Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач 11.10.2013 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS]. Однак, в порушення п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі оплату за надані послуги не вносить та станом на 1.03.2013 р. сума заборгованості складає 841,07 грн. Просили стягнути суму заборгованості в розмірі 841,07 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України прирост інфляції в розмірі 242,14 грн., 3% річних в сумі 107,91 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю Шепеленко Н.М., підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки не повідомив. У зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до нарахування ЖКХ Миронівської ТЕС відповідач має заборгованість за надані послуги станом на 1.03.2013 р. в розмірі 841,07 грн. (а.с.5). Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов*язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Що стосуються вимог позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних в порядку ст.625 ЦК України, то суд вважає, що вони підлягають стягненню оскільки позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості із житлово - комунальних послуги. Виходячи з аналізу норм ст.ст. 524, 533-535,625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквівалентні в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов*язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право від боржника виконання його обов*язку. У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов*язки, вона вважається у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї, тому грошових слід вважати зобов'язання, що складається у тому числі, з правовідношення, в якому права кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу а грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору, або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить існуючий між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки ним установлена ціна договору - вартість наданих житлово-комунальних послуг відповідно до тарифів. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі I книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Враховуючи викладене, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комульних послуг, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, право виконавця (кредитора) публічного акціонерного товариства " ДТЕК Донецькобленерго" вимагати від замовника (боржника) [PERSON] гроші за надані виконавцем послуги на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок замовника сплатити ці гроші. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку між сторонами існують зобов'язання з надання та отримання послуг і їх оплати, що за своєю правовою природою є грошовим зобов'язанням в розуміння положення ч.2 ст.625 ЦК України, в зв'язку с чим з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована сума приросту інфляції 242,14 грн. та 3% річних в сумі 107,91 грн. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі ст.162 ЖК України, ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 510, 625 ЦК України ст.ст. 13,20,21,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 та,

Outcome: approved