Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, мотивуючи тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду та на даний час між сторонами виник спір з приводу місця проживання їх дитини. Позивач зазначає, що дитина відвідувала дошкільний заклад, навчалась в ЗОШ №7, а 03.11.2017 року позивач надала дозвіл своїй матері [PERSON] на тимчасову поїздку за кордон до Азербайджанської Республіки, з метою відпочинку, на період з 03.11.2017 року по 17.04.2018 року. Під час поїздки дитини до Азербайджану між позивачем, її матір'ю та колишнім чоловіком виник конфлікт. Через вказаний конфлікт дитину не повернули матері вчасно і донька не ходила до школи у період з 03.12.2017 року по 17.04.2018 року, та лише з 17.04.2018 року дитина знову приступила до навчання. Проте, 21.05.2018 року мати позивача [PERSON] перебуваючи в помешканні позивача, вивела дитину на прогулянку та зникла, поїхала проживати з донькою до м. Біла Церква. На даний час донька позивача повинна перебувати за місцем реєстрації, проте її приховують від матері та не дають спілкуватися і зустрічатися матері зі своєю донькою [PERSON]. В зв'язку з тим, що відповідач вчиняє протиправні дії щодо неї та її доньки, має заборгованість зі сплати аліментів, [PERSON] просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з мамою. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач позов не визнав, надав відзив. Представник третьої особи, Орган опіки та піклування в особі Глушківської сільської ради, у вирішенні даного спору покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, згідно довіреності в справі, позовні вимоги стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини поклалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2009 року по 17.06.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та рішенням суду про розірвання шлюбу (а.с.8). Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] [INFO]. (а.с. 7). Встановлено, що відповідно до довідки №24 від 22.05.2018 року, [PERSON] відвідувала ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу №2 «Берегиня» Білоцерківської міської ради Київської області з 08.11.2011 року по 04.06.2015 року. Згідно довідки №60 від 25.05.2018 року [PERSON] навчалась в Білоцерківській ЗОШ №7 імені генерал-полковника Геннадія Воробйова з 01.09.2016 року по 11.12.2017 року. Встановлено, що в 2018 році, [PERSON], також, навчається в Білоцерківській ЗОШ №7. Встановлено, що мати малолітньої [PERSON], [INFO], громадянка Азербайджану, має посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстрована та постійно проживає у власному житлі за адресою [ADDRESS]. Згідно із актом обстеження умов проживання, складеним Службою у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, за вищевказаною адресою матір'ю створені належні умови для проживання дитини. Матеріали справи містять фотографії умов проживання [PERSON]. На фото вбачається помешкання з сучасними меблями, побутовою технікою, квартира охайна. Встановлено, що батько малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], фактично за даною адресою не проживає, що підтверджується довідкою від 29.10.2018 року Глушківської сільської ради Білоцерківського району. Встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], фактично на даний час проживає з батьками позивача, з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], матеріали справи містять складений Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Акт обстеження умов проживання дитини. В акті зазначено, що дідусь і бабуся створилиі для дитини задовільні умови проживання. Встановлено, що малолітня [PERSON] навчається в Білоцерківській загальноосвітній школі 1-111 ступенів імені генерал-полковника Геннадія Воробйова № 7 з 2016 року і характеризується як дисциплінована сумлінна учениця, матеріали справи містять характеристику, надану Білоцерківською загальноосвітньою школою 1 -Ш ступенів імені генерал-полковника Геннадія Воробйова № 7. (а.с.55) Встановленим є те, що Органом опіки та піклування Служби у справах дітей БЦ МР суду було надано висновок про вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини. Згідно вказаного висновку, комісія прийняла рішення з урахуванням інтересів дитини, покласти дане питання на розсуд суду. При обговоренні даного питання, було рекомендовано [PERSON] налагоджувати стосунки з дочкою та своїми батьками з метою створення передумов для можливості виконання нею батьківських обов'язків в повній мірі і належним чином за своїм місцем проживання. (а.с.115-117). Згідно із висновками психолога центру від 21.01.2019 року «дитина відчуває себе відповідальною за налагодження стосунків між близькими дорослими, хоче всім їм допомогти, але ця нездорова тенденція може підірвати дитячу психіку та сформувати комплекс провини». Причиною цьому є розлучення батьків та конфлікт між близькими дорослими. Психолог рекомендувала батькам та близьким дорослим створити умови для задоволення потреби дитини у безпеці. В судовому засіданні представники третіх осіб зазначили, що місце проживання малолітньої [PERSON] слід визначити ні з мамою і ні з батьком, а з батьками позивача. В інтересах дитини визначити місце її проживання з дідусем і бабусею. Сама дитина бажає проживати з дідусем і бабусею, лише, з ними дитина відчуває захищеність і спокій. Не слід раптово змінювати умови проживання дитини, відбирати її із звичайного її середовища, переривати навчальний процес, змінювати школу. Стосунки між сторонами неприязні, стосунки між матір'ю дитини та її батьками вкрай напружені. Вони майже не спілкуються. Малолітня [PERSON], якій виповнилося дев'ять років, виявляє бажання проживати разом з бабусею та дідусем, а з батьками хоче спілкуватися, про що свідчить письмова заява малолітньої від 23.01. 