Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовує тим, що вона 16 серпня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Новогригорівської сільської ради Нижньогірського району Автономної республіки Крим було зроблено відповідний актовий запис №08, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . В шлюбі в них народилося четверо дітей: повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей надає вкрай рідко, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, з моменту пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 01 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судовою повісткою про час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 серпня 2003 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , про що виконавчим комітетом Новогригорівської сільської ради Нижньогірського району Автономної республіки Крим було зроблено відповідний актовий запис №08 від 16 серпня 2003 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нижнегорського районного управління юстиції Автономної республіки Крим України, актовий запис №24 (а.с.11), неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 липня 2004 року Новопокровською сільською радою Красногвардійського району Автономної республікою Крим України, актовий запис № 26(а.с.6), неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2008 року Новопокровською сільською радою Красногвардійського району Автономої Республіки Крим України, актовий запис №03 (а.с.7), та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 січня 2009 року Новопокровською сільською радою Красногвардійського району Автономої Республіки Крим України, актовий запис №03 (а.с8). Відповідно до довідки №4651 від 26 лютого 2020 року [PERSON] навчається в Луцькому національному технічному університеті на денній формі навчання на першому курсі факультету фінансів, обліку, лінгвістики та права. Як вбачається з довідки Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області №27 від 20 лютого 2020 року про склад сім`ї, спільні діти сторін по справі [PERSON] та [PERSON] проживають із позивачем, [PERSON] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог абзацу 1 ч.3 ст.181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з цим, абзацом 1 та 2 ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вище зазначеними вимогами не передбачено, що вказаний мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідає забезпеченню гармонійного та всебічного розвитку дитини. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в примусовому порядку в розмірі 1/2 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved