлений законодавством шестимісячний термін вона та відповідач [PERSON] звернулись до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину на будинок їм було видане, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку відмовлено, оскільки спадкодавцем за життя не був зареєстрований у встановленому законом порядку правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Оскільки зареєструвати на цей час земельну ділянку неможливо, вона і відповідач [PERSON] у встановленому законодавством порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], просила суд визнати за нею [PERSON] право власності на ? частини, а за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0841 га, розташованої за адресою: вулиця Чичеріна, 7 в місті Димитров Донецької області. Позивач у судове засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не зявився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений належним чином, до суду надав заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, вирішення питання по суті покладає на розсуд суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, визнає позов у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] є спадкоємцями за заповітом, посвідченим 5 листопада 2010 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], яким [PERSON] заповів все майно, з чого б воно не складалось та де б не знаходилось і яке буде належати йому на праві особистої власності на день смерті в ? частках [PERSON], в ? частці [PERSON] (а.с. 9, 15, 18-19). 20 грудня 2014 року [PERSON] помер (а.с. 20). За умовами частини четвертої статті 1236 Цивільного кодексу України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За даними державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори, наданими станом на 9 листопада 2015 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 20 грудня 2014 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42050158 від 9 листопада 2015 року, 19 січня 2015 року відкрито спадкову справу № 9/2015 за заявою про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON], [PERSON] (доньки померлого). 19 січня 2015 року [PERSON] надала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. 24 лютого 2015 року [PERSON] відкликала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та надала заяву про прийняття спадщини за заповітом. 10 вересня 2015 року надійшли заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені [PERSON] (дочки померлого) в ? частці спадкового майна та [PERSON] в ? частці спадкового майна, яким 10 вересня 2015 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на відповідні частки спадкового майна на житловий будинок за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця Чичеріна, буд. 7. 11 вересня 2015 року надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені [PERSON], якій було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Східний»[ADDRESS]. Заповіти від імені [PERSON] посвідчено 5 листопада 2010 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1272, 25 червня 2012 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1823 (а.с. 31-33). Ці ж обставини підтверджуються наданими суду копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 вересня 2015 року, Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 5-6). Право власності [PERSON] на ? частки у спільній частковій власності на будинок № 7 по вулиці Чичеріна в місті Димитров Донецької області 10 вересня 2015 року було зареєстровано державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-7). І [PERSON], і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлого [PERSON] було відмовлено, оскільки спадкоємцями нотаріусу надано правовстановлюваний документ на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 8 лютого 2000 року [PERSON], державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстром № 265 без реєстрації права власності оформленого відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», як того вимагає п. 4.20 Глави 10 розділу ІІ Порядка вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, про що свідчить постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 жовтня 2015 року (а.с. 10-13). Згідно довідки № 218 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданої 27 липня 2015 року Відділом Держземагентства у місті Димитров Донецької області власником землі за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця Чичеріна, 7, є [PERSON] (а.с. 4). Дослідивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Право власності на землю набувається на підставах, визначених законом, зокрема статтею 373 Цивільного кодексу України, статтею 81 Земельного кодексу України. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз*яснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. [PERSON] у зв*язку зі смертю не зареєстрував належну йому земельну ділянку, а отже не набув права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця Чичеріна, 7, у зв*язку з чим спадкоємці не можуть набути права власності на зазначену земельну ділянку у порядку спадкування. Однак, таке право у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] виникає на підставі частин першої та четвертої статті 120 Земельного кодексу України, за змістом яких у разі набуття права власності на жилий будинок, що перебуває у власності іншої особи, припиняється право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій будинок розміщений, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] набули право власності на будинок № 7 по вулиці Чичеріна в місті Димитров Донецької області, з 10 вересня 2015 року припинено право власності на земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою [PERSON], який володів цією ділянкою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ДН № 055474 (а.с. 4). Пропорційно до часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на житловий будинок, необхідно визнати за ними право власності на земельну ділянку, розташовану під належним їм житловим будинком, без зміни її цільового призначення. На підставі статей 373, 1218 Цивільного кодексу України, статей 81, 120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved