Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач 15 вересня 2017 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до Пологівської міської ради Запорізької області про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку №30, розташованого по вул.Шевченка у м.Пологи Запорізької області, з господарськими спорудами і будівлями до неї. Зазначений житловий будинок розділений на дві частини, кожна з яких має свого господаря, та має окремі виходи і господарські будівлі та споруди, призначені для обслуговування відповідних частин будинку. У зазначеній у позові частині житлового будинку вона, позивач, мешкає з вересня 2002 року по теперішній час, тобто користується нею. Ця частина житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями належала [PERSON] Вказану частину житлового будинку було арештовано Пологівським відділом ДВС на виконання вироку суду та була примусова реалізована через прилюдні торги. Її, позивача, мати, яка померла у 2016 році, ще за своє життя стала переможницею прилюдних торгів, які були проведені 18 червня 2002 року Запорізькою філією спеціалізованого підприємства «Укрспецюст» з реалізації арештованого майна [PERSON], а саме 1/2 частини вказаного житлового будинку. З того часу і до дня смерті мати так і не зареєструвала на себе право власності на 1/2 частину житлового будинку, тому вона так і не стала власником цього майна, тим більше, що на паперових носіях реєстрацій права власності на нерухоме майно власником значиться [PERSON] Після проведених торгів мати (вважаючи майно своїм) дозволили їй, [PERSON], користуватися та володіти цією 1/2 частиною будинку, у звязку з чим вона, позивач, у вересні 2002 року безперешкодно добросовісно заволоділа 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до неї, і продовжує володіти цим нерухомим майном і до теперішнього часу. Будинок розділений на двох господарів. Власником іншої 1/2 частини будинку є [PERSON] 1/2 частина житлового будинку, якою вона, [PERSON], володіє та користується, складається з кімнат 1-1 площею 3,3 кв.м, 1-2 площею 13,5 кв.м, 1-3 площею 6,8 кв.м, 1-4 площею 7,8 кв.м, а всього загальною площею 31,4 кв.м, з яких житловою 20,3 кв.м, веранди літ. «а», господарських будівель та споруд гаражу літ. «Ж», вбиральні літ. «К», паркану №2, хвіртки №3, 1/2 частини замощення «I». З часу користування зазначеною 1/2 частиною будинку вона, [PERSON], підтримує її у належному стані, проводить усі необхідні поточні ремонти, сплачує комунальні послуги та послуги, повязані з утриманням будинку. Колишній власник цього майна [PERSON] [INFO] помер у 2002 році, спадщина після його смерті не відкривалася. З посиланням на ст.344 ЦК України позивач просить постановити судове рішення, яким визнати за нею за набувальною давністю право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого у м.Пологи Запорізької області по вул.Шевченка,30 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, оскільки вона більше 15 останніх років добросовісно, відкрито і безперешкодно володіє зазначеним чужим нерухомим майном, і ніхто не чинить їй перешкод у цьому. У судовому засіданні позивач і її представник за договором про надання правової допомоги від 09 листопада 2017 року адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги [PERSON], просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому позивач суду пояснила, що вона оформила всі необхідні договори про сплату комунальних услуг на своє імя, бо вона фактично користується по зазначеній у позові адресі у половині будинку, в якому вона проживає, всіма комунальними послугами, і сплачує їх вартість. Земельної ділянки при половині будинку майже нема тільки для обслуговування частини будинку і відповідних господарських будівель та споруд. Перед будинком є невеличка клумба, за якою вона доглядає. У судовому засіданні представник Пологівської міської ради Запорізької області як представник відповідача за довіреністю [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суду пояснив, що позивач дійсно більше 15 останніх років відкрито безперервно і безперешкодно володіє і користується половиною жилого будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи, належним чином доглядаючи за нею і прилеглою територією. За відомостями міської ради будь-яка фізична або юридична особа на зазначену частину житлового будинку, якою володіє і користується позивач, не претендує і претензій з цього приводу до [PERSON] не має. У судовому засіданні третя особа [PERSON] суду пояснив, що він є власником половини житлового будинку, який розташований у м.Пологи по вул.Шевченка,30. Коли він у 2003 році вїхав до своєї половини будинку і став там проживати, [PERSON] вже жила там. Він ставився і ставиться до [PERSON] як до господаря іншої частини житлового будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи, будь-хто інший на половину будинку [PERSON] не претендував і не претендує. Він знайомився з позовом, позивач зазначила господарські будівля і споруди саме ті, якими вона фактично користується. Проти задоволення позову [PERSON] він заперечень не має. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона постійно мешкає у м.Пологи Запорізької області по вул.Шевченко,31 з 1988 року. [PERSON] приблизно з 2002 року і по теперішній час є її, свідка, сусідкою, яка живе через дорогу у половині будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи. [PERSON] із зазначеного часу проживає там зі своєю родиною. [PERSON] відкрито і безперешкодно користується зазначеною половиною будинку після смерті власника цього будинку [PERSON] і після смерті матері позивача. [PERSON] ніхто не чинить перешкод у користуванні цією нерухомістю, будь-хто на цю половину будинку не претендував і не претендує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є меншою рідною сестрою позивачу у справі [PERSON], проживає вона, свідок, у батьківському будинку №192 по вул.Магістральна у м.Пологи. а її сестра [PERSON] з 2002 року і по теперішній час з дозволу їх матері, яка вже померла, проживає у половині будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи. Їй, свідку, відомо, що ця половина будинку дісталася їх матері за вироком суду відносно [PERSON], їх мати на прилюдних торгах викупила цю половину будинку під час виконання судового вироку, але не оформила свої юридичні права. [PERSON] постійно живе у цій половині будинку, доглядає за нею і прилеглою територією, сплачує комунальні послуги. Вона, свідок, допомагала декілька разів робити ремонти сестрі у її половині будинку. Вислухав у судовому засіданні позивача і її представника, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження, виданого повторно 26 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народилася 29 січня 1974 року у м.Пологи, її батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). З копії свідоцтва про смерть на с.8 вбачається, що [PERSON] померла у м.Пологи 05 лютого 2016 року. Згідно копій протоколу проведення прилюдних торгів і акту про проведені прилюдні торги від 18 червня 2002 року встановлено, що старшим державним виконавцем за участю представника Запорізької філії спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» 18 червня 2002 року проведені прилюдні торги в м.Пологи з реалізації арештованого майна: 1/2 частини житлового будинку, розташованого у м.Пологи Запорізької області по вул.Шевченка,30. Боржник [PERSON]. У прилюдних торгах приймали участь дві особи. Переможцем торгів є [PERSON], якою внесено за придбане майно 1940 грн. (а.с.9,10) Згідно копії довідки голови квартального комітету м.Пологи від 06 вересня 2017 року, [PERSON] мешкає у м.Пологи по вул.Шевченка,30 з вересня 2002 року до теперішнього часу (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту від 06 вересня 2016 року і інформації КП «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області від 14 вересня 2016 року власниками житлового будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи по 1/2 частині є [PERSON] і [PERSON] До складу половини житлового будинку літ. «А», якою користується [PERSON], входять: кімнати 1-1 площею 3,3 кв.м, 1-2 площею 13,5 кв.м, 1-3 площею 6,8 кв.м, 1-4 площею 7,8 кв.м, а всього загальною площею 31,4 кв.м, з яких житловою 20,3 кв.м, веранда літ. «а», господарські будівлі та споруди гараж літ. «Ж», вбиральня літ. «К», паркан №2, хвіртка №3, 1/2 частина замощення «I», вартість яких становить 74874 грн., з якої позивачем сплачений судовий збір (а.с.1,18-24). Згідно копій довідок на а.с.25-26 і копії договору про користування електричною енергією на а.с.27-28 встановлено, що [PERSON] сплачує комунальні послуги з енергопостачання, водокористування і вивезення твердих побутових відходів за адресою м.Пологи, вул.Шевченка,30. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 09 листопада на запит суду під №103138054, власниками житлового будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи по 1/2 частині відповідно є [PERSON] і [PERSON] (а.с.43). Зі свідчень у судовому засіданні свідків, з наведених вище письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] з вересня 2002 року і по теперішній час відкрито і безперервно володіє половиною житлового будинку №30 по вул.Шевченка у м.Пологи, сплачує комунальні послуги, підтримує будинок і прилеглу територію у належному стані. На теперішній час позивач бажає набути право власності на зазначений обєкт житлової нерухомості за набувальною давністю, оскільки вона 15 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, здійснює догляд за ним і прилеглою територією. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Виходячи з викладеного вбачається, що позивач більше 15 останніх років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується половиною спірного житлового будинку, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на цей обєкт нерухомого майна у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved