Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2009 р. вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 20.11.2008 р. до досягнення нею повноліття. У зв'язку з тим, що розмір стягуваних аліментів на дитину ставить позивача у скрутне матеріальне становище, просить збільшити розмір сплачуваних відповідачем аліментів, шляхом зміни розміру аліментів з 200 грн. на 1 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2009 р. вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 20.11.2008 р. до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень статей 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом з'ясовано, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, маючи мінливий та нерегулярний дохід. Таким чином, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів у розмірі 200 грн. щомісячно, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом зміни розміру аліментів та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з 24.07.2017 р. до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved