Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] - по ? частині квартири, відповідно, за нею та за її малолітньою донькою у порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтований тим, що згідно заповіту від 08 серпня 2014 року [PERSON] заповіла позивачці та її малолітній дочці [PERSON] в рівних частках належну їй ? частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. Заповіт посвідчений 08серпня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Бублик Т.В. Квартира належала померлій [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках згідно договору купівлі - продажу від 23 березня 2010 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою державного нотаріуса 15-ої Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. від 13.06.2016р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючий документ. У позивача наявна тільки ксерокопія правовстановлюючого документа. Оригінал правовстановлюючого документа знаходиться у відповідача, він нотаріусу оригінал документа не надає, також, фактично не визнає права власності позивача та її дочки на половину квартири у порядку спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Підтримавши позовні вимоги із наведених підстав, представник позивача просив позов задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення у даній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання у справі розгляду справи вважається повідомленим належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень по суті заявлених вимог та доказів на спростування наведених позивачем обставин не направив. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Згідно заповіту від 08 серпня 2014 року, [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] та її малолітній дочці [PERSON] ? частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] в рівних частинах кожній. Заповіт посвідчений 08серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В. Квартира належала померлій [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках згідно договору купівлі - продажу від 23 березня 2010 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. Згідно висновку про оцінку квартири, ринкова вартість квартири складає 399 940 грн. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Як підтверджується матеріалами спадкової справи № 3214/2016 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], позивач у встановлений законом строк і порядку звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом як нею, так і її дитиною, у подальшому - звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, постановою державного нотаріуса 15-ої Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. від 13.06.2016р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріусу не надано правовстановлюючий документ. Згідно наведених позивачем обставин, у неї наявна тільки ксерокопія правовстановлюючого документа. Оригінал правовстановлюючого документа знаходиться у відповідача, він нотаріусу оригінал документа не надає, також, фактично не визнає права власності позивача та її дочки на половину квартири у порядку спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Враховуючи те, що позивач та її дитина є спадкоємцями майна померлої [PERSON] за заповітом, звернулася у встановленому законом порядку та строк з заявою на отримання спадщини, отримали відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину з підстав ненадання оригінала правовстановлюючого документа, натомість, в матеріалах справи наявні належні і беззаперечні докази того, що право власності [PERSON] на ? частину квартири за життя у встановленому законом порядку було зареєстроване, і в інший, ніж у судовому порядку, вирішити питання оформлення спадини неможливо, суд дійшов до висновку про те, що право позивача та її доньки на спадкування за заповітом є порушеним і підлягає судовому захисту. Обставини, викладені позивачем, знайшли своє підтвердження належними і допустимими доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved