Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 19.10.2015 р., позивачка зазначила, що 04.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON]. Шлюб було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 133. У шлюбі з відповідачем народилися спільні діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З весни 2015 року, вона та відповідач фактично сумісного спільного господарства не ведуть, оскільки їхня сімя розпалася, і вона подала позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. В останній час відповідач перестав надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дитиною віку повноліття, однак відповідач цю норму сімейного права по відношенню до їхніх дітей - не виконує. Діти потребують матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона не має змоги забезпечити дітей всім необхідним самотужки, так як прожитковий мінімум на дитину віком до 18 років складає на цей час 1455 грн., а вона отримує щомісячний дохід у розмірі близько 3000 грн., що безумовно не вистачає їй та двом дітям. Відповідач працює у Вільногірському цеху Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського управління експлуатації газового господарства, і щомісячно отримує заробітну плату у розмірі близько 3000 гривень. Відповідач фізично здоровий, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Стягнень із щомісячних доходів відповідача згідно виконавчих документів - не здійснюється. Вона також працює в м. Вільногірську у Вільногірському цеху Верхньодніпровської дільниці Дніпродзержинського управління експлуатації газового господарства і щомісячно отримує заробітну плату у розмірі близько 3000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками обов'язку утримання дитини, є рішення суду про присудження аліментів в частці від доходу батька. Згідно ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати, що їхні з відповідачем діти не мають ніякого матеріального доходу, та не мають на праві власності нерухомого майна в Україні. Позивачка вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на її користь на утримання їхніх малолітніх дітей у розмірі 4/10 часток свого щомісячного заробітку (доходу), тобто розмір аліментів у вигляді 40 % щомісячного доходу відповідача є цілком розумним, оскільки розмір аліментів буде дорівнювати 40 % сукупного щомісячного доходу відповідача, що в свою чергу дозволяється, виходячи з пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого - максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом.

Outcome: approved