Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернулася до суду та просила визнати неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження своїх позовних вимог Позивач навела наступні обставини. [PERSON] вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У належному їй будинку на сього дні зареєстровані окрім Позивача її чоловік- [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON], [INFO], законним представником якого є його мати [PERSON]. Позивач вказує, що її онук був зареєстрований у будинку його матір'ю 12.01.2002р., яка на той час також була зареєстрована там, проте жодного дня в ньому не проживав. Позивач зазначає, що з моменту виходу заміж в липні 2000 року її дочка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в іншу квартиру, і на сьогодні разом із сім'єю, в тому числі - з сином, проживає у належній їй на праві власності квартирі в м. Києві. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживає разом зі своєю матір'ю, ніколи, навіть тимчасово, не проживав в будинку Позивача, не з'являвся в ньому, стосунки з Позивачем та третіми особами не підтримує та будинком не цікавиться, Позивач просить визнати його таким, що втратив право користування будинком. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Наполягали на тому, що ані неповнолітній [PERSON], ані його мати у будинку [ADDRESS] не з'являються, будинком не цікавляться, витрат, пов'язаних з його утриманням не несуть. Представник Відповідача у судовому засіданні посилався на те, що при збереженні реєстрації права Позивача на користування належним їй будинком жодним чином не порушуються. Крім того стверджував, що [PERSON] на сьогодні досяг 14-ліття, має намір відновити стосунки зі свою бабусею, а також користуватись житловим приміщенням, в якому зареєстрований. Представник третьої особи по справі - органу опіки та піклування Солом'янської районної м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на необхідності захисту житлових прав неповнолітньої особи. Третя особа по справі [PERSON] підтримала заявлений позов, зазначила, що [PERSON] є її сестрою, а [PERSON] племінник. Пояснила суду, що постійно проживає у будинку по [ADDRESS], разом зі своїми батьками, а неповнолітнього [PERSON] жодного разу в будинку не бачила, оскільки він проживає в іншому місці разом зі своєю матір'ю, і ніякого зв'язку зі стороною Позивача не підтримують. Від третьої особи [PERSON] надійшла зава про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову виходячи з наступного. Встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON]. Згідно з довідкою за формою №3 у будинку станом на день подання позову були зареєстровані [PERSON] (Позивач), її чоловік [PERSON], дочка Позивача [PERSON] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 25) Як визнали у судовому засіданні сторони, з моменту свого народження неповнолітній [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає. Станом на день розгляду справи [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 52) Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, оскільки [PERSON] жодного дня не проживав в [ADDRESS], а його реєстрація за вказаною адресою була здійснена за заявою матері в 2002 році, коли вона сама була зареєстрована у вказаному будинку, і не пов'язання із фактичним його вселенням в дане житло, суд вважає його таким, що втратив право користування будинком. Згідно з ч.3 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків. Позов поданий до суду Позивачем до досягнення [PERSON] віку 14 років. Стороною Відповідача не зазначено суду доказів перешкоджання Позивачем у користуванні неповнолітнім [PERSON] будинком, в якому він зареєстрований. Крім того, відсутність звернень з цього приводу протягом останнього року зі сторони законного представника неповнолітнього підтверджується відповідями житлово-експлуатаційної організації, органів міліції. (а.с. 32-33) Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стороною Відповідача не наведено суду достатніх та обгрунтованих підстав для відмови у задоволені позову.

Outcome: approved