Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначив про те, що з відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який 8 серпня 2016 року було розірвано та після розірвання шлюбу відповідачці присвоєно дошлюбне прізвище - [PERSON] . В подальшому відповідач [PERSON] після одруження змінила своє прізвище на [PERSON] . У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 8 серпня 2016 року належали до стягнення з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 18 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2019 року змінено розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти в розмірі ј частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. На час ухвалення вказаного рішення суду він мав постійний дохід, оскільки проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України, інших утриманців крім сина [PERSON] не мав. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів його сімейний та майновий стан змінився. Так, 19 липня 2019 року він зареєстровав шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Крім цього, у зв`язку з закінченням строку контракту 27 квітня 2021 року його звільнено з військової служби у запас. Таким чином, його матеріальне становище погіршилось і він не має змоги сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, що становить приблизно 2600 гривень. Крім цього, він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, які часто хворіють. У позовній заяві позивач [PERSON] просить змінити розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 8 серпня 2016 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ј частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. На розгляд справи позивач [PERSON] не з`явився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги позивача підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання 28 липня, 13 серпня та 9 вересня 2021 року не з`явилась, хоч про час та місце судового розгляду справи була повідомленою у встановленому порядку шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 28, 36, 37). Причини неявки в судове засідання відповідач [PERSON] не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання до суду не подавала. Крім того, відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подавала. За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 8 серпня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 28 квітня 2015 року виконавчим комітетом Малівської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 2. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище - [PERSON] . Згідно вказаного рішення також підлягали до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 18 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). [PERSON] після одруження змінила своє прізвище на [PERSON] . Згідно заочного рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2019 року змінено розмір аліментів, стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 8 серпня 2016 року, та належать до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с. 17-18). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9) вбачається, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] 19 липня 2019 року зареєстровано шлюб. Згідно свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11). Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] звільнений з військової служби у запас, у зв`язку з закінченням строку контракту (а.с. 14). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з позивача [PERSON] аліментів його сімейний стан змінився, оскільки позивач уклав шлюб та від такого шлюбу має двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Крім того, позивач звільнений з військової служби, постійного місця роботи не має. Оскільки змінився сімейний стан позивача, погіршився його майновий стан, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина. Положення ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні справи суд враховує те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено у 2021 році (з 1 липня) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2510 гривень. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат (згідно п. 3, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"), суд приходить до висновку про компенсацію судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на положення ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved