Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач мотивує свій позов тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Так як відповідач офіційно не працевлаштований, в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, проживає окремо від сім'ї, а тому позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак скерувала до суду письмове клопотання, у якому просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання, у якому просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.5), свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.6), [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них дійсно є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області № 202 від 16 січня 2014 року (а.с.7). Як вбачається з медичної довідки № 198, виданої 16 січня 2014 року Горохівською центральною районною лікарнею (а.с.8), [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом вищевказаного лікувального закладу. Таким чином суд вважає, що хоча відповідач [PERSON] не працює, однак він є спроможним надавати на утримання сина матеріальну допомогу, яку відповідно до ст.184 СК України слід визначити у твердій грошовій сумі, оскільки його дохід не є регулярним. Отже, виходячи з наведеної правової норми і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітнього сина та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно, так як для цього є законні підстави і визнання відповідачем [PERSON] цього позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: approved