overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 23.02.2012 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони перестали вести спільне господарство та не проживають разом, з цих підстав просить розірвати шлюб.Проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак направив суду заяву у якій позов визнала та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 лютого 2012 року, про що Відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 149 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, між ними припинилися подружні відносини, та вони перестали вести спільне господарство і не проживають разом протягом тривалого часу. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Вимогами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки вони люди різного характеру та мають різні погляди на життя, що призвело до втрати почуттів. На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] в судовому засідані позов підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позов визнав та просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №157938 виданим виконавчим комітетом Остап'ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, обоє бажають шлюб розірвати, а тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, у них різні погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння, між ними практично припинилися шлюбні стосунки, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає підстави суду визнати його неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у його відсутності з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 21.05.2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Відділом РАЦСу Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 38. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних поглядів на життя, між ними виникають непорозуміння, у зв'язку із чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, у них різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали непорозуміння, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, відповідач тривалий час проживає за межами України, їх шлюб носить формальний характер, а тому вважає, його збереження таким, що буде суперечити їх інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує відносно розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 26.10.2008 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1810. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, у них різні характери та погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними не буде, а тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що він не заперечує відносно розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 01.06.2008року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 524. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Примирення і збереження сім'ї не можливе. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін спору, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2011 року, від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], котра мешкає з позивачем. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки. В теперішній час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до виповнення трьох років. Відповідач на утримання дружини в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] року, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 10 липня 2014 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/2 частини але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але до суду не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від вказаного шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.4) сина [PERSON],[INFO]( а.с.5), доньку [PERSON], [INFO], ( а.с.6) які мешкають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтв про народження дітей (а.с.4- 6). Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обвязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (\~ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей : сина - [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO], доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 03 серпня 2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/2 частини на дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2005 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 257 (а.с.3). Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.12-15). Діти мешкають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні, відповідач є батьком дітей. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обвязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (\~ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 04 жовтня 2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved