Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , що помер [INFO] , є батьком заявника, а заявник - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , посилаючись на такі обставини. Згідно заяви, [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , останнє місце реєстрації померлого: [ADDRESS] . Однак у документах, що підтверджують їх родинні зв`язки, допущено помилку, а саме: у прізвищі батька заявника замість „ [PERSON] " помилково вказано „ [PERSON] ". Після смерті батька [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно. [INFO] , у встановленому законом порядку після смерті батька - [PERSON] , заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, приватним нотаріусом Рубінчик Л.О., йому було надане письмове роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між заявником, [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька заявник з`ясував, що в деяких документах, які необхідні для оформлення спадщини, є невідповідність у написанні їх з батьком прізвищ. Це є суттєвою першкодою в подальшому оформленні спадщини після смерті мого батька [PERSON] , а тому [PERSON] звернувся до суду з відповідною заявою до суду. Заявниця в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вказала, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання заінтересовану особу було повідомлено належним чином та своєчасно. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності документів підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого Райбюро РАГС м. Одеси від 12.03.1955 року, актовий запис 275, де російською мовою прізвище батька заявника зазначено: « [PERSON] » (а.с. 11). Судом встановлено, що 23.08.1975 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 23.08.1975 року, актовий запис №1196, серія [NUMBER] , де російською мовою прізвище батька заявника зазначено: « [PERSON] » (а.с.15). Судом встановлено, що у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, актовий запис №596, серія [NUMBER] , де російською мовою прізвище батька заявника та самого заявника зазначено: « [PERSON] » (а.с.9). Згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 09.12.2003 року, виданого на ім`я заявника, прізвище заявника зазначено: « [PERSON] » (а.с.4-8). Судом встановлено, що у наступних документах, що видавались на ім`я [PERSON] , - батька заявника, невірно було здійснено переклад з російської мови на українську прізвища батька заявника, а саме: -у Свідоцтві про право власності на житло від 06.02.2007 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № [NUMBER], зареєстровано та записано у реєстрову книгу за № 3-25137, записано, що квартира [ADDRESS] належить в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20); -у Розпорядженні органу приватизації від 06.02.2007 року № [NUMBER], виданого керівником органу приватизації управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, зазначено прізвища, імена та по-батькові заявник та його батька наступним чином: « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.24); -у Лікарському свідоцтві про смерть № 49, виданого МОЗ України КУ МКЛ №1 від 09.011.2019 року, прізвище батька померлого записано: « [PERSON] » (а.с.12); -у Свідоцтві про смерть від 09.01.2019 року, виданого Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області, актовий запис № 425, серія [NUMBER] , зазначено прізвище померлого батька заявника наступним чином: « [PERSON] » (а.с.13). Встановлення факту належності документів необхідно заявнику для отримання спадщини, що відкрилася після смерті, батька заявника - [PERSON] . Звертаючись до Правил українського правопису прізвищ, суд зазначає наступне. «Правопис слов`янських прізвищ та імен. Основні правила правопису прізвищ та імен инших слов`янських народів: Російську літеру е передаємо: а) сполученням літер йо на початку слова, усередині після голосних, а також після б, п, в, м, ф, коли ё позначає звукосполучення [й+о]: [PERSON]; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON]; б) через ьо всередині слова після приголосних, коли ё позначає сполучення м`якого приголосного з о: [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Але в прізвищах, утворених від спільних для української та російської мов імен, пишемо е: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ін.; в) через о під наголосом після ч, щ: [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON].» Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: ?згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; ?чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; ?заявник не мас іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що мас юридичне значення; ?встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі вказаних доказів суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення факту родинних зв`язків між [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме встановити, що [PERSON] є сином [PERSON] . Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved