Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що згідно виконавчого листа № 208/53/14 від 03.12.2015 р. виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська щодо стягнення з нього [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 251 058, 25 грн. державним виконавцем Білою Л.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52710370. Також 28.05.2019 р. виконавцем винесено постанову про накладення арешту\~ на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках позивача, в результаті чого було арештовано його рахунок № [NUMBER] , який використовується в відділенні ПАТ «Приватбанк», для нарахування йому заробітної плати. В зв`язку з чим він не має можливості отримати заробітну плату. Тому просить суд постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Білої Л.В. про арешт майна боржника від 28.05.2019 р. скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок [PERSON] ,\~ [INFO] , № [NUMBER] , відкритий у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 як заробітна плата. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилались на обставини зазначені в позові та надали відповідь на відзив. В судовому засіданні представник Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Присяжна К.В. позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» не з`явився, причини не явки суду не повідомив. Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, постановою Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28 травня 2019 р.. накладений арешт на всі наявні розрахункові та карткові рахунки боржника [PERSON] \~ (а.с.8,9). Судом встановлено, що Заводським відділом державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надана відповідь\~ [PERSON] , в якій зазначено, що у відділу на виконанні перебуває виконавче провадження № 52710370 з примусового виконання виконавчого листа № 208/5324/14 від 03.12.2015 р., виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 251 058, 25 грн. Державним виконавцем у відповідності зі ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» 06.10.2016 р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. З урахуванням вищезазначених норм, 28.05.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою арештовано всі наявні рахунки. Розглянувши заяву [PERSON] було прийнято рішення, що у державного виконавця не має законних підстав для зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк».\~ (а.с.11-14). Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»,арешт майна(коштів)боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти)боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів)боржника або про опис та арешт майна (коштів)боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Розділом IX Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зокрема умови, порядок, розмір такого. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь- яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. \~\~\~\~\~\~\~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Зважаючи на те, що накладений на рахунок в банку позивача арешт унеможливлює отримання заробітної плати останнім, позов підлягає задоволенню, зокрема постановп державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Білої Л.В. про арешт майна боржника від 28.05.2019 р. підлягає скасуванню в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок [PERSON] ,\~ [INFO] , № [NUMBER] , відкритий у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 як заробітна плата.

Outcome: approved