Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про встановлення факту родинних відноси, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Вашківецька міська рада, Вижницького району Чернівецької області. Посилається на те, що [INFO] року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області. Крім неї спадкоємцем за законом першої черги є дочка померлої [PERSON], а її сестра - [PERSON], яка спадщину не прийняла та на неї не претендує. Після смерті матері, вона залишилась проживати у її будинку, що розташований в [ADDRESS], хоча зареєстрована в [ADDRESS]. Подала заяву до Вижницької нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори від 22 грудня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], в зв'язку з тим, що не надала документи,що підтверджують родинні відносини з померлою, протягом шести місяців не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а також не надала належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на дане спадкове майно. Просить встановити факт встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] була її матір'ю, встановити факт, що вона, [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини, в [ADDRESS] та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який належав померлій [INFO] року - [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, просить задовольнити. В судове засідання представник третьої особи Вашківецької міської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи Вашківецької міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 22.04.2005 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області, Вижницького району Чернівецької області, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 13 жовтня 1953 року нотаріусом м.Вашківці, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №380. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Вижницького району Чернівецької області, по плану забудови під літ. «А», 1940 року побудови, вартістю 53255,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З копії свідоцтва про народження позивачки Серія [NUMBER], виданого с/с Берлінці, Липканського рай бюро ЗАГС МССР 11.11.1950 року вбачається, що батьками [PERSON] є «[PERSON] та «[PERSON]». З копії свідоцтва про одруження, Серія [NUMBER], виданого повторно 17.02.1980 року вбачається, що 12 жовтня 1978 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З копії будинкової книги вбачається, що позивачка [PERSON] входила в склад сім'ї померлої [PERSON] Таким чином, факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON], як дочки та матері, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. З копії паспорту позивачки [PERSON], Серія [NUMBER], виданого 24 жовтня 2001 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON], [INFO], місце реєстрації проживання - [ADDRESS] З акту обстеження проживання №1263 від 30.11.2016 року вбачається, що [PERSON], фактично на час відкриття спадщини постійно проживала з мамою [PERSON], яка померла [INFO] року в будинку,що знаходиться в [ADDRESS]. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] постійно проживала з [PERSON], на час відкриття спадщини, яка померла [INFO] року, в [ADDRESS], цей факт має для позивачки юридичне значення та іншим порядком підтвердити його вона не має можливості, тому позовні вимоги позивачки [PERSON] про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом також встановлено, що крім позивачки [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої - [PERSON], яка спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, пропустила строк для прийняття спадщини, на спадкове майно не претендує, що підтверджується копією заяви. Інших осіб які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №292/2016 року. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в зв'язку з тим, що не надано документів, що підтверджують родинні відносини з померлою, протягом шести місяців [PERSON] не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а також не надала належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на дане спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.12.2016 року №1466/02-31. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1940 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved