Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м.Херсоні про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HEHLGK0000000009 від 19.02.2008 року, [PERSON] 28.02.2008 року отримала кредит у розмірі 36400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 19.02.2028 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 19.02.2008 року уклали договір іпотеки, згідно якого, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, яке належить її на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, а саме: житловий будинок, загальною площею 75,90 кв.м, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Тягинка, вул. Калініна, 110. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26.02.2009 року у справі №2-114/09 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено у повному обсязі та звернуто стягнення на предмет іпотеки і надано право ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізувати майно, шляхом укладення угоди купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. 09.07.2015 року в рамках виконавчого провадження ВП №47961909 з примусового виконання виконавчого листа №666/7980/14 від 22.04.2015 року, виданого за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в сумі 1163577-47 гривень, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського управління юстиції Херсонської області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 75,90 кв.м, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Тягинка, вул. Калініна, буд.110. Позивач наполягає на тому, що постанова державного виконавця порушує права «ПриватБанку» згідно ст. ст. 19, 20, 58 ЗУ «Про заставу» та п.п. 22 Договору іпотеки та просить суд звільнити з під арешту майно, що належить на праві власності [PERSON] [INFO], а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Тягинка, вул. Калініна, буд.110., на яке по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №666/7980/14 виданого 22.04.2015 року за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1163577-47 грн. накладено арешт ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи відділу ДВС Дніпровського РУЮ м.Херсон, в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду справи, надав суду заперечення проти позову, які зводяться до наступного: 25.06.2015 року до ВДВС на виконання надійшов виконавчий лист № 666/7980/14, виданий 22.04.2015року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором кредиту на суму 1163577,47 грн. 09.07.2015 року відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні від 09.07.2015 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено його відчуження у виконавчому провадженні № 47961909 за виконавчим листом № 666/7980/14, виданим 22.04.2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1163577,47 грн. Державним виконавцем накладено арешт на заставлене майно не для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а для задоволення вимог банку за виконавчим листом про стягнення заборгованості за кредитним договором.За змістом ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» банк має право на захист свого права заставодержателя шляхом подання позову про зняття арешту із заставленого майна у разі накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Отже правові підстави, передбачені ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», не є підставою для задоволення позовних вимог банку. Просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав: Статтями 3, 11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що заочним рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26.02.2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19.02.2008 року, в розмірі 30336,36 доларів США (в еквіваленті станом на 14.11.2008 року становить 175344,16 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок літ. «А» цегляний, житловою площею 44,0 кв.м., загальною площею 75,9 кв.м., з літньою кухнею літ. «Б», сараєм літ. «В», гаражем літ. «Г», лазнею літ. «Д», входом в підвал з підвалом літ. «Е», туалетом літ. «Ж», воротами №1, водопроводом №3, огорожею №2, який розташований за адресою: Херсонська обл.. Бериславський район с.Тягинка вул..Калініна,110, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, ву. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та розірвано укладений між сторонами кредитний договір (а.с.5). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. 09.07.2015 року в рамках виконавчого провадження ВП №47961909 з примусового виконання виконавчого листа №666/7980/14 від 22.04.2015 року, виданого за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсон про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в сумі 1163577, 47 гривень, державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського управління юстиції Херсонської області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на житловий будинок загальною площею 75,90 кв.м, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с.Тягинка, вул. Калініна, буд.110. Накладені ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Херсоні арешт на зазначене майно та оголошення заборони його відчуження, порушує переважне право позивача, як іпотекодержателя, на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а тому Банк не має можливості задовольнити вимоги по кредиту за рахунок реалізації житлового будинку, що належить [PERSON], оскільки на нього накладено арешт за зобов'язаннями останнього. Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Зі змісту вищевикладеного вбачається, що арешт та заборону відчуження було накладено на майно, що належить [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, на даний момент арешт з іпотечного майна ПАТ КБ «Приватбанк» не знятий, а тому зазначене перешкоджає Банку, як Іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки та у реалізації своїх прав, засобами передбаченими діючим законодавством України. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Таким чином, необхідно захистити цивільні права та інтереси заставодержателя нерухомого майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту. Таким чином, відповідно ч. 5 ст. 60 та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають задоволенню. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню то з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved