Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 08.07.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила стягнути солідарно з [PERSON] (яка зареєстрована за адресою: [INFO], к. 68-69, ідентифікаційний код [NUMBER]) та [PERSON] (який зареєстрований за адресою: [INFO], к. 101, ідентифікаційний код [NUMBER]) 658 414,00 (шістсот пятдесят вісім тисяч чотириста чотирнадцять) гривень. Протягом розгляду справи представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог, виклавши їх в новій редакції, а саме: "стягнути з [PERSON] (яка зареєстрована за адресою: [INFO], к. 68-69, ідентифікаційний код [NUMBER]) 658 414,00 (шістсот пятдесят вісім тисяч чотириста чотирнадцять) гривень." Таким чином, в результаті цього в числі відповідачів залишилась лише [PERSON]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на наступне. 18 травня 2016 року між позивачем за цим позовом, [PERSON], та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач передала, а позивач прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) в місті Харкові. Цей продаж було вчинено за 658 414,00 гривень, які продавець (відповідач) отримала від покупця (позивача) ще до підписання договору, що зазначено в пункті 2договору. В цей же день, 18.05.2016 року, відбулася державна реєстрація права власності позивача на придбану квартиру. При укладенні договору купівлі-продажу відповідач гарантувала позивачу, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, будь-яких прав у третіх осіб щодо квартири немає. Через деякий час після укладення угоди, позивач дізналася, що на придбану нею нерухомість претендує третя особа [PERSON]. Після укладення договору виявилося, що [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. [PERSON] є братом та спадкоємцем померлої 20 травня 2013 року [PERSON]. Після похорон [PERSON] зясувалося, що належна їй квартира [ADDRESS] 28 травня 2013 року була продана гр. [PERSON]. При цьому продавцем у договорі зазначена вже померла [PERSON] 06.07.2013 року [PERSON] продав квартиру [PERSON]. 13.07.2013 року [PERSON] продала квартиру [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року по справі №638/9186/14-ц визнано недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON]; за [PERSON] визнано право власності на квартиру; квартиру витребувано з незаконного володіння [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.12.2014 року це рішення залишено без змін. Між тим, як зазначено у позові [PERSON], 29.10.2015 року [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON], яка 18.05.2016 року продала її [PERSON] Вказуючи на нікчемність правочинів, укладених між [PERSON] та [PERSON], а також між сторонами цього позову, [PERSON] просив суд витребувати спірну квартиру з незаконного володіння [PERSON] Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.03.2017 по справі №638/8404/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було постановлено витребувати з незаконного володіння [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS] в зв'язку з нікчемністю угоди про продаж квартири, укладеної начебто від імені померлої [PERSON] 28 травня 2013 року з [PERSON] Рішення суду по справі №638/8404/16-ц набрало законної сили, копія рішення з відміткою про набрання ним законної сили надана представником позивача до матеріалів справи. Станом на час розгляду справи квартира була зареєстрована за [PERSON], на підтвердження чого представником позивача була надана до справи інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №87847801 від 24.05.2017. Таким чином станом на теперішній час права щодо спірної квартири на підставі судових рішень Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року по справі №638/9186/14-ц та на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.03.2017 по справі №638/8404/16-ц були визнані за [PERSON], право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також зареєстровані за ним. В рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року по справі №638/9186/14-ц та в рішенні Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.03.2017 по справі №638/8404/16-ц визнано що законним власником квартири є гр. [PERSON], а правочини, які були укладені щодо квартири, є нікчемними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом. Визнання такого правочину недійсним судом - не вимагається. Подальші правочини, вчинені щодо спірної квартири, є також нікчемними, так як право власності на підставі первісного нікчемного правочину, вчиненого від імені померлої [PERSON] до [PERSON] на перейшло, відповідно, наступні власники та продавці спірної квартири також не набули прав власності на квартиру в зв'язку з нікчемністю цього правочину. Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. При цьому, як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Згідно п. 10 цієї постанови реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Наведене надає підстави позивачу вимагати повернення переданих на виконання договору купівлі-продажу коштів - 658 414,00 гривень. Представник відповідача - [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву, якою позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, та проти задоволення позову не заперечував. Також представником [PERSON] було подано до суду копію свідоцтва про смерть [PERSON], який помер 26 червня 2017 року. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 травня 2016 року між позивачем за цим позовом, [PERSON], та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого відповідач [PERSON] передала, а позивач [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) в місті Харкові. Цей продаж було вчинено за 658 414,00 гривень, які відповідач отримала від позивача до підписання договору, що зазначено в пункті 2 договору. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року по справі №638/9186/14-ц визнано недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 28.05.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], укладений між [PERSON] та [PERSON]; за [PERSON] визнано право власності на квартиру; квартиру витребувано з незаконного володіння [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.12.2014 року це рішення залишено без змін, рішення суду першої інстанції набрало законної сили. Згідно зазначеного рішення договір купівлі-продажу від 28.05.2013 року є нікчемним з тих підстав, що [PERSON] Мойсеєвна померла 20 травня 2013 року, до укладення невстановленою особою від її імені договору купівлі-продажу, що встановлено судом в ході розгляду справи №638/9186/14-ц, договір від її імені було підписано невстановленою особою. У відповідності до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] майнові права останньої перейшли до спадкоємця, її брата [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно ч.2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У відповідності до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.03.2017 по справі №638/8404/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] постановлено витребувати з незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] (раніше - проспект Леніна) в зв'язку з нікчемністю угоди про продаж квартири, укладеної начебто від імені померлої [PERSON] 28 травня 2013 року з [PERSON] невстановленою особою. Рішення суду по справі №638/8404/16-ц набрало законної сили. Станом на час розгляду справи квартира була зареєстрована за [PERSON], на підтвердження чого представником позивача була надана до справи інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №87847801 від 24.05.2017. Таким чином, правові підстави для застосування реституції у вигляді повернення квартири позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] відсутні. В той самий час, в порядку реституції на підставі ч.1 ст. 216 ЦК України підлягають поверненню відповідачем позивачу грошові кошти в сумі 658 414,00 (шістсот пятдесят вісім тисяч чотириста чотирнадцять) гривень, сплачені позивачем за договором купівлі-продажу від 18 травня 2016 року, укладеним між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] згідно якого відповідач передала, а позивач прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (колишня назва проспект Леніна) в місті Харкові. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем за подання позову було сплачено судовий збір в розмірі 6584 грн. 15 коп. за квитанцією №10_12 від 05.07.2016р. а також судовій збір за забезпечення позову в розмірі 275 грн. 61 коп. за квитанцією №12_12 від 07.07.2016 року. Загальна сума сплаченого позивачем судового збору склала 6859 грн. 76 коп. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 6859 грн. 76 коп. підлягають стягненню відповідача. На підставі ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 228, ч. 1 ст. 216 ЦК України,

Outcome: approved