Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

«Ніжинський протитуберкульозний диспансер» звернувся до суду із заявою, в якій просить застосувати терміном на три міясяці обов"язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу до [PERSON], [INFO], яка хворіє на заразну форму туберкульозу та ухиляється від лікування. Ніжинський протитуберкульозний диспансер зазначає, що [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби - активний туберкульоз легень з деструкцією легень та бациловиділенням. 29.09.2014 р. їй було видано направлення на стаціонарне лікування в Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер. Проте, [PERSON] категорично відмовляється від стаціонарного та амбулаторного лікування. Про свій стан та необхідність проходження курсу лікування в Чернігівському обласному протитуберкульозному диспансері [PERSON] проінформована, але незважаючи на неодноразові пропозиції лікування вона категорично відмовляється. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.285 ЦПК України справи про обов"язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Згідно ч. 1 ст.285 ЦПК України [PERSON] в судове засідання не викликалася, оскільки згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, становить загрозу розповсюдження хвороби. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. За даними ЛКК ОКЛПЗ «Ніжинський протитуберкульозний диспансер» [PERSON] становить епідемічну небезпеку для оточуючих, не може бути присутня на судовому засіданні, має діагноз: РМТБ (09.10.14) легень (інф) Д+,МБТ+,М-,МГ+,К+,рез-,кат 4, ког 4(14) /а.с.3/. Даний факт підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії ЛКК ОКЛПЗ №404 від 15.12.2014 року про необхідність госпіталізації хворого /а.с.2/. Згідно з вказаним висновком [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Ніжинському протитуберкульозному диспансері з 10 жовтня 2014 року. Їй необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Проте, [PERSON] відмовляється від проходження лікування, чим створює епідемічну загрозу для оточуючого населення і в першу чергу членам її сім»ї. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1)дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2)дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3)проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4)дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON] в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що її оточують. Подальша відмова [PERSON] від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення право на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Стаття 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечною для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бациловиділенням, суд приходить до висновку, що заява Обласного комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинський протитуберкульозний диспансер», щодо примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved