Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач ДП «ПУГР» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 04 серпня 2015 року ДП «ПУГР» та [PERSON] укладено договір про надання безвідсоткової цільової позики, за яким відповідач одержала 30000 грн. терміном на пять років. Відповідно до пункту 3.5. договору у випадку припинення трудових відносин з позичальником незалежно від підстав звільнення позичальник зобовязаний протягом останнього робочого дня повернути позику. Трудові відносини між сторонами припинені 14 листопада 2016 року, але кошти відповідачем позивачу не повернуті. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 23291,83 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с.19), які повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на її імя за останньою відомою адресою, за якою зареєстровано її місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача такою, що була належним чином повідомлена по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 11 лютого 2008 року перебувала в трудових відносинах з ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» (а.с.14). 04 серпня 2015 року між позивачем ДП «ПУГР» та відповідачем [PERSON] було укладено договір безвідсоткової цільової позики, згідно якого ДП «ПУГР», що діє в договорі як позикодавець, зобовязується надати у власність [PERSON], що діє в договорі як позичальник, 30000 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у терміни, визначені у п.2.2 цього договору (а.с.10). Згідно пункту 2.1. договору позика надається шляхом перерахуванням на картковий рахунок позичальника в сумі, визначеній п. 1.1. цього договору. Пунктом 2.2. договору передбачено, що термін, на який надається позика позичальнику, становить п'ять років з моменту укладання договору. За цим договором позика є безвідсотковою (п.1.2. договору). Крім того, пунктом 3.5. договору передбачено, що у випадку припинення трудових відносин з позичальником незалежно від підстав звільнення, позичальник зобовязаний протягом останнього робочого дня повернути позику шляхом внесення відповідних грошових коштів в касу позикодавцю або шляхом їх перерахування на поточний рахунок позикодавця. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт одержання [PERSON] грошових коштів в сумі 30000 грн. від ДП «ПУГР» за договором безвідсоткової цільової позики підтверджується банківською випискою по рахунку ДП «ПУГР» від 27 серпня 2015 року та відомістю розподілу заробітної плати від 27 серпня 2015 року (а.с.12, 13). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 14 листопада 2016 року [PERSON] звільнена з посади майстра ДП «ПУГР» за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.14). У звязку з розірванням між сторонами трудових правовідносин, на підставі п.3.5. договору про надання безвідсоткової цільової позики від 04 серпня 2015 року строк виконання зобовязання [PERSON] за цим договором настав 14 листопада 2016 року. Як встановлено судом, у встановлені наведеним договором позики строки відповідач позивачу борг не повернула, а саме не сплатила залишок боргу в сумі 22799,00 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором безвідсоткової позики від 04 серпня 2015 року в сумі 22799,00 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем на суму заборгованості відповідача за кредитом станом на 28 грудня 2016 року нарахована сума інфляції в розмірі 410,38 грн. та три відсотки річних за прострочення зобовязання в розмірі 82,45 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних складає 23291,83 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в сумі 23291,83 грн. Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1378 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 24669,83 грн.

Outcome: approved