2019 року, написана під час співбесіди з нею. Позивач суду пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач змінив прізвище, та проживав окремо від доньки та її батьків, вихованням доньки займалась позивач та її батьки. Відповідач не має власного житла, нормального матеріального доходу, має заборгованість по аліментам. Позивач має достатній дохід, має власну квартиру в передмісті Києва, в квартирі є окрема кімната облаштована всім необхідним для повноцінного розвитку дитини. Донька зарахована в спеціалізовану школу «Софія» м.Києва, за навчання доньки в гімназії, позивач сплачує 15840 грн., але з травня 2018 року дитина проживає у її батьків, які перешкоджають в нормальному спілкуванні з дитиною, не віддають дитину. Позивач вказує, що любить свою доньку, бажає виховувати її, та проживати разом з нею, надати достойну освіту, можливість вивчати іноземні мови, комп'ютер. Відповідач суду пояснив, що не заперечує проти того, щоб його дочка проживала з матір'ю, але наполягав на участі у вихованні дитини її бабусі, оскільки мати дитини у зв'язку із зайнятістю часто може бути відсутньою вдома, залишає дитину саму, ображає доньку. Вважає, що доньці буде краще у батьків позивача, оскільки дитина відвідує ЗОШ №7, звикла вже до навчання в цій школі. Відповідач готовий переїхати до м.Біла Церква, щоб бути поряд з дитиною, якщо потрібно буде жити у тестя і тещі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона приходиться тіткою відповідача, колись племінник з позивачем проживали в неї. Одного разу була свідком того, коли о 4 год. ранку до неї прийша [PERSON], стукала у двері, шукала свою доньку. Останій раз бачила дитину влітку. Свідку відомо, що [PERSON] боїться маму, бо вона лається. Свідок [PERSON], батько позивача, суду показав, що лютого 2010 року, тобто з п'ятимісячного віку дитина проживає разом з ними. Дід з бабою займаються вихованням онуки. Зять і дочка надають матеріальну допомогу. Разом з дружиною оформили [PERSON] в дитячий садочок, потім в школу, возять її на навчання. Батьки дитини не можуть порозумітися між собою. Вважає, що дитині буде краще разом з бабусею, а не з мамою. [PERSON] не бажає проживати разом з мамою в м. Києві. Свідок не заперечує щодо участі матері у вихованні доньки, проте не в навчальний період. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. В ст.150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, бажання дитини, стать, вік дитини, матеріальне забезпечення батьків, їх працевлаштування та інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, з народження [PERSON], опікувалися нею дідусь і бабуся, але батьки дитини приймали участь у вихованні і утриманні своєї доньки. Встановленим є те, що сторони не можуть порозумітися та добровільно визначити місце проживання їх дитини, існує спір. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує, що мати дитини працевлаштована, має власне житло, належні умови для проживання і виховання дитини. Мати не байдужа до майбутнього своєї доньки, бажає надати їй освіту, мріє про успіхи доньки, влаштувала її в спеціалізовану школу, сплачує кошти за навчання. Мати дбайливо і з любов'ю ставиться до доньки, не втрачала контакт з дитиною, має можливость утримувати та виховувати дитину. Конфліктна ситуація між сторонами та один факт залишення дитини не можуть слугувати підставою для визначення місця проживання дитини разом з бабусею і дідусем. Під час розгляду справи не було встановлено жодних виняткових обставин, які б були підставою для розлучення дитини з її матір'ю. З пояснень відповідача вбачається, що він, як батько дитини, не претендує на визначення місця проживання доньки разом з ним. Відповідач не має власного житла, проживає в тітки, та неодноразово вказував, що його доньці краще буде з бабусею. При цьому, суд бере до уваги, що батьки позивача не мають власного житла в Україні, постійного доходу, проживають разом з онукою в орендованій квартирі. [PERSON], яка приходиться бабусею [PERSON], не володіє українською та російською мовами, що ускладнює повноцінне становлення і навчання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дитини, враховуючи стать та вік дитини, її фізичний та психологічний стан, необхідно визначити місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю. Також, суд вважає за потрібне в рішенні попередити батьків дитини, про обов'язковість виконання ними своїх батьківських обов'язків стосовно малолітньої дитини лише в її інтересах. Згідно ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд,

Outcome: approved