Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування позову вказавши, що шлюб перший, укладений 24 листопада 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 112. Шлюбні відношення між подружжям припинені з 2008 року. З вказаного часу живуть окремо, спільного госпадарство з вказаного часу не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов визнала, просила задоволити в повному обсязі, пояснивши, що з відповідачем шлюбні стосунки припинені з березня 2008 року, у останнього є інша родина, господарство ведеться окремо з зазначеного часу. Спільна дитина повнолітня. Спору про майно не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог передбачених ст. 77 ЦПК України, заяв про відкладання слухання справи до суду не надходило, причину неявки суду не повідомив, таким чином визнати неявку в суд з поважних причин не можливо. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно повторного свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Хиць) [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 24 листопада 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 112 (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з березня 2008 року, оскільки у відповідача є інша родина, з позивачем з вказаного часу живуть окремо, ведуть окреме господарство, стосунки не підтримують тривалий час, не мають наміру на подальше збереження сімї, за таких підстав, суд вважає, недоцільним надання строку для примирення. Неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Майнового спору між подружжям не має. За таких обставин збереження сімї неможливо. Доводи позивача в частині розірвання шлюбу вважаються доведеними. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про державну реєстрацію розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням сторін прізвища після розірвання шлюбу залишити позивачу «Шустова», відповідачу «Шустов». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст. 58 Конституції України, постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 24, 105 ч. 3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved