Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер - 5110600000:01:017:0111. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору забудови від 16.11.1970 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 102697557 від 06.11.2017 року. Крім цього [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному належала земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 076687 від 20.11.2000 року, що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 14023434 від 05.12.2013 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить: - 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частина земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 076687 від 20.11.2000 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 07.02.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. зареєстрованого в реєстрі за № 612, [PERSON] всю належну їй на праві власності частку житлового будинку з надвірними спорудами та всю належну їй на праві власності частину присадибної земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] заповіла в наступних частках: [PERSON] - 2/5 частини; [PERSON] - 2/5 частини; [PERSON] - 1/5 частину. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.10.1969 року, виданого міським відділом РАЦСу м. Одеси; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.07.1975 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.1977 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.1969 року, виданого міським відділом РАЦСу м. Одеси. Як вже було встановлено в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача по справі [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 25.02.2020 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved