Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

З даною заявою до суду звернувся орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] та в первісній редакції заяви просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її вищезгаданої дочки. Разом з цим, позивач просив призначити малолітній [PERSON] опікуна та призначити виплату аліментів з [PERSON] на користь доньки. Заявою від 14 травня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги, шляхом заміни позовної вимоги про позбавлення батьківських прав на вимогу про відібрання дитини без такого позбавлення. В судове засідання сторони не з'явились. Від прокурора, представника позивача та третіх осіб [PERSON], служби у справах дітей Житомирської РДА надійшли заяви в якій останні позов підтримали та просили проводити слухання справи у їх відсутності. Відповідач по справі не з'явилась, будучи завчасно та належним чином повідомленою про місце, день та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомила. Відтак, суд, враховуючи відсутність заперечень сторін проти слухання справи в заочному порядку, вирішив розглядати справу за правилами заочного розгляду, що передбачені ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. Малолітня [PERSON], [INFO] народження, являється рідною дочкою відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 3 вересня 2007 року (а.с. 9). Згідно ж витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто ім'я та по батькові батька дитини записувались за вказівкою відповідача (а.с. 10). Встановлено, що 30 січня 2014 року із заявою на ім'я голови Новогуйвинської селищної ради Житомирського району звернулась баба малолітньої [PERSON] [PERSON], в якій порушувала питання розгляду на опікунській раді питання позбавлення батьківських прав її невістки [PERSON], оскільки остання не займається вихованням та утриманням дочки, веде аморальний спосіб життя (а.с. 4). Разом з тим, [PERSON] у вказаній заяві просила призначити її опікуном над малолітньою онукою. Доводи [PERSON], стосовно неможливості виховання онуки відповідачем, підтверджуються наступники документами, що містять матеріали справи. Зокрема, висновком комісії, що зафіксований в акті обстеження умов проживання родини [PERSON] від 10 лютого 2014 року (а.с. 12), в якому засвідчується факт невиконання в повній мірі своїх батьківських обов'язків відповідачем та вказано на відсутність в квартирі останньої умов для навчання, виховання та розвитку дитини. З рішення виконавчого комітету №37 від 20 лютого 2014 року, за наслідками розгляду заяви [PERSON], щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], вбачається, що відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та не займається вихованням своєї малолітньої дочки (а.с. 13). Дані правовідносини регулюються нормами сімейного права. Частина 2 ст. 150 СК України зазначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України). Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу ("мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва"), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Судом встановлено наявність в діях (бездіяльності) відповідача підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, а саме факт ухилення останньої від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.(ч. 1 ст. 170 СК України). Системний аналіз наведеного дає суду підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків відносно своєї малолітньої дитини. Відтак, суд вбачає достатньо підстав для повного задоволення позову. На разі, слід зазначити, що в підтвердження того, що [PERSON], як бабі малолітньої [PERSON], за своїм матеріально - побутовим становищем та іншими ознаками, доцільно передати на виховання малолітню онуку, матеріали справи містять наступні документи: довідку про доходи [PERSON], медичний висновок про стан її здоров'я, акт обстеження умов проживання родини [PERSON], рішення виконавчого комітету Новогуйвиснької селищної ради Житомирського району (а.с. 7-8, 11, 13). Так, за вказаним рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомисрького району, було вирішено за доцільне призначити опікуном над малолітньою [PERSON] її бабу [PERSON] Також встановлено, що опікунство над дитиною саме бабою буде лише на користь та в інтересах її малолітнньої онуки. Водночас, суд звертає увагу сторін по справі на те, що відповідно до абзацу 9 п. 8 порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Також, слід зауважити, що згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На разі, суд вважає, що з огляду на матеріальний стан відповідачки та беручи до уваги реальну потребу баби малолітньої [PERSON] [PERSON], яка на даний час працює, в розмірі заявлених до стягнення з відповідача аліментів, а саме 400 гривень щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатньо для нормального існування та розвитку дитину. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вирішує стягнути з відповідача судові витрати за розгляд даної справи в суді, а саме 487,20 гривень (позовні вимоги немайнового характеру про відібрання дитини та передання її під опіку, та позовна вимога про стягнення аліментів). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved