Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~\~до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом\~до Територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Полтавського району про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В своїй позовній заяві просить суд встановити факт постійного проживання з [PERSON], померлою 30.07.2008 року. Визнати за ним право власності на домоволодіння та земельну ділянку, площею 0,40 га, що знаходяться за адресою: с. Крюкове Полтавського району, вул. Шевченка, 22, в порядку спадкування після померлої 30.07.2008 року матері [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району Полтавської області на адресу суду надійшла заява, згідно якої прохають справу розглядати за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують. Відзив на позов відповідачем не подано. Оскільки відповідач позов визнав і сторони подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2002 року помер [PERSON] (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та приватизовану земельну ділянку площею 0,40 га, розташовані за адресою: с.Крюкове, Полтавського району, вул. Шевченка, 22. За життя померлий заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги була дружина померлого - [PERSON], яка прийняла спадщину за законом в силу ст. 1268 ЦК України (на час прийняття спадщини ст.ст. 529, 549 ЦК України). [PERSON] померла 30 липня 2008 року (а.с.14). Померла [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого спадкоємцем усього її майна визначено сина - [PERSON] (а.с.60). Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] їй на праві власності належало майно успадковане після смерті чоловіка, [PERSON], зокрема: домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Крюкове Полтавського району Полтавської області, вул.Шевченка, 22 у складі житлового будинку літ. А-1 (кімната 1-1 площею 19,8 кв.м., кімната 1-2 площею 6,8 кв.м., кухня 1-3 площею 7,3 кв.м., загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м), літньої кухні літ. Б площею 18,6 кв.м., сараю літ. В площею 7,3 кв.м., погребу літ.б-площею 1 кв.м, сраю літ. Г площею 21 кв.м., сараю літ. Д площею 8,3 кв.м., вбиральні літ. Ж площею 1 кв.м., огорож № 1,3,4, воріт №2, колодязя літ. К. Вказане домоволодіння належало [PERSON], батькові позивача, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.09.1988 року, що зареєстроване у Полтавському МБТІ за реєстровим №12 20.09.1988 року, виданому виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів № 291 від 4.08.1988 року (а.с.25). Крім того, [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 009402, виданому [PERSON] сільською радою народних депутатів Полтавського району і області 17 квітня 1998 року, належала також земельна ділянка, за тією ж адресою, площею 0,40 га з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. [PERSON], хоча й прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], проте у звязку із віком та станом здоровя юридично не оформила свої спадкові права, не отримала свідоцтво про право на спадщину. Довідкою [PERSON] ради Полтавського району Полтавської області №946 від 20 серпня 2018 року підтверджено, що [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою [INFO] та області. За цією ж адресою на день смерті була зареєстрована його дружина [PERSON] (мати позивача) (а.с.28). Починаючи з\~2007\~року позивач\~[PERSON],\~здійснював догляд\~за матірю,\~виконував всю\~необхідну роботу\~по господарству,\~придбавав ліки,\~продукти харчування,\~мав з\~нею спільний\~бюджет,\~вів господарство.\~Вказане підтверджується довідками виданими [PERSON] радою Полтавського району Полтавської області №947 від 20.08.2018 року та №991 від 04.09.2018 року (а.с.27, 29). Позивач, [PERSON], звертався до Полтавської районної нотаріальної контори з метою оформлення прав на спадщину, проте згідно листа № 02-14/1484 від 17 серпня 2018 року йому повідомлено про те, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не відкривались, інформація про інших спадкоємців не надходила (а.с.31). Враховуючии вказане, спадкоємцем після смерті матері, [PERSON], є її син, [PERSON] (позивач). Проте, оформити права на спадщину на даний час позивач не може, оскільки, у померлої відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Таким чином, позивач, приймаючи спадщину, не має можливості набути її шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійснені права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає за необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Визнання за позивачем, [PERSON], права власності на вищезазначене спадкове майно не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої матері, то відповідно за ним можливо визнати право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved