Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] в с. Красний Октябрь Тельмановського району Донецької області, що підтверджується довідкою про причину смерті №84 від 28 березня 2016 року, свідоцтвом про смерть від 04 квітня 2016 року, актовий запис №12, виданими так званою Донецькою народною республікою. У червні 2017 року заявниця подала документи до Солонянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті її чоловіка [PERSON], проте отримала відмову у видачі свідоцтва про смерть. На теперішній час отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС є неможливим, оскільки територія, на якій помер чоловік заявниці є тимчасово окупованою, у зв'язку з чим просила задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON] для оформлення пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги та додатково пояснила, що до подій 2014 року спільно з чоловіком мешкала в Донецькій області, а після початку воєнних дій їх будинок був зруйнований, всі документи зникли під час пожежі, і тому вона вимушена були приїхати в смт Солоне до своєї рідної сестри. Чоловік залишився мешкати в Донецькій області у своїх рідних. Заявниця займалася відновлюванням документів з метою отримання пенсії, весь час телефоном спілкувалася з чоловіком та вони разом планували його приїзд в смт Солоне. В березні 2016 року заявницю повідомили про раптову смерть чоловіка. Вона поховала його в Донецькій області, де їй видали документи, що підтверджують його смерть. Однак, оскільки такі документи видані Донецькою народною республікою, а територія на якій помер чоловік є тимчасово окупованою, тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка та оформити пенсію по втраті годувальника, оскільки всі архівні документи про її роботу - втрачені, і вона не може отримати пенсію за віком. Пенсія по втраті годувальника стане єдиним джерелом її доходу. Представник заявниці - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити та додатково пояснив, що отримане на окупованій території України свідоцтво про смерть [PERSON] не може бути підставою для оформлення пенсії заявниці, оскільки видане так званою Донецькою народною республікою на тимчасово окупованій території України. Заінтересована особа - Солонянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилась, листом просили розглянути справу за їх відсутності Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27 липня 2018 року пояснив, що є чоловіком рідної сестри заявниці та знає їх сім'ю з моменту знайомства та реєстрації шлюбу. В 2014 році після початку бойових дій [PERSON] приїхала мешкати до них в родину без документів, а її чоловік залишився в Донецькій області, весь час вони підтримували зв'язок телефоном та планували приїзд [PERSON]. Дітей родина не мала. В березні 2016 року повідомили про смерть [PERSON], а заявниця поїхала хоронити його в Донецьку область, де їй видали свідоцтво про його смерть. На теперішній час вказане свідоцтво не приймають органи соціального захисту та пенсійного фонду для оформлення пенсії по втраті годувальника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27 липня 2018 року пояснила, що є рідною сестрою заявниці та їй відомо про те, що в березні 2016 року помер чоловік сестри в Донецькій області, а після його смерті сестра отримала свідоцтво про його смерть зразка Донецької народної республіки, а на території України не може отримати аналогічне свідоцтво для оформлення пенсії по втраті годувальника. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку. Згідно положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року, яке набрало законної сили 07 липня 2018 року [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.21-22), який помер [INFO] в с. Красний Октябрь Тельмановського району Донецької області, що підтверджується довідкою про причину смерті №84 від 28 березня 2016 року, свідоцтвом про смерть від 04 квітня 2016 року, актовий запис №12, виданими так званою Донецькою народною республікою (а.с.15-18). Згідно листа Солонянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 283/14.42-42 від 30 червня 2017 року заявниці було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] у зв'язку з не відповідністю наданих нею документів формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року №1150/13024 (а.с. 19). Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17 березня 2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Згідно розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» межі Бойківського, Волноваського та Новоазовського районів встановлено відповідно до постанови Верховної Ради України від 11 грудня 2014 р. № 32-VIII "Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області" (в редакції постанови Верховної Ради України від 20 травня 2015 р. № 457-VIII). Таким чином с. Красний Октябрь Тельмановського району Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна, а згідно зі ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 04 квітня 2016 року (а.с.17), довідка про причину смерті від 28 березня 2016 року (а.с.16), що підтверджують факт смерті чоловіка заявниці, видані органом державної влади, яке створене всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Оскільки заявниця не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть свого чоловіка - [PERSON], тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. За таких підстав, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON], а також достовірно встановлено, що заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть свого чоловіка, оскільки вона відбулась на тимчасово окупованій території України і тому вимоги заявниці про встановлення факту смерті в судовому порядку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідність до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved