Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Будучи спадкоємцями померлого за законом, вони спадщину прийняли. За життя померлий розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,9524 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малобукриської сільської ради Миронівського району Київської області. Правовстановлюючий документ на право приватної власності на земельну ділянку не був виготовлений та виданий [PERSON] у зв`язку з його смертю. Зазначена обставина перешкоджає оформити спадщину, тому просили визнати за ними право на завершення розпочатої процедури приватизації по 1/6 частки земельної ділянки площею 0,9524 га, кадастровий номер 3222984000:06:004:0009, розташованої на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 4 жовтня 2019 року за клопотанням представника позивача прийнято рішення про витребування у приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області копії спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] . Аргументи учасників справи В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився, тимчасово виконуючий обов`язки сільського голови подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника сільської ради. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві послався на ті обставини, що з 1 січня 2013 року повноваження Держземагенства України в частині державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки припинилися. Головне управління Держгеокадастру у Київській області порушення прав позивачів не допускало. Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти. [INFO] помер [PERSON] . Дана обставина підтверджується даними доданого до позовної заяви свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області 9 березня 2016 року. Позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являються його синами. Ці обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження : серії [NUMBER] , виданого 24 червня 1967 року Малобукринською сільською радою Миронівського району Київської області, серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1972 року Малобукринською сільською радою Миронівського району Київської області. 12 жовтня 2017 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON] , позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Оформити спадкові права позивачі не взмозі з тих підстав, що на земельну ділянку не були отримані відповідні правовстановлюючі документи, процедура приватизації земельної ділянки не була завершена. За життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації 1/3 частини земельної ділянки площею 0,95 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в КСП імені Ватутіна села Малий Букрин Миронівського району Київської області. В підтвердження вказаного права 18 серпня 2004 року він одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Даний сертифікат був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5843. Судом встановлено, що розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації № 412 від 10 листопада 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельної частки (паю) у власність [PERSON] для ведення товарного селянськогосподарського виробництва на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельної частки (паю) у власність орієнтовною площею 0,9500 га ріллі (ДП, 1/3 ділянки №235/1) для товарного сільськогосподарського виробництва на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації № 231 від 23 червня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, загальною площею 0,9524 га ріллі, кадастровий номер 3222984000:06:004:0009. Такі обставини підтверджені даними : сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ,розпорядження Миронівської районної державної адміністрації № 412 від 10 листопада 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельної частки (паю) у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області», розпорядження № 412 від 10 листопада 2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області». Земельна ділянка була виділена в натурі, їй присвоєно кадастровий номер, складено кадастровий план земельної ділянки, встановлено межові знаки. Згідно даних Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 3222984000:06:004:0009, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державна реєстрація земельної ділянки мала місце 4 квітня 2016 року на технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 02.03.2016, виготовленої ФОП [PERSON] . Такі обставини підтверджені даними доданого до позовної заяви Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3206241332016 від 4 квітня 2016 року. Приватизація земельної ділянки не була здійснена, документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, не видавався, реєстрація права власності на земельну ділянку не мала місця. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що у [PERSON] виникли підстави для приватизації земельної ділянки, оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та здійснення державної реєстрації права. Приватизація земельної ділянки за життя [PERSON] не була завершена. Висновки за результатами розгляду Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно статтей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Умовно процес привататизації складається з декількох етапів: отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі; затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або органом місцевого самоврядування (розпорядником земель державної або комунальної власності); державна реєстрація права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та обтяжень. Померлий [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, помер, не завершивши її, оскільки не здійснив державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та обтяжень. Право на завершення процедури приватизації, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачів, які є спадкоємцями померлого, та підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved