Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах захисту прав малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду з позовом, відповідно до якого, просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; призначити її - [PERSON] , [INFO] , опікуном дітей, та стягнути аліментів з відповідача на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, а починаючи з 25.07.2023 року стягувати з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що в 2012 році позивач приїздила до України з дітьми [PERSON] та [PERSON] (донька позивача), які є батьками дітей [PERSON] та [PERSON] Після приїзду її з дітьми в Україну вони фактично почали проживати по [ADDRESS] . Через деякий час між її донькою - [PERSON] та відповідачем сімейні стосунки погіршилися та донька позивача переїхала проживати до неї. [INFO] року [PERSON] помирає. Після того, як відповідач дізнався про смерть [PERSON] , то перестав цікавитися дітьми. Між позивачем та відповідачем втрачено телефонний зв`язок. На сьогоднішній день малолітні діти проживають з [PERSON] та перебувають лише на її утриманні. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, медичний догляд, лікування, не спілкується з дітьми взагалі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити, оскільки відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню синів, свідомо ухиляється від їх виховання та утримання, не цікавилася станом їх здоров`я. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзив не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради - Горчакова Д.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, посилаючи на факти, викладені у висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради на підставі рішення комісії з захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та висновку про доцільність призначення опікуном [PERSON] , [INFO] , над малолітніми дітьми. Тому суд, за згодою позивача, врахувавши думку представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якого у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Суд, заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю дітей є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих Царицинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви 09.08.2005 року та 15.01.2011 року. Вірність копій значених свідоцтв про народженні дітей з оригіналами документів (наявних в матеріалах справи), нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П. При цьому зазначено, що засвідчено вірність перекладу тексту документа з російської мови на українську мову, який зроблено ним - нотаріусом (зареєстровано в реєстрі за №159,155 та за №152, 153) (а.с.6-9). Згідно інформаційної довідки начальника Покровського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2018 року громадянку [PERSON] повідомлено про те, що за її повідомленням від 21.02.2018 року по факту неналежного виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] . Покровським ВП проведено перевірку; факти, вказані в повідомленні, знайшли своє підтвердження, але є такими, що не містять ознак кримінального правопорушення. При встановленні місця знаходження [PERSON] буде вирішуватись питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності (а.с.10). Відповідно до акту про встановлення факту проживання голови квартального комітету №7 в м. Покров від 02.11.2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2016 року проживають за адресою по [ADDRESS] , але не зареєстровані за даною адресою (а.с.12). Згідно довідки директора КЗ «НВО» Л.С. Мякотіної від 02.11.2018 року №560 [PERSON] та [PERSON] забезпечені всіма необхідними речами для навчання та відпочинку, пропусків без поважних причин немає, поведінка зразкова. Докторов Кирил бере активну участь у шкільних та позашкільних заходах: член шкільної футбольної команди, блогер класу, займається легкою атлетикою в школі. [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом бабусі - [PERSON] , яка забезпечує та створює належні умови для проживання, навчання та виховання онуків. Стосунку у дітей з бабусею дружні, доброзичливі, бабуся користується авторитетом у дітей, онуки люблять її. Мама дітей - [PERSON] , померла [INFO] . Батько - [PERSON] з родиною не проживає, участі у вихованні не бере, відомості про нього відсутні. (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.05.2019 року, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Шевченко Н.К. та Федько Я.В. , на підставі планової перевірки служби у справах дітей з метою обстеження умов проживання опікунської родини гр.. [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в сім`ї створені відповідні умови для проживання та виховання дітей. Опікун у повній мірі піклується про дітей. Державна допомога витрачається за призначенням. Згідно довідки МВС України Департаменту інформаційних технологій, за обліками МВС громадянка [PERSON] , [INFO] , станом на 28.03.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я може бути опікуном, що підтверджується висновком про стан здоров`я від 15.04.2019 року. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради №189 від 24.04.2019 року на підставі рішення комісії з захисту прав дитини від 22.04.2019 року (протокол №4) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно зазначених малолітніх дітей, (а.с.32-33). Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, він працездатного віку. Приписами ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приділяє уваги своїм дітям, не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам малолітніх дітей. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх синів. Одночасно суд роз`яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідачі не позбавлені можливості у поновленні їх батьківських прав. Крім того, як зазначено у ч. 3 та 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Ч.1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Згідно ч. 3 ст. 63 цього ж Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 3 ст.243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради №245 від 22.05.2019 року на підставі рішення комісії з захисту прав дитини про доцільність призначення опікуном [PERSON] , [INFO] , над малолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , протоколом №5 від 15.05.2019 року, було прийнято рішення надати висновок щодо доцільності призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітніми дітьми. Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію яка склалася з батьком дітей , який не приділяє належної уваги дітям, то суд вважає, що діти дійсно позбавлені батьківського піклування, і вважає необхідним призначити їм опікуна в особі їх бабусі, тобто позивачки в справі. Обмеження для опікуна чи піклувальника, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно неї відсутні. Діти проживають разом з нею, вона забезпечує хлопчиків всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дітей, то суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги і в цій частині. Крім того, ч.5 ст.265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2305,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved