Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а саме - м. Горлівка Донецька область, померла мати заявниці [PERSON], [INFO], громадянин України. Місцем її реєстрації та фактичного постійного проживання була Україна, а саме: [ADDRESS]. Похована м. Горлівка Донецької області. Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, тому Свідоцтво компетентного органу іноземної держави-окупанта не може бути підставою для визнання заявників спадкоємцями. Оскільки Свідоцтво про смерть відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Маючи вказане Свідоцтво про смерть матері заявник звернулась до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть особи на підставі виданого, проте їй в цьому було відмовлено із роз»ясненням того, що державою України не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з тих же підстав та просила встановити факт смерті [PERSON] в місті м. Горлівка Донецької області. Заінтересована особа в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення. За таких обставин судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, а саме копією дублікату свідоцтва про народження заявниці від 13.02.2006 року, що видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про смерть 08.06.2016 року на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а саме - м. Горлівка Донецької області, померла [PERSON], [INFO], громадянка України, мати заявниці. (а.с. 7) При цьому, Калининським відділом запису громадянського стану м. Горлівка від 12.07.2016 року видано Свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.8), проте це Свідоцтво відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Мати заявниці похована на кладовищі " Румянцево " місце 35 в м.Горлівка . Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Метою встановлення заявниками факту смерті [PERSON] - є оформлення документів, пов»язаних зі смертю людини (свідоцтва про смерть). Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. На сьогодні факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах РАЦСу України, що є підставою для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], на підставі доказів, що достовірно свідчать про її смерть. На підставі вищевикладеного, п.8 ч.1 ст. 256, ст.ст. 234, 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved