Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи Старояричівської сільської ради про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку крім неї зареєстровані її сини [PERSON] , 1986 р.н., [PERSON] , 1988 р.н., брат [PERSON] , 1963 р.н., та колишній чоловік [PERSON] , 1960 р.н. З 2010 року відповідач не проживає за зареєстрованою адресою, в добровільному порядку не бажає вчинити дії з метою зміни місця реєстрації. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом оскільки він відсутній без поважних причин понад рік у даному житловому приміщенні, тому вона звернулася до суду. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. З огляду на зазначені обставини, суд проводить заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2003. Згідно з рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07.12.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки №750 від 05.10.2020, виданої виконавчим комітетом Старояричівської сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області [PERSON] , 1965 р.н., про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає по [ADDRESS] склад сім`ї такий : чоловік - [PERSON] , 1960 р.н., син- [PERSON] , 1986 р.н., син- [PERSON] , 1988 р.н., брат- [PERSON] ,1963 р.н. Актами перевірки житлового будинку по [ADDRESS] від 23.09.2020, 21.08.2020, 27.07.2020, 18.06.2020, 22.05.2020, 22.04.2020 на факт проживання у даному будинку [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , не проживає в даному будинку з 2010 року і вибув в Іспанію. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи той факт, що відповідач відсутній понад один рік у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, то суд прийшов до висновку, що позов потрібно задовольнити.

Outcome: approved