Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті доньки [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя, а саме 13 жовтня 2000 року, склала заповіт на ім'я його дружини - [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], яку [PERSON] фактично прийняла, вступивши в право управління та користування спадковим майном, однак не оформила належним чином. Крім [PERSON] в зазначеному будинку проживали позивач та їх діти - [PERSON], [PERSON] [INFO] померла [PERSON], після її смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку, яку прийняла повністю донька [PERSON], оскільки чоловік - позивач по справі та їх син [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Однак остання [INFO], не оформивши свої спадкові права, також померла. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її батько - позивач по справі, який 04 березня 2017 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг, оскільки спірний житловий будинок не зареєстрований як об'єкт права власності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2017 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування доказів, з Четвертої державної нотаріальної контори м. Харкова витребувані належним чином посвідчена копія спадкової справи №58669406 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Роганської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом голови про розгляд справи за відсутності представника Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-2200 від 19 квітня 2016 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Реєстрація права власності житлових будинків, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, спрощена. Зокрема, статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку. Згідно з цією статтею для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що побудовані до 5 серпня 1992 року, і щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності,подаються:1)виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради(якщо такий орган не створений- сільським головою),селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2)документ ,що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки і прибудови до них, що були збудовані до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погасподарського обліку, технічна інвентаризація є необов'язковою. Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із по господарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Рішенням Виконавчого комітету Пономаренківської сільської ради народних депутатів №68 від 14 травня 1991 року, за [PERSON] закріплена земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,18 га. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 21 березня 2016 року, на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А-1, козирок літ.а, сарай літ. Б, погріб літ. бп, літня кухня літ. В, тамбур літ. в, навіс літ. Г, альтанка літ. Д, душ літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З, сарай літ. И, вбиральня літ. Л, огорожа №1-3, колонка літ. К, вигрібна яма літ. К1, замощення 1, зазначені будівлі були взедені у період часу з 1900-1978 року. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що згідно довідки Виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №1202 від 15 вересня 2017 року в погосподарській книзі №4 за 2001-2005 роки Пономаренківської сільської ради за №240 власником спірного будинку значиться [PERSON], зазначений житловий будинок став об'єктом права власності і [PERSON] набула право власності на це майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2001 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку. Судом встановлено, що за життя, а саме 13 жовтня 2000 року [PERSON] складений заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Пономаренківської ради народних депутатів Харківського району Харківської області за №68 відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала [PERSON]. Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [PERSON] фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, здійснювала за нею догляд та поховала її, що підтверджується актом, складеним депутатом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 22 вересня 2017 року. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, була прийнята спадщина після смерті [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з чим [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] та є єдиним власником зазначеного будинку. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] в ході судового розгляду не встановлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 06 жовтня 2017 року, листом Першої державної нтаріальної контори Харківського району Харківської області №3379/01.16 від 27 вересня 2017 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 грудня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є її чоловік - позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 березня 2013 року) та діти - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2013 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 вересня 2005 року) та [PERSON]. В матеріалах справи мається експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/698-d від 18 жовтня 2017 року, відповідно до якого записи прізвища [PERSON] (паспорт запис [PERSON]) і [PERSON] (свідоцтво про смерть запис [PERSON] у документах (паспорт громадянина України [NUMBER], виданий Орджонікідзевським РВ у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області 05 березня 2013 року на ім'я [PERSON]; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18 грудня 2013 року [PERSON], свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 березня 2013 року) є ідентичними, що підтверджує наявність родинного зв'язку між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], а саме що вони є чоловіком та дружиною. Як вбачається зі змісту Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 06 жовтня 2017 року, після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №1088/2013, 23 грудня 2013 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася донька спадкодавця [PERSON]. Чоловік померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини за законом (відповідно заяви №2739 та №2740), що підтверджується листом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори №1026/02-14 від 21 лютого 2018 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], на день смерті матері проживала разом з нею у спірному будинку (акт, складений депутатом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 22 вересня 2017 року), у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак не встигла оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, оскільки [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 вересня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої, є її батько - позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2013 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 вересня 2005 року). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 06 жовтня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю останнього правовстановлюючого документа на зазначений будинок. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] (спадкова справа №216/2016), в ході судового розгляду не встановлено інших спадкоємців після смерті [PERSON] (лист Четвертої Харківської державної нотаріальної контори №3460/02-14 від 12 липня 2017 року), а тому суд вважає позивача таким, що набув право власності на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved