Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить: визнати за ним право на земельну частку (пай) в землях КСП «Україна» Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області в розмірі 3,83 га в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 17.07.1996 Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та зареєстрованого 17 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що його бабі [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) в землях КСП «Україна» Кіровоградського району Кіровоградської області в розмірі 3,83 га в умовних кадастрових гектарах. 01 липня 1998 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району та області, по реєстру № 65, був посвідчений заповіт, згідно з яким [PERSON], заповіла [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай) розміром 3,83 га у землі, яка перебуває в КСП «Україна» Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. [PERSON] в 1997 році посвідчувався ще один заповіт на все майно, але оскільки вказаний вище заповіт на ім'я позивача був посвідчений пізніше, то він має пріоритет перед попереднім заповітом. [INFO] його баба [PERSON] померла. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Обставини склалися таким чином, що відразу після посвідчення заповіту [PERSON] передала позивачу сам заповіт та оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) і весь цей час вказані документи зберігалися в нього, тобто він вступив у володіння спадковим майном, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], постійно знаходився у нього і знаходиться по теперішній час. У листопаді 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини за заповітом, але нотаріусом було надано роз'яснення щодо неможливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку та запропоновано для вирішення проблемних питань з приводу спадщини звернутися до суду. Однією з основних підстав відмови було те, що із довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради, вбачається, що чоловік спадкодавця [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини є особою, яка має право на обов'язкову частку в спадщині, але позивач вважає, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом права на земельну частку (пай) в землях КСП «Україна» в розмірі 3,83 га, виходячи з того, що [PERSON] на час відкриття спадщини дійсно мав право на обов'язкову частку в спадщині, проте не скористався зазначеним правом, а спадкування обов'язкової частки є правом спадкоємця, а не обов'язком, як наслідок якщо обов'язковий спадкоємець не прийняв обов'язкову частку спадщини у встановлений законом строк (чи відмовиться від прийняття), майно переходить до спадкоємців за заповітом. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв його онук [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, проте право на земельну частку (пай), яке є предметом спору не входило до спадкового майна. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 62). Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву визнає в повному обсязі та підтверджує всі обставини викладені в позові, позов просить задовольнити (а.с.64). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 4 ст.174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача та відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Факт родинних відносин підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 15, 16, 17, 18, 19). Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської райдержадміністрації від 23 квітня 1996 року №272-р в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 3,83 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат видано головою Кіровоградської районної державної адміністрації [PERSON] 17.07.1996 та зареєстровано 17.07.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №751 (а.с.9). 17 жовтня 1997 року секретарем виконавчого комітету Соколівської сільської ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], яким вона заповіла все своє майно та все на що вона матиме право на день смерті [PERSON] і [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №190 (а.с.10). 01 липня 1998 року секретарем виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], яким вона заповіла належне їй право на земельну частку (пай) розміром 3,83 га у землі, яка перебуває в КСП «Україна» Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №65. Відповідно до відмітки в.о. секретаря виконкому [PERSON] заповіт не змінено і не скасовано (а.с.11). Позивач стверджує, що [PERSON] після складення заповіту, передала йому заповіт від 01.07.1998 та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), зазначене підтверджує і відповідач [PERSON]. З довідки, яка видана виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за №2151 від 17.11.2015, слідує, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], з 1943 року була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS]. На день її смерті разом з нею були зареєстровані і проживали: чоловік [PERSON], [INFO], який помер [INFO], онук [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO], який був зареєстрований, але не проживав. Померла виписана з будинку в зв'язку зі смертю. Протягом шести місяців після смерті [PERSON] в вищезазначеному будинку нікого, крім [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не було зареєстровано. Від імені померлої [PERSON] в виконкомі Соколівської сільської ради були посвідчені заповіти: 17.10.1997 по реєстру № 190 і 01.07.1998 по реєстру № 65. По цей час заповіти не змінено і не скасовано (а.с.12). В листопаді 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини за заповітом. Однак приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. за вихідним № 380/02-17 від 27.11.2015 , йому надано роз'яснення, відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яке діяло на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18.06.1994 (яка діяла на той час) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Також нотаріусом повідомлено, що в заповіті відсутні ідентифікуючі дані щодо документу на підставі якого спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), яке заповідалось позивачу. Крім того, нотаріусом роз'яснено, що із довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради вбачається, що чоловік спадкодавця [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини є особою, яка має право на обов'язкову частку в спадщині. А тому для вирішення проблемних питань щодо спадщини позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.20-21). Відповідно до відповіді Кіровоградської районної державної нотаріальної контори №3/0109 від 06.01.2016, за даними перевірки у Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), а також в Алфавітних книгах обліку спадкових справ Кіровоградської районної державної нотаріальної контори за 1993-2015 р.р., інформації по померлій [INFO] [PERSON], знайдено не було (а.с.35). Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №42643682 від 06.01.2016 (а.с.37). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи зазначене, спадкоємець [PERSON] вважається таким, що вступив у володіння спадковим майном, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий 17.07.1996 Кіровоградською районною державною адміністрацією постійно знаходився у нього і знаходиться по теперішній час. Крім того, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва по смерть (а.с.6), на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] дійсно мав право на обов'язкову частку в спадщині, але не скористався ним. Відповідно до п.п. "в" п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» передбачено, що фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, яке спадкодавець заповів іншій особі (якщо вона не відмовилась від спадщини) або одержання за заповідальним розпорядженням вкладу, не може розглядатись як вчинення передбачених законом дій по прийняттю спадщини. Тобто фактичне прийняття обов'язкової частки у спадщині законодавством не передбачено. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його онук - [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до копії спадкової справи №186/2006, яка заведена Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер [INFO], право на земельну частку (пай), яке є предметом спору не входило до спадкового майна (а.с. 38-59). В заяві відповідач [PERSON] підтверджує обставини викладені в позовній заяві та зазначає, що в їх родині було досягнуто визначеності щодо спадкування майна. [PERSON] бажала, щоб [PERSON] перейшло належне їй право на земельну частку(пай). [PERSON] не претендував і не мав будь-якого наміру на успадкування, в тому числі і обов'язкової частки щодо вказаного об'єкту спадкового майна, що є предметом цієї справи. Він як спадкоємець [PERSON] також не претендує на вказане спадкове майно (а.с.65). Згідно із ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи вищевикладене, та те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину, однак позбавлений можливості оформити своє право на спадкове майно в нотаріальному порядку, його право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 15, 16, 1268 ЦК України, ст. ст. 548, 549 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved