Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія», про визнання Договору оренди землі недійсним, зазначивши, що 15.03.2016 року померла [PERSON]. В день її смерті відкрилася спадщина за заповітом, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,1892 га, кадастровий номер 7125485000:01:001:0483. Позивач отримала право власності на земельну ділянку належну [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1535. Право власності позивача посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103415418. Позивач у домоволодінні [PERSON] виявила договір оренди належної їй земельної ділянки від 30.03.2012 року. Коли вона звернулася до відповідача з метою зясування дійсності вищевказаного договору, їй було повідомлено, що договір від 30.03.2012 року не подавався на державну реєстрацію, а діючим є договір укладений [PERSON] від 22.03.2016 року. Представник позивача у судове засідання не з"явились, надавши суду заяву про підтримання позову у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з"явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує проти даного позову. Суд, задовольнивши заяви, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно до положень ст., ст. 12-13 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи право суддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що згідно договору оренди землі від 30.05.2012 року [PERSON] надала, а СТОВ «Чигиринська аграрна компанія»в особі [PERSON], прийняла у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,1892га, яка знаходиться в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області з правом передачі її в суборенду на строк дії даного договору. Також, вбачається з договору оренди землі від 22.03.2016 року [PERSON], знову надає, а СТОВ «Чигиринська аграрна компанія»в особі [PERSON], приймає у строкове платне користування вище зазначену земельну ділянку. Однак, як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-СР №271064 від 23.03.2016 року, [PERSON], 15 березня 2016 року померла.(а.с.6). Позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2017 року є спадкоємцем земельної ділянки площею 2,1892, кадастровий номер 7125485000:01:001:0483, розташованої Черкаська область, Чигиринський район Рацівська сільська рада, належної спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] 24.01.2011 року за реєстрованим №87 та зареєстрованого в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.01.2015 року, номер запису про право власності 8578530, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 563804071254, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №33019008 від 02.02.2015 рок державного реєстратора Реєстрації служби Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області [PERSON]В.(а.с.11). Судом також встановлено та вбачається з інформаційної довідки №121412580 від 20.04.2018 року земельна ділянка належна [PERSON], кадастровий номер 712548500:01:001:0483, передано в оренду згідно договору від 22.03.2016 року та який зареєстровано 22.03.2016 року, запис про речове право № 13808692. Відповідно ч.1 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно повязані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути субєктом цивільних прав та обовязків. Згідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як вбачається з вище зазначеного свідоцтва про смерть [PERSON], не могла підписати даний договір оренди від 22.03.2016 року з відповідачем в звязку зі своєю смертю. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Отже, [PERSON] не видавала доручень на підписання такого договору, а сам текст договору не містить в собі відомостей про його підписання повіреним. Як передбачено п.6 ч.1 ст.248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Отже виходячи з вище викладеного, на день укладення договору 22.03.2018 року власника чи правонаступника власника у вище зазначеної земельної ділянки не було. Також повноваження бідь-яких осіб підписувати договори від імені власника були припинені. Згідно ст..4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Відповідно до ч.2 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статтею 203 цього Кодексу. Таким чином суд дійшов висновку, що договір, укладений між померлою [PERSON] Данилівною15.03.2016 року та відповідачем від 22.03.2016 року, є недійсним. Конституцією України забезпечується кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач, згідно ст.81 ЦПК України довела ті обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved