Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є власником кімнати [ADDRESS] . В спірній кімнаті крім неї, зареєстрована відповідач по справі, яка з часу своєї реєстрації - 20.02.2004 року та по теперішній час не проживає за місце своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, майно та особисті речі відповідача в кімнаті відсутні, перешкод для проживання у спірній кімнаті для відповідача позивач не створює, вона за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. 21.10.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надала. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власницею кімнати [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради м. Миколаєва 15 березня 2017 року № 2365, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 березня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1208811048101, номер запису про право власності 19678715 (а.с.9-10). Згідно довідки виданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 09 вересня 2020 року за № 19.03.03-11/4766/20 в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] , з 29.12.2009 року, та [PERSON] з 20.02.2004 року. Відповідач по справі, [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved