Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Керівник Бережанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просять стягнути з відповідача на користь КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради витрати, понесені на стаціонарне лікування потерлої від злочину [PERSON] в сумі 9 298,20 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначають, що ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2021, яка набрала законної сили 01.02.2021 р., [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла в кримінальному провадженні [PERSON] , [INFO] , жителька с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області знаходилася на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради з 24.08.2020 року по 04.09.2020 року (10 ліжко днів). При цьому загальна сума затрачених коштів на її лікування становить 9 298,20 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. Кошти з бюджету лікувальним закладом витрачено внаслідок вчинення [PERSON] суспільно-небезпечного діяння, у зв`язку із чим підлягають стягненню в дохід місцевого бюджету з особи, яка його вчинила. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. 05 серпня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ПрокурорБережанської окружної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явився, подавши клопотання відповідно до якого просять справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явився, подавши клопотання в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Як вбачається з інформації, викладеній у листі комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради №1030-01/02 від 23.12.2020, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської областізнаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 24.08.2020 року по 04.09.2020 року (10 ліжко днів) та загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 9 298,20 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2021, яка набрала законної сили 01.02.2021 р., [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою. Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2020 близько 19 год. 30 хв., водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. [NUMBER] , чим грубо порушив вимоги пунктів 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Вказаним автомобілем [PERSON] , рухався з двома пасажирами по вулиці Шевченка в напрямку вул. Міцкевича м. Підгайці. Під час руху [PERSON] , в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, унаслідок алкогольного сп`яніння не був уважним, не враховував дорожні умови, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, щоб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У ході такого руху водій [PERSON] наближався до будинку [ADDRESS] та в порушення вимог п. 12.1. ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. Через проявлену неуважність та під впливом вживаних алкогольних напоїв [PERSON] , порушуючи вимоги п.п. 10.1, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. [NUMBER] праворуч та допустив його занос із розвертанням автомобіля навколо центру ваги за годинниковою стрілкою. Рухаючись у боковому заносі та втративши контроль над управлінням автомобіля, [PERSON] виїхав на виділений конструктивно елемент дороги не призначений для руху транспортних засобів - правий тротуар. Унаслідок цього, [PERSON] своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів ПДР України, не будучи уважним поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив наїзд на металевий кіоск, який розташовувався за правим тротуаром, металеву огорожу та стовбур дерева. У результаті даної дорожньо-транспортної пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. [NUMBER] - [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: закриту травму грудної клітки у вигляді перелому грудини на рівні ручки і тіла, компресійних переломів тіл 4-5- го грудних хребців, без порушення функцій спинного мозку, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривали (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до п.3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету. Станом на дату звернення із позовом до суду заподіяна шкода відповідачем не відшкодована. Таким чином, заявлені вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради витрат, понесених на лікуванням потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 9 298 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 20 коп. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, із відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved