Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним посилаючись на те, що у відповідності до ухвали Сторожинецького районного суду від 07.06.2018 року, щодо примусового стягнення боргу було накладено арешт на нерухоме майно належне відповідачу [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] та складається з житлового будинку, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~26.09.2018 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми боргу в сумі 303334 грн. \~ \~ \~ \~04.03.2019 року під час виконання судового рішення стало відомо, що всупереч наявності відомостей в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту відповідач [PERSON] відчужив житловий будинок та вищезазначені земельні ділянки, тобто 04.07.2018 року уклав договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сирбу Л.Б., яка проігнорувала наявність заборон відчуження нерухомого майна. \~ \~ \~ \~З вищевказаних підстав позивач просив визнати недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок недійсними. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені вище. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, попередньо надавши суду відзив в якому зазначила, що арешт на нерухоме майно належне [PERSON] було накладено з порушенням вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - не зазначено розмір та цільове призначення земельних ділянок, не вказано площу та кількість кімнат житлового будинку, підсобних приміщень, споруд, арештоване майно не було передано на зберігання боржнику, не було зазначено кадастрових номерів земельних ділянок. Договір купівлі-продажу уклав не сам [PERSON] , а його представник [PERSON] . Третя особа [PERSON] вважала, що позов задоволенню не підлягає оскільки на час посвідчення нею договорів купівлі-продажу нерухомого майна заборон на їх відчуження в Єдиному реєстрі не містилося та порушень діючого законодавства нею не було допущено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що у відповідності до ухвали Сторожинецького районного суду від 07.06.2018 року, щодо примусового стягнення боргу було накладено арешт на нерухоме майно належне відповідачу [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] та складається з житлового будинку, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~26.09.2018 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми боргу в сумі 303334 грн. 04.07.2018 року відповідач [PERSON] всупереч наявності відомостей в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту відчужив житловий будинок та вищезазначені земельні ділянки уклавши договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сирбу Л.Б. \~ \~ \~ \~Як вбачається із постанов про відкриття виконавчого провадження серії ВП №56605970 від 13.06.2018 року (а.с. 28) на все рухоме майно та нерухоме майно боржника [PERSON] накладено арешт. \~ \~ \~ \~З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №127500601 від 13.06.2018 року накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] в межах суми 303334 грн. (а. с. 7) З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №158311015, №158311887 від 04.07.2018 та №161292552 від 27.03.2019 року вбачається, що власником житлового будинку в [ADDRESS] , земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 7324583000:01:004:0137, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 732458300:01:004:0153 на підставі договорів купівлі-продажу від 04.07.2018 року посвідчених приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. став [PERSON] .. Отже, всупереч наявних заборон на відчуження нерухомого майна, які були накладені на виконання ухвали суду від 07.06.2018 року відповідач [PERSON] відчужив належне йому на праві особистої приватної власності нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, що унеможливило виконання Рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved