overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Чортківського району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві він вказав, що 18 листопада 2009 року в с. Чорнокінецька Воля, Чортківського району, Тернопільської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Однак прийняти спадщину позивач, як єдиний спадкоємець по закону не може із-за того, що пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини, так як мати проживала у нього в квартирі і потребувала стороннього догляду і він змушений був виїхати на заробітки, в звязку з чим перебував за межами області. Просить суд встановити додатковий строк, достатній для подання заяви на прийняття спадщини на срок два місяці. Позивач [PERSON] позов підтримує, суду пояснив, що 18 листопада 2009 року померла його мати [PERSON]. Він її похоронив і являється єдиним спадкоємцем після її смерті. Однак, він вчасно не звернувся з заявою в Чортківську державну нотаріальну контору, так як тривалий період часу перебував за межами області на роботі. Просить позовні вимоги його задовольнити, так як він пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважних причин. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, в суд надійшла заява, в якій просять справу розглядати за відсутності представника сільської ради, проти позову не заперечують. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з"явилась, просить справу слухати в її відсутності, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] народився 05 червня 1952 року в с.Воля Чорнокінецька, Чортківського району, Тернопільської області. 18 листопада 2009 року в с. Чорнокінецька Воля, Чортківського району, Тернопільської області померла його мати [PERSON]., про що в книзі реєстрації смертей 20 листопада 2009 року зроблено запис . Про те, що померла [PERSON] була матір"ю позивача [PERSON] стверджується свідоцтвом про його народження де в графі мати вказано [PERSON]. [PERSON] пропустив шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки тривалий час перебував за межами області на заробітках, інших спадкоємців немає, мати проживала в нього в м.Тернополі, вважав що прийняв спадщину. Суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України необхідно визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ВДВС Лубенського МРУЮ, третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивував тим, що він не може оформити своїх спадкових прав на квартиру [ADDRESS] після смерті сестри [PERSON], яка померла 22.02.2014 року, в зв"язку з тим, що постановою виконавчої служби м.Лубни від 15.05.2000 року було накладено арешт. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 05 травня 2016 року було скасовано арешт, однак нотаріусом йому було повторно відмовлено, постільки мається ще одна постанова від 22.02.2000 року ДВС про накладення арешту на все майно яке належала [PERSON], сину сестри який помер 13.02.2014 року. Прохає суд постановити рішення, яким звільнити з під арешту майно, а саме частину квартири [ADDRESS] та частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивач [PERSON] підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з"явилися, згідно наданих листів прохали справу слухати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухав представника позивача, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 386 ЦК України власник , який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності може звернутися до суду про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не може оформити своїх спадкових прав на спадкове майно після смерті сестри та її сина, постільки постановами державного виконавця від 15.05.2000 року та від 22.02.2000 року було накладено арешт в межах виконавчого провадження про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] на майно боржників , а саме на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що іншого шляху зняти обтяження заборону на нерухоме майно не має, і вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує відповідач є його батьком та до 18 років платив аліменти на його утримання. Він навчається в Вінницькому національному технічному університеті, терміном навчання з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року. Відповідач проживає окремо від нього та не допомагає з витратами по навчанню. Батько працездатний та має постійні заробітки у виробничому підрозділі служби сигналізації та зв'язку "Христинівська дистанція сигналізації та зв'язку". Просить стягувати щомісячно аліменти з відповідача на його користь в розмірі 1200 грн. до досягнення ним 23 річного віку, тобто до 07.01.2019 року. Позивач [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, просить стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1000 грн. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року.( а.с.6). Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]( а.с.7), який мешкає разом з позивачем, та знаходиться на його утриманні, відповідач є матірю дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обвязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (\~ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 31 серпня 2015 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 07 березня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного Рівненського міського управління юстиції, а/з №216. Крім того, просить неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати з матірю. Свої вимоги мотивує тим, з відповідачем склались різні погляди на життя та побут, протягом десяти років не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], 02 липня 1999 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Відповідач до суду не зявилась, подавши до канцелярії нотаріально завірену заяву від 09 вересня 2015 року про визнання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюбу серія 1-ГЮ №027501 виданого 27 вересня 2007 року між сторонами зареєстрований шлюб. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Між ними втрачено любов та взаємоповагу. Сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. За таких підстав, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], матірю вказано відповідача. Дитина проживає з матір"ю, а тому позовна вимога залишити дитину [PERSON] проживати разом з матір"ю підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Городищенської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало його матері, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 24 квітня 1996 року померла [PERSON] мати позивача, якій належало право на земельну частку (пай) розміром 2,71 умовних кадастрових гектарів із земель КСП " Вільна Україна"(с. Городище Зборовіського р-ну Тернопільської обл.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР № 0325617, виданого Зборівською райдержадміністрацією 25 січня 2017 року. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у звязку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на майно та розбіжності у документах. Так, у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця записано «Гурбан», а у Свідоцтві про народження спадкоємця прізвище батьків та прізвище позивача « Горбань». Однак, позивач вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав з спадкодавцем без реєстрації, вели спільне господарство, що засвідчує довідка Городищенської сільської ради, отже прийняв спадщину. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало його бабусі, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 12 квітня 2001 року померла [PERSON] бабуся позивача, якій належало право на земельну частку (пай) розміром 2,06 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) із земель КСП "Хлібороб"(с. Білоголови Зборовіського району Тернопільської області.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР № 0300793, виданого Зборівською райдержадміністрацією 11 грудня 1997 року . Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Однак, позивач вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав з спадкодавцем, вели спільне господарство, що засвідчує довідка Залозецької селищної ради, отже прийняв спадщину.. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача - Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, на житловий будинок, земельну ділянку, які належали його батькові, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна і прийняв спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158, ст.ст.169, 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 11 лютого 2012 року помер [PERSON] - батько позивача, якому належали: садовий будинок, що в содово-городницькому товаристві „Мисливець" по [ADDRESS] земельна ділянка для індивідуального садівництва розміром 0,1110 га (кадастровий номер 6122685400:02:001:0340), яка розташована в содово-городницькому товаристві „Мисливець" по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 16 виданого Малашовецькою сільською радою 05 січня 1995 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на майно. Однак встановлено, що позивач прийняв спадщину, так як постійно проживав з батьком до його смерті. Інші особи претензій на дане спадкове майно не мають. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, інші особи претензій на спадок не мають, до позивача правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало його батькові, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 29 червня 1997 року помер [PERSON] батько позивача, якому належало право на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів із земель Селянської спілки "Дніпро"(с. Іванківці Зборовіського р-ну Тернопільської обл.), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ТР № 0303965, виданого Зборівською райдержадміністрацією 15 грудня 1997 року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів. Однак позивач вступив в управління спадковим майном, що засвідчують документи, надані Малашовецькою сільською радою, отже він прийняв спадщину. Інший спадкоємць [PERSON] мати позивача претензій на вказане спадкове майно не має, про що надала суду заяву. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, , інші особи претензій на спадок не мають, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача - Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало його сестрі, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] року померла [PERSON] - сестра позивача, якій належало право на земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) із земель СС "Зоря"(с. Цебрів Зборівського району Тернопільської області), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, однак позивач вступив в управління спадковим майном. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved