Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач 26.09.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона є власником спірного житлового приміщення, у якому зареєстрована відповідач, яка є її донькою та з 2013 року у квартирі не проживає, її місце знаходження не відомо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19.11.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 13.01.2020 року. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача, а відповідач її донька. У спірній квартирі проживає лише позивач, їй тяжко пересуватись, він допомогав їй при затопленні. Він проживає у вкартирі по сусідству 9 років, конфліктів та скандалів не було. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитаний в якості свідка за його згодою представник позивача [PERSON] суду показав, що [PERSON] виїхала за кордон, а саме до Російської Федерації, спілкується з матір`ю дуже рнідко, її точне місцезнаходження невідоме. Востаннє вона була у Татарстані. Повертатись вона не збирається доки в країні "бендери", кошти на утримання квартири не надає, домовленості щодо її реєстрації у спірному житлі з власницею не укладалися. Суд, заслухав вступне слово представників позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 15.07.2003 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1045494 від 21.07.2003 р. (арк. справи 5-6). Згідно акту від 17.09.2019 р. складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2016 року (арк. справи 20). Відсутність речей відповідачки та її не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинила, майно та речі відповідачки в будинку відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні з 2016 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивача судом було звільнено від сплати судового збору з огляду на тяжкий матеріальний стан. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 17 січня 2020 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved