Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Завод обважнювачів», в якому зазначив, що з 09 серпня 2011 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі працював водієм автотранспортних засобів. Наказом по підприємству від 18 травня 2021 року № 364-к був звільнений з роботи згідно ч.3 ст.40 КЗпП України. Із вказаним наказом про звільнення не згоден з наступних підстав. В процесі виконання посадових обов`язків між ним та працівником охорони вкотре виникла конфліктна ситуація, яка полягала в тому, що останній заглядав в його особисті речі через кабіну водія в автобусі, вимагав витягнути зміст пакету, нахилявся близько до нього без маски, що обурило його, у зв`язку з чим він зробив зауваження. Через деякий час начальник служби безпеки підприємства повідомив його про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 100% за жовтень 2020 року та у розмірі 50% за грудень 2020 року за те, що як зазначено в наказі від 08 грудня 2020 року № 960-к, він порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку та Кодекс ділової етики ПрАТ «Завод обважнювачів», що є порушенням виробничої дисципліни. Проте, незрозумілим є визначення роботодавцем періодів, за які його позбавлено премії, не зазначено суть вчинених порушень. Всупереч ст.149 КЗпП України роботодавець не зажадав від нього письмових пояснень по суті порушення. У зв`язку із вжиттям позасудових заходів оскарження дій відповідача з винесення наказу про накладення дисциплінарного стягнення та наміром продовжувати трудові правовідносини, порушив передбачений діючим законодавством строк для вирішення трудового спору. 18 лютого 2021 року відповідачем по справі було винесено наказ № 103-к про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани за те, що він ніби-то порушив робочу інструкцію водія, що стало несподіванкою для нього, оскільки жодних письмових пояснень від нього роботодавець не вимагав. З пояснень начальника служби безпеки йому стало відомо про те, що порушення, якого він ніби-то припустився полягало в не проходженні ним 01 лютого 2021 року медичного огляду перед виходом на рейс, що не відповідає дійсності, оскільки в дорожньому листі міститься підпис та штамп медичного працівника про проходження медичного огляду. Наказ від 18 лютого 2021 року № 103-к вважає безпідставним, необґрунтованим, таким, що порушує його права та свідчить про несправедливе та упередження ставлення до нього з боку керівництва відповідача по справі. Зазначений наказ не оскаржив до суду у тримісячний строк з огляду на те, що мав надію на вирішення трудового спору в позасудовому порядку та окрім того, зверненню до суду завадила несприятлива епідемічна ситуація в країні у зв`язку з пандемією. Згодом працівником охорони було складено доповідну записку на ім`я директора підприємства про порушення ним трудової дисципліни, що полягало у відхиленні маршруту. Однак, ним були надані письмові пояснення про поважні припини таких обставин (поломка автобуса), які були прийняті керівництвом без зауважень. На транспортному засобі, яким він керував ПАЗ [NUMBER] ніколи не було встановлено GPS навігатора. 14 квітня 2021 року відбулось засідання профспілкового комітету працівників ПрАТ «Завод обважнювачів», на якому було розглянуто питання про порушення ним п.2.18 робочої інструкції водія та про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за ч.3 ст.40 КЗпП України. Висновок про систематичне порушення ним обов`язків був зроблений відповідачем, виходячи з обставин притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі наказів № 960-к та 103-к, зі змісту яких не вбачається чому саме полягало порушення трудової дисципліни і який саме дисциплінарний проступок він здійснив, з огляду на що посилання на систематичність дій які не визначені є некоректним. В період часу з 29 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року він перебував на лікарняному. Телефоном працівники адміністрації відповідача по справі повідомили про намір звільнити його після виходу на роботу без повідомлення причин. Він збув незаконно звільнений наказом від 18 травня 2021 року № 364-к з порушенням місячного строку, після виходу з лікарняного. В день звільнення за графіком він мав вихідний. Позивач просить: -поновити йому строк для звернення до суду з позовом про оскарження наказів ПрАТ «Завод обважнювачів» про накладення дисциплінарного стягнення від 08 грудня 2020 року № 960-к та від 18 лютого 2021 року № 103-к; -визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Завод обважнювачів» про накладення дисциплінарного стягнення від 08 грудня 2020 року № 960-к; -визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Завод обважнювачів» про накладення дисциплінарного стягнення від 18 лютого 2021 року № 103-к; -визнати незаконним та скасувати наказ від 18 травня 2021 року № 364-к «Про звільнення [PERSON] у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, робочою інструкцією воді автотранспортних засобів за п.3 ст.40 КЗпП України»; -поновити його на посаді водія автотранспортних засобів автотранспортної ділянки транспортного цеху ПрАТ «Завод обважнювачів»; -стягнути з ПрАТ «Завод обважнювачів» середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення 18 травня 2021 року до дати ухвалення судового рішення (на дату подання позовної заяви розмір середнього заробітку становить 13243 грн 00 коп); -допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2021 року строк проведення підготовчого провадження по даній цивільній справі продовжено на 30 днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначив, що його звільнення стало наслідком упередженого ставлення з боку керівництва ПрАТ «Завод обважнювачів». Наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення від 08 грудня 2021 року № 960-к вважає незаконним, оскільки не припускався порушень трудової дисципліни, а намагався захистити свої права від неправомірних дій працівників охорони, які 22 жовтня 2020 року хотіли проводити огляд його особистих речей, не дотримуючись, до того ж, вимог про носіння масок в період пандемії. Представники відповідача не пропонували йому надати письмові пояснення з цього приводу. Наказ від 18 лютого 2021 року № 103-к про застосування дисциплінарного стягнення також вважає незаконним, оскільки з пояснень представників відповідача слідує, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення ніби-то за те, що він 01 лютого 2021 року не пройшов предрейсовий медичний огляд, проте, це не відповідає дійсності і спростовується відповідною відміткою в дорожньому листі. Надати пояснення з цього приводу представники відповідача йому також не пропонували. Начальник служби безпеки підприємства Вітковський А.В. повідомив про те, що 22 березня 2021 року він, керуючи автобусом державний номерний знак [NUMBER] , припустився відхилення від маршруту, що не відповідає дійсності. До того ж, його не попереджали про обладнання транспортного засобу, яким він керував під час виконання трудових обов`язків, GPS навігатором. 14 квітня 2021 року відбулося засідання профспілки з приводу надання згоди на його звільнення. З 19 квітня 2021 року він перебував на лікарняному, а по виходу на роботу 18 травня 2021 року його було звільнено, вручено відповідний наказ, проте жодних пояснень надати не запропонували. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, оскільки звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України відбулося з дотриманням прав останнього та вимог діючого законодавства. Хоча в оскаржуваних наказах від 08 грудня 2020 року № 960-к, від 18 лютого 2021 року № 103-к не зазначено які конкретно пункти посадової інструкції або Правил внутрішнього розпорядку порушив позивач по справі, вся інформація стосовно цього міститься в матеріалах службових перевірок за всіма фактами порушень. Дисциплінарне стягнення відповідно до наказу від 08 грудня 2020 року № 960-к було накладено на [PERSON] за порушення п.3.1.19 Правил внутрішнього трудового розпорядку, що знайшло прояв у тому, що 22 жовтня 2020 року позивач у грубій формі відмовився від виконання правомірної вимоги охоронця надати належний йому пакет для огляду. Крім того, [PERSON] і раніше створювались конфліктні ситуації з працівниками охорони підприємства. Дисциплінарне стягнення на підставі наказу від 18 лютого 2021 року № 103-к було накладене на [PERSON] за те, що він 01 лютого 2021 року не пройшов медичний огляд, чим порушив п.2.4 посадової інструкції водія. Не зважаючи на те, що медичний працівник [PERSON] проставила відмітку в журналі та в дорожньому листі, фактично [PERSON] медичний огляд того дня не проходив, що було встановлено службою безпеки в процесі моніторингу камер відеоспостереження та підтверджено [PERSON] , яку за цим фактом притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивач без поважних причин пропустив передбачений законом строк оскарження наказів від 08 грудня 2020 року № 960-к та від 18 лютого 2021 року № 103-к і підстави для його поновлення відсутні. Наказ від 18 травня 2021 року № 364-к про звільнення [PERSON] згідно п.3 ст.40 КЗпП України винесений відповідачем з дотриманням закону. Передумовами видання наказу про звільнення позивача № 364-к від 18 травня 2021 року, які складають систематичність є: : наказ від 08 грудня 2020 року № 960-к; наказ від 18 лютого 2021 року № 103-к; порушення [PERSON] п.2.18 Інструкції водія, що полягало у самовільному відхиленні від маршруту 22 березня 2021 року, що було підтверджено GPS-датчиком, яким було облаштовано транспортний засіб. Як пояснив представник відповідача [PERSON] , внаслідок відхилення від маршруту, водій припустився зупинки тривалістю 3 хвилини; як він припускає, [PERSON] того дня міг заїхати додому. Норми діючого законодавства та локальних нормативних актів підприємства не передбачають обов`язкового повідомлення водія про встановлення на транспортному засобі вказаного обладнання. За всіма фактами порушень [PERSON] пропонувалось надати пояснення, проте він відмовився, про що були складені відповідні акти. Допитаний в якості свідка в порядку ст.234 ЦПК України [PERSON] , який обіймає посаду начальника служби безпеки ПрАТ «Завод обважнювачів», в судовому засіданні пояснив, що 22 жовтня 2020 року водій автобусу [PERSON] в грубій формі, з використанням нецензурної лайки відмовився виконувати законну вимогу працівника охорони [PERSON] про надання пакету для огляду. Про це порушення позивачу по справі було доведено безпосередньо на нараді та запропоновано надати письмові пояснення, від чого він відмовився. Потім було встановлено, що 01 та 05 лютого 2021 року [PERSON] не проходив медичний огляд. Встановлено недостовірність штампу про проходження позивачем медичного огляду 01 лютого 2021 року, що підтверджувалось записами із камер відеоспостереження та матеріалами службової перевірки відносно медичного працівника [PERSON] . Крім того, було встановлено, що 22 березня 2021 року [PERSON] на службовому транспорті під час виконання посадових обов`язків припустився суттєвого відхилення від маршруту 1,6 км, заїхавши до власної оселі. Процедура встановлення на транспортних засобах підприємства GPS- датчиків не передбачає повідомлення про це працівників з метою попередження втручання в роботу цих приладів. За всіма фактами порушень позивач відмовлявся від дачі пояснень, що фіксувалось актами. Зважаючи на систематичність порушень трудових обов`язків з боку [PERSON] , відповідачем було прийнято рішення про його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України із попереднім звернення до профспілкового органу за отриманням згоди. Свідок [PERSON] , який працює охоронцем відділу охорони ПрАТ «Завод обважнювачів», в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2020 року під час огляду автобусу, яким керував [PERSON] , останньому було запропоновано показати вміст пакету, на що позивач відмовився у нецензурній формі. Процес спілкування із [PERSON] , який регулярно заважав огляду транспортних засобів та провокував конфліктні ситуації, він зафільмував за допомогою службового телефону, що узгоджується із приписами локальних нормативних актів підприємства та по виходу із відпустки написав доповідну записку про цей факт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що обіймає посаду начальника відділу контролю та моніторингу ПрАТ «Завод обважнювачів» та приймала участь у всіх процедурах, пов`язаних із притягненням [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. На нараді з питань порушення етики [PERSON] було вголос зачитано порушення, відтворено запис спілкування останнього із охоронцем, після чого позивач висловився та не погодився із порушенням. На нараді з питань не проходження [PERSON] медичного огляду також була присутня; було встановлено, що фельдшер проставила відмітку у документах, проте фактично медичний огляд позивача не здійснювала, пославшись на зайнятість. Крім того, була присутня на засіданні профспілкової організації при розгляді питання про надання згоди на звільнення [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала медичним працівником та очолювала профспілковий комітет в ПрАТ «Завод обважнювачів». За час роботи ніколи не мала претензій до позивача [PERSON] з приводу проходження ним медичного огляду та відповідності стану його здоров`я. Пояснила, що дорожній лист видається водію 1 раз на добу, а якщо робочі зміни припадають на вихідні - штампи про медогляд за розпорядженням керівництва проставлялись заздалегідь. Визнала, що штамп про проходження медичного огляду [PERSON] в дорожньому листі № 014944 поставлений нею, що засвідчено її власним підписом та узгоджується із записом у журналі. Якщо в дорожньому листі проставлений штамп, повторно відвідувати медпункт працівник не зобов`язаний. Притягувалась до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання обов`язків стосовно проведення предрейсового огляду [PERSON] проте, в чому саме полягали її порушення вже не пам`ятає. Припускає, що напередодні вихідних могла помилково поставити штамп на зайвому екземплярі дорожнього листа, які диспетчер видає водіям завчасно. При цьому така процедура узгоджена із керівництвом підприємства. Помічала прискіпливе, упереджене ставлення працівників охорони до водія [PERSON] . Присутня на засіданні профспілки [PERSON] казала, що не зважаючи на прийняте профспілкою рішення, [PERSON] буде звільнено. Мала сумніви з приводу правильності надання згоди на звільнення позивача по справі, проте з метою уникнення упередженого ставлення адміністрації до інших членів профкому в майбутньому, згоду на звільнення [PERSON] було надано. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представників відповідача [PERSON] та [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази та відтворивши диск, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 09 серпня 2011 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі працював водієм автотранспортних засобів ПрАТ «Завод обважнювачів». 18 травня 2021 року звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копію трудової книжки (т.1а.с.10-14). Відповідно до п.п.5.5, 5.8 робочої інструкції водія автотранспортних засобів автотранспортної дільниці транспортного цеху ПрАТ «Завод обважнювачів», затвердженої 17 грудня 2020 року, з якою позивач по справі ознайомлений 21 грудня 2020 року, водій несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, наказів та розпоряджень по підприємству; невиконання або неналежне виконання вимог внутрішніх нормативних документів підприємства, законних вимог керівництва (т.1 а.с.126-131). Пунктом 1.5 інструкції з охорони праці № 152 для водіїв автотранспортних засобів, затвердженої 07 грудня 2017 року, передбачено обов`язок водія дотримуватись вимог правил внутрішнього трудового розпорядку (т.1а.с.107-114). Як вбачається із витягів з журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці, 04 вересня 2020 року та 04 грудня 2020 року водій [PERSON] проходив повторний інструктаж (т.1а.с.115-117, 242-244). Стосовно позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 08 грудня 2020 року № 960-к судом встановлені наступні обставини. Згідно п.п.4.1, 4.6 Кодексу ділової етики ПрАТ «Завод обважнювачів» будь-які форми зневажливого або образливого ставлення працівників один до одного є неприпустимими. У службовій поведінці працівники утримуються від грубості, проявів зневажливого тону, зарозумілості, упереджених зауважень, пред`явлення неправомірних, незаслужений звинувачень; загроз, образливих виразів або реплік, дій, що перешкоджають нормальному спілкуванню або провокують протиправну поведінку; на підприємстві вважається неприпустимим вживання образливих висловлювань, виразів, що принижують честь та гідність людини. До працівників, що порушили даний кодекс, можуть бути застосовані заходи морального осуду або дисциплінарне стягнення (т.1а.с.132-138). Пунктом 3.1.19 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «Завод обважнювачів» передбачено обов`язок працівника з повагою ставитись до колег, спряти створенню позитивного клімату в трудовому колективі, підтримувати доброзичливі відносини з колегами, уникати дій, що заважають нормальній роботі колег, ображають їх, принижують честь і гідність, порушують роботу підприємства; дотримуватись правил Кодексу ділової етики у взаєминах з колегами, клієнтами, відвідувачами (т.1а.с.139-149). Згідно п. 2.24 Положення про пропускний та внутрішньооб`єктовий режим ПрАТ «Завод обважнювачів» передбачено, що автотранспорт при в`їзді/виїзді на КПП-1 підлягає огляду (т.1а.с.150-160). Пунктом 4.4 робочої інструкції охоронця відділу охорони ПрАТ «Завод обважнювачів» передбачено право охоронця під час здійснення пропускного режиму на об`єкті, проводити огляд речей фізичних осіб (за їх добровільною згодою), транспортних засобів (т.1а.с.119-125). 01 грудня 2020 року охоронець [PERSON] доповів директору ПрАТ «Завод обважнювачів» про те, що 22 жовтня 2020 року під час огляду автобусу ПАЗ державний номерний знак [NUMBER] на його спроби з`ясувати, що знаходиться в пакеті, [PERSON] відповів грубою нецензурною лайкою. Аналогічні конфлікті ситуації із [PERSON] мали місце 02 листопада 2020 року та 05 листопада 2020 року (т.1а.с.97). Начальник служби охорони ПрАТ «Завод обважнювачів» [PERSON] доповідною запискою від 07 грудня 2020 року доповів керівнику підприємства про те, що 22 жовтня 2020 року водій [PERSON] на прохання охоронця [PERSON] надати для огляду вміст пакету, категорично відмовився, висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою (т.1а.с.96). Доповідною запискою від 08 грудня 2020 року начальник служби безпеки ПрАТ «Завод обважнювачів» рекомендував директору підприємства притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за те, що він 22 жовтня 2020 року під час огляду охоронцем [PERSON] автобусу ПАЗ державний номерний знак [NUMBER] , на прохання надати для огляду вміст пакету, [PERSON] відмовив останньому у грубій формі з використанням нецензурної брані, що супроводжувалось виключним цинізмом, поєднаним з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, грубою непристойністю (т.1а.с.95). В судовому засіданні відтворено наданий представниками відповідача на підтвердження заперечень проти позову диск із відео та аудіо записом (т.1а.с.204), зі змісту якого, як пояснив позивач [PERSON] , неможливо достеменно встановити коли мали місце зафільмовані події і кого вони стосуються. Як вбачається з акту від 07 грудня 2020 року, [PERSON] було запропоновано надати письмові пояснення за фактом образи охоронця [PERSON] з використанням нецензурної лайки 22 жовтня 2020 року та 02 листопада 2020 року, 05 листопада 2020 року, порушення п.3.1.19 Правил внутрішнього трудового розпорядку п.п.4.1, 4.6 Кодексу ділової етики, на що останній відповів відмовою (т.1а.с.98). 08 грудня 2020 року наказом ПрАТ «Завод обважнювачів» № 960-к на [PERSON] накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлення премії на 100% за жовтень 2020 року і 50% за грудень 2020 року за те, що він у жовтні та листопаді 2020 року порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку та Кодексу ділової етики, що є порушенням виробничої дисципліни (т.1а.с.15,94). Із змістом наказу від 08 грудня 2020 року № 960-к [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис (т.1а.с.94). Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , підставою для винесення наказу від 08 грудня 2020 року № 960-к стали матеріали службової перевірки. [PERSON] звертався до директора ПрАТ «Завод обважнювачів» із скаргою з приводу дій працівників охорони підприємства (т.1а.с.16-18), відповідь за результатами якої була надана 24 грудня 2020 року (т.1а.с.19) та 30 грудня 2020 року (т.1а.с.21). Щодо визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення від 18 лютого 2021 року № 103-к суд встановив наступні обставини. З дослідженої в судовому засіданні копії дорожнього листа № 014944 від 01 лютого 2021 року (т.2а.с.6) вбачається, що цього дня [PERSON] пройшов предрейсовий медичний огляд, про що свідчить печатка та підпис медичного працівника. Суд зауважує, що цього факту не спростувала свідок [PERSON] в судовому засіданні. Начальник відділу охорони [PERSON] доповів 03 лютого 2021 року директору ПрАТ «Завод обважнювачів» про те, що 01 лютого 2021 року під час перегляду камер відеоспостереження за період часу з 07 години 00хвилин до 15 години 26 хвилин водій автобуса [PERSON] до приміщення медпункту не заходив (т.1а.с.102). Доповідною від 09 лютого 2021 року начальник відділу охорони Суліменко І.А. доповів директору ПрАТ «Завод обважнювачів» про відмову [PERSON] дати пояснення за фактом не проходження ним 01 лютого 2021 року обов`язкового передрейсового медичного огляду (т.1а.с.103). Доповідною від 05 лютого 2021 року охоронник [PERSON] доповіла директору ПрАТ «Завод обважнювачів» про те, що 05 лютого 2021 року водій [PERSON] , не зважаючи на штамп в дорожньому листі, фактично не пройшов медичний огляд, оскільки виїхав за територію заводу о 07 годині 05 хвилин до приходу на роботу фельдшера [PERSON] ( прийшла о 07 годині 06 хвилин) (т.1а.с.104). Доповідною запискою від 09 лютого 2021 року начальник служби безпеки [PERSON] рекомендував директору ПрАТ «Завод обважнювачів» притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що він не зважаючи на відмітку та підпис медичного працівника в дорожньому листі № 014944, 01 лютого 2021 року, фактично не пройшов медичний огляд. З пояснень медичного працівника [PERSON] встановлено, що цього дня огляд водія [PERSON] вона не проводила (т.1а.с.100). Відповідно до наказу від 18 лютого 2021 року № 103-к на [PERSON] накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани за те, що у лютому 2021 року він порушив робочу інструкцію водія (т.1а.с.29,99). Із змістом наказу від 18 лютого 2021 року № 103-к [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис (т.а.с.99). Згідно акту від 09 лютого 2021 року [PERSON] відмовився від дачі письмових пояснень за фактом не проходження ним 01 лютого 2021 року та 05 лютого 2021 року обов`язкового медичного огляду (т.а.с.105). Як вбачається із наказу від 10 лютого 2021 року № 88-к, на фельдшера здравпункту [PERSON] за порушення робочої інструкції, без конкретизації в чому полягало порушення, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т.1а.с.118). Щодо поновлення строків звернення з позовом, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Згідно ст.\~234\~КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. З позовом до суду позивач [PERSON] звернувся 17 червня 2021 року. Згідно із Законом № 540-ІХ від 30 березня 2020 року КЗпП України було доповнено главою XIX «Прикінцеві положення», відповідно до п.1 якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтею 233\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2\~(\~COVID-19), з 12 березня 2020 р. на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався, останній раз постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2021 року № 981 - до 31 грудня 2021 року. Отже, зважаючи на те, що визначені\~статтею 233\~КЗпП України строки продовжуються на строк дії карантину, суд вважає, що позивач по справі звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконними та скасування наказів від 08 грудня 2020 року № 960-к та від 18 лютого 2021 року № 103-к в межах строку, встановленого ч.1 ст.233 КЗпП України, з огляду на що відсутні підстави для його поновлення. Зважаючи на наведене вище, доводи представників відповідача з приводу пропуску [PERSON] строків звернення до суду із позовними вимогами про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень від 08 грудня 2020 року № 960-к та від 18 лютого 2021 року № 103-к суд відхиляє як неспроможні. Щодо визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень суд дійшов наступних висновків. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення\~трудової дисципліни\~до працівника\~може бути\~застосовано тільки\~один з\~таких заходів\~стягнення: 1)\~догана; 2) звільнення. Згідно ст.\~148\~КЗпП України дисциплінарне\~стягнення застосовується\~власником або\~уповноваженим ним\~органом безпосередньо\~за виявленням\~проступку,\~але не\~пізніше одного\~місяця з\~дня його\~виявлення,\~не рахуючи\~часу звільнення\~працівника від\~роботи у\~зв`язку\~з тимчасовою\~непрацездатністю або\~перебування його\~у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування\~дисциплінарного стягнення\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~зажадати від\~порушника трудової\~дисципліни письмові\~пояснення. За\~кожне порушення\~трудової дисципліни\~може бути\~застосовано лише\~одне дисциплінарне\~стягнення. При\~обранні виду\~стягнення власник\~або уповноважений\~ним орган\~повинен враховувати\~ступінь тяжкості\~вчиненого проступку\~і заподіяну\~ним шкоду,\~обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~і попередню\~роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дослідивши накази про застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень від 08 грудня 2020 року № 960-к та від 18 лютого 2021 року № 103-к суд, суд дійшов висновку про те, що в них взагалі не наведено обставин допущених працівником порушень трудової дисципліни, за які він притягується до відповідальності, не конкретизовано які саме пункти Правил внутрішнього трудового розпорядку, Кодексу ділової етики та робочої інструкції водія було порушено; не зазначено обставини, які відповідно до приписів ч.3 ст.149 були враховані власником при обранні певного виду стягнення, якщо вони взагалі враховувались. Крім того, наказом «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 08 грудня 2020 року № 960-к на позивача по справі накладено стягнення у вигляді догани та позбавлення премії у розмірі 100% за жовтень 2020 року та у розмірі 50% за грудень 2020 року, ніби-то за те, у жовтні та листопаді 2020 року він припустився певних порушень. На переконання суду, без конкретизації порушення, якого припустився працівник в описовій частині наказу, неможливо встановити чи дотримано власником приписів ч.2 ст.149 КЗпП України, згідно якої за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд в постанові від 12 серпня 2019 року в адміністративній справі № 1340/4847/18 виклав правову позицію, відповідно до якої ненаведення в наказі про застосування дисциплінарного стягнення обставин вчинення дисциплінарного проступку, свідчить про неналежне обґрунтування оскаржуваного наказу, що є підставою для його скасування. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що оскаржувані позивачем накази не містять ані викладу фактичних обставин за кожним порушенням, ані зазначення конкретного пункту локального нормативного акту підприємства з огляду на те, що вся ця інформація міститься в матеріалах службового розслідування, суд відхиляє як неспроможні. Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що у доповідній записці начальника служби безпеки [PERSON] від 09 лютого 2021 року (т.1а.с.100-101) йдеться про декілька фактів порушень, яких ніби-то припустився працівник відмову від проходження медичного огляду за службовою запискою начальника автотранспортної дільниці [PERSON] та непроходження предрейсових медичних оглядів 01 та 05 лютого 2021 року. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів «Про накладення дисциплінарних стягнень» від 08 грудня 2020 року № 960-к від 18 лютого 2021 року № 103-к. Проте, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що відповідач не зажадав від нього письмових пояснень за кожним фактом порушень, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні актами про відмову від дачі пояснень. Щодо визнання незаконним та скасування наказу «Про звільнення [PERSON] » від 18 травня 2021 року № 364-к судом встановлені наступні обставини. Відповідно до наказу від 28 грудня 2019 року № 326/19 «Про організацію доставки працівників на роботу та з роботи на ПрАТ «Завод обважнювачів» визначено, що перевезення працівників на роботу та з роботи здійснюється власним автотранспортом підприємства (ПАЗ державний номер [NUMBER] та ПАЗ державний номер [NUMBER] ); визначений графік та маршрут доставки працівників на роботу та у зворотному напрямку (т.1а.с.213-215). Як вбачається з дорожнього листа № 015151, 22-23 березня 2021 року [PERSON] керував транспортним засобом ПАЗ державний номерний знак [NUMBER] (т.1а.с.93). З пояснень учасників справи в судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2021 року [PERSON] , керуючи автобусом ПАЗ державний номер [NUMBER] , мав рухатись за графіком доставки працівників з підприємства № 7 (виїзд з ПрАТ «Завод обважнювачів» о 19год 30хв, повернення о 20год 30 хв) (т.1а.с.214-215). Згідно довідки відповідача від 16 липня 2021 року № 547/21 контроль за переміщенням транспортного засобу ПАЗ [NUMBER] здійснюється за допомогою GPS-навігації mtrackgps.com згідно договору № АБ-24/05/12-1 від 24 травня 2012 року (т.1а.с.190). На підтвердження придбання зазначеного пристрою та його сертифікації відповідачем надано копію накладної від 04 березня 2021 року № 31 та (т.1а.с.221) та копію сертифікату із додатками (т.1а.с.218-220). Як вбачається з акту щодо встановлення обладнання від 04 березня 2021 року, ТОВ «Центр Супутникових Технологій» встановлено GPS-обладнання, а саме «пристрій спостереження CARGO SPY» (IMEI [NUMBER] ) на автотранспорт ПАЗ державний номер [NUMBER] . Дане обладнання обслуговується згідно договору № АБ-24/05/12-1 від 24 травня 2012 року з наданням відповідного доступу замовнику до ознайомлення з системою GPS-моніторингу на сайті mtrackgps.com (т.1а.с.216) Листом від 10 вересня 2021 року ТОВ «Центр супутникових технологій» щодо коректності роботи обладнання пристрою спостереження CARGO SPY (IMEI [NUMBER] ), встановленого на автотранспорт ПАЗ державний номер [NUMBER] , роз`яснило, що 22 березня 2021 року близько 19 години 52 хвилин мало місце значне відхилення від маршруту транспортним засобом, що не є збоєм в роботі системи GPS, або похибкою позиціонування (т.1а.с.217). 02 квітня 2021 року начальник служби безпеки ПрАТ «Завод обважнювачів» Вітковський А.В. звернувся до директора підприємства із доповідною запискою, якою рекомендував притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за систематичне невиконання обов`язків без поважних причин, зважаючи на застосування до нього дисциплінарних стягнень за наказами від 08 грудня 2020 року № 960-к, від 18 лютого 2021 року № 103-к та відхилення від маршруту (1,6км), якого він припустився 22 березня 2021 року о 19 годині 51 хвилину під час керування автобусом ПАЗ [NUMBER] . Відхилення від маршруту було пов`язане із використання автобусу підприємства ПАЗ [NUMBER] в особистих цілях зупинка за адресою: [ADDRESS] (за адресою проживання [PERSON] (т.1а.с.85-86), про що свідчить звіт по пробігу (т.1а.с.88-93). Згідно акту від 02 квітня 2021 року [PERSON] відмовився від дачі письмових пояснень за фактом відхилення від затвердженого маршруту 22 березня 2021 року (т.1а.с.87). Долучений до матеріалів справи маршрут автобуса ПрАТ «Завод обважнювачів» (т.1а.с.187-188) представник відповідача [PERSON] просила не брати до уваги. Відповідно до протоколу від 14 квітня 2021 року № 4 профспілковим комітетом працівників ПрАТ «Завод обважнювачів» надано згоду на накладення на водія автотранспортних засобів [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за ч.3 ст.40 КЗпП України (т.1а.с.106). 18 травня 2021 року відповідачем по справі, в особі виконуючого обов`язки директора на підставі наказу від 05 травня 2021 року № 51/21 [PERSON] (т.1а.с.189), було винесено наказ № 363-к «Про результати перевірки за фактом порушень трудової дисципліни [PERSON] », відповідно до якого було вирішено застосувати до позивача по справі дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, робочою інструкцією водія (т.1а.с.84). Підставами для винесення наказу № 363-к від 18 травня 2021 року, як вбачається з його змісту є : доповідна записка начальника служби безпеки [PERSON] , наказ від 08 грудня 2020 року № 960-к, наказ від 18 лютого 2021 року № 103-к, рішення профспілкового комітету ПрАТ «Завод обважнювачів» про надання згоди на звільнення [PERSON] (протокол засідання профкому від 14 квітня 2021 року № 4) (т.1а.с.84). 18 травня 2021 року відповідачем по справі в особі виконуючого обов`язки директора на підставі наказу від 05 травня 2021 року № 51/21 [PERSON] (т.1а.с.189), було винесено наказ № 364-к відповідно до якого [PERSON] звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, робочою інструкцією водія автотранспортних засобів згідно п.3 ст.40 КЗпП України (т.1а.с.83) . З наказом про звільнення [PERSON] ознайомлено, про що свідчить його власноручний підпис на його примірнику (т.1а.с.83). З копії листка непрацездатності серії АДТ № 887331 (т.2а.с.2) та табелю обліку робочого часу за травень 2021 року вбачається, що в період часу з 29 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року позивач по справі перебував на лікарняному (т.1а.с.191-192). Щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення від 18 травня 2021 року № 364-к та поновлення позивача по справі на роботі суд дійшов наступних висновків. Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~а також\~строковий трудовий\~договір до\~закінчення строку\~його чинності\~можуть бути\~розірвані власником\~або уповноваженим\~ним органом\~у випадку\~ систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Отже, для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~необхідна наявність факту не першого, а саме повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього вже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанова ВС від 19.12.2018р. у справі №700/63/18, постанова ВС від 03.04.2019р. у справі №520/3689/16-ц). Важливим є те, що при звільненні працівника відповідно до вимог пункту 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~підприємство повинно навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Проте, суд вважає за доцільне зауважити, що наказ про звільнення [PERSON] від 18 травня 2021 року № 364-к цих відомостей не містить. В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про незаконність прийнятих ПрАТ «Завод обважнювачів» наказів «Про накладення дисциплінарних стягнень» від 08 грудня 2020 року № 960-к від 18 лютого 2021 року № 103-к та необґрунтованість піддання [PERSON] за цими наказами дисциплінарним стягненням, що виключає ознаки систематичності порушення трудової дисципліни і свідчить про незаконність звільнення [PERSON] за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до Постанови Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2019 року у справі №456/2368/16 суд дійшов висновку про правильність висновку про задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, оскільки відповідач в наказі про звільнення не зазначив, у чому проявилось порушення працівником трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення позивача, не навів даних на підтвердження того, що невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків є систематичним, і раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Частиною 1 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про визнання незаконним та скасування наказу ПрАТ «Завод обважнювачів» від 18 травня 2021 року № 364-к «Про звільнення [PERSON] » та поновлення позивача по справі на посаді водія автотранспортних засобів автотранспортної ділянки транспортного цеху Приватного акціонерного товариства «Завод обважнювачів» з 18 травня 2021 року. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд дійшов наступних висновків. Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік Згідно довідки №544/21 від 15 липня 2021 року розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 553 грн 69 коп (т.1а.с.63). Оскільки суд дійшов висновку про незаконність звільнення [PERSON] та поновлення його на роботі, з відповідача на користь останнього підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивача [PERSON] та графіку роботи за посадою водія автотранспортних засобів автотранспортної ділянки транспортного цеху (т.2а.с.4) за період часу з 20 травня 2021 року (оскільки 18 травня 2021 року оплачений позивачу як день звільнення, 19 травня 2021 року за графіком вихідний) по 09 листопада 2021 року в розмірі 48724 грн 72 коп з розрахунку 88 днів (змін) х 553 грн 69коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач по справі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а позивач на підставі ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2021 року був звільнений від сплати судового збору, з ПрАТ «Завод обважнювачів» в дохід держави відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 4540 гривень 00 копійок.

Outcome: approved