Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,46 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки 9,46 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала покійному на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 020190 від 5 червня 2002 року. Являючись донькою спадкодавця та спадкоємицею першої черги, позивач не може належним чином оформити свої спадкові права, оскільки державним нотаріусом їй було відновлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, до встановлення в судовому порядку місця відкриття спадщини. За таких обставин, виключним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Третя особа [PERSON] також є спадкоємцем першої черги, однак будь -яких заперечень, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не має. Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача адвокат Кушніренко Сергій Володимирович в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Каланчацької селищної ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відстуності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданного 31 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Кунянської сілської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис № 30. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , є спадкоємицею першої черги, оскільки є донькою спадкодавця, що підтверджується копії свідоцтва про її народження. Третя особа [PERSON] також є спадкоємцем першої черги, однак будь -яких заперечень, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не має. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавцю [PERSON] за життя, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 020190 від 5 червня 2002 року, належала земельна ділянка загальною площею 9,46 га. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 9,46 га, підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХС № 020190 від 5 червня 2002 року. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Являючись спадкодавця, позивач належним чином не може оформити свої спадкові права. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 березня 2020 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Зазначене підтверджує ту обставину, що позивачка не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позов підлягає задовленню.

Outcome: approved