Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 29.07.2017 року у віці 83 роки на тимчасово окупованій території в м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування своїх вимог вказує, що мати заявника - [PERSON] за життя склала заповіт на належну їй частку (пай) землі на імя своєї невістки (дружини сина [PERSON]), [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таке рішення було нею прийняте тому, що вона проживала разом з невісткою та доглядала її. 06.02.2006 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своє майно братам свого померлого чоловіка, а саме - заявнику та [PERSON]. Після того, як вона поховала чоловіка та свекруху, в 2006 році виїхала на постійне проживання в [INFO], де померла 29.07.2017 року у віці 83 роки. Як зазначив заявник, у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] за оформленням спадкових прав на майно, що залишилося після померлої, але йому було розяснено про необхідність встановлення факту смерті, оскільки відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області відмовив у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі наданої довідка про причину її смерті виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Горлівка. У відповідності до ч.4 ст.257-1 ЦПК України справу розглянуто негайно, про що повідомлені сторони у справі, які не заперечували проти судового розгляду за їх відсутності. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 257-1 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕІ № 414715 від 21.12.2001 року а підставі заповіту, посвідченого 22.10.1992 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради народних депутатів Валківського району Харківської області і зареєстрованого в реєстрі за № 23, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 31.05.2001 року є [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 284712, виданим 01.06.2001 року Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 06. На підставі заповіту серії ВСО № 321181 від 06.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все своє майно, належне їй на праві приватної власності заповіла в рівних частках братам її померлого чоловіка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 428025, виданим 02.04.2014 року виконкомом Олександрівської сільської радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 02. Факт смерті [PERSON], який просить встановити заявник, підтверджується довідкою про причину смерті № 131 від 29.07.2017 року, в якій причиною смерті [PERSON] значиться атеросклеротичний кардіосклероз. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 599/15.11-06-67 від 31.10.2017 року заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 29.07.2017 року у м. Горлівка Донецької області через те, що предявлений заявником документ, не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для державної реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть на території України. На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть видане медичним закладом тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті [PERSON] на території України, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть [PERSON] іншим способом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

Outcome: approved