Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. В результаті\~приватизації житла,\~яким користувалася\~її родина,\~17\~липня 1998\~року Нікопольським\~міським житлово-експлуатаційним\~об`єднанням\~було видано\~Свідоцтво про\~право власності\~на житло\~від 17.07.1998\~pоку,\~яке посвідчує,\~що квартира,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~46,3\~кв.м.,\~належить на\~праві спільної\~часткової власності\~(по\~1/4\~частині)\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~Право власності\~на вказане\~майно було\~зареєстровано в\~Нікопольському МБТІ\~17.07.1998\~року в\~Реєстровій книзі\~№ 18,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна:\~4584-1.\~04.08.2020\~року до\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно було\~внесено запис\~про право\~власності за\~номером:\~37694413,\~який містить\~інформацію про\~те,\~що їй\~на праві\~спільної часткової\~власності належить\~частина квартири,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~46,3\~кв.м,\~(реєстраційний\~номер об`єкту\~нерухомого майна:\~2142718512116),\~що підтверджується\~витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~про реєстрацію\~права власності\~від 10.08.2020\~року,\~індексний номер\~витягу:\~219688406.\~У вказаному\~свідоцтві була\~допущена помилка\~у написанні\~її імені.\~Вказане свідоцтво\~було складено\~українською мовою.\~На час\~видачі Свідоцтва\~вона мала\~повних 15\~років та\~єдиним документом,\~передбаченим чинним\~законодавством на\~той час,\~що посвідчував\~її особу,\~було свідоцтво\~про народження,\~видане 18.12.1991\~року,\~яке складено\~російською мовою.\~Так,\~у вказаному\~Свідоцтві про\~право власності\~на житло\~від 17.07.1998\~року її\~ім`я\~було записано\~як « [PERSON] », що не збігається із записом її імені - « [PERSON] » в паспорті громадянина України, що був виданий Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 18.05.1999 року. Вважає, що неправильне написання її імені виникло у зв`язку із неправильним його перекладом з російської мови на українську мову. Внаслідок такої помилки в неї виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий і на її ім`я в 1998 році. Вказана помилка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. На даний час вона не має можливості зареєструвати своє місце проживання у належній їй квартирі, що суперечить її інтересам. Цей факт підтверджується листом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 28.08.2020 року за № 3356. У листі зазначено, що вказана нею вище невідповідність написання її імені була виявлена адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя. Таким чином, з метою надання їй можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, реалізувати право на реєстрацію місця проживання, існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житло від 17.07.1998 pоку, - виданий 17 липня 1998 року Нікопольським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, належить і їй, [PERSON] . Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може, а тому змушена звернутися із цією заявою до суду. Факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло від 17.07.1998 pоку, видане 17 липня 1998 року Нікопольським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, підтверджується доданими до заяви документами. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому вимушена звернутися до суду з цією заявою. Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.16). Заінтересовані особи та представник заінтересованої особи до суду також не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність (а.с.17-20). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.1 ст.293\~ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~№ 5\~«Про судову\~практику в справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~прізвище,\~ім`я та\~по батькові\~заявниці,\~згідно паспорту\~громадянина України,\~-\~ [PERSON] (а.с.9-10).\~В результаті\~приватизації житла,\~яким користувалася\~її родина,\~17.07.1998\~року Нікопольським\~міським житлово-експлуатаційним\~об`єднанням\~було видано\~Свідоцтво про\~право власності\~на житло\~від 17.07.1998\~pоку,\~яке посвідчує,\~що квартира,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~46,3\~кв.м.,\~належить на\~праві спільної\~часткової власності\~(по\~1/4\~частині)\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (а.с.5).\~Право власності\~на вказане\~майно було\~зареєстровано в\~Нікопольському МБТІ\~17.07.1998\~року в\~Реєстровій книзі\~№ 18,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна:\~4584-1\~(а.с.6).\~04.08.2020\~року до\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно було\~внесено запис\~про право\~власності за\~номером:\~37694413,\~який містить\~інформацію про\~те,\~що заявниці\~на праві\~спільної часткової\~власності належить\~частина квартири,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~46,3\~кв.м,\~(реєстраційний\~номер об`єкту\~нерухомого майна:\~2142718512116),\~що підтверджується\~витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~про реєстрацію\~права власності\~від 10.08.2020\~року,\~індексний номер\~витягу:\~219688406.\~У вказаному\~свідоцтві була\~допущена помилка\~у написанні\~імені заявниці.\~Вказане свідоцтво\~було складено\~українською мовою.\~На час\~видачі Свідоцтва\~заявниця мала\~повних 15\~років та\~єдиним документом,\~передбаченим чинним\~законодавством на\~той час,\~що посвідчував\~її особу,\~було свідоцтво\~про народження,\~видане 18.12.1991\~року,\~яке складено\~російською мовою\~(а.с.7).\~Так,\~у вказаному\~Свідоцтві про\~право власності\~на житло\~від 17.07.1998\~року ім`я\~заявниці було\~записано як « [PERSON] », що не збігається із записом її імені - « [PERSON] » в паспорті громадянина України, що був виданий Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 18.05.1999 року. Заявниця вважає, що неправильне написання її імені виникло у зв`язку із неправильним його перекладом з російської мови на українську мову. Вказана помилка перешкоджає зявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. На даний час заявниця не має можливості зареєструвати своє місце проживання у належній їй квартирі, що суперечить її інтересам. Цей факт підтверджується листом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 28.08.2020 року за № 3356. У листі зазначено, що вказана нею вище невідповідність написання її імені була виявлена адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя (а.с.8). За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявника задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved