Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Мотивує позов тим, що вона є власником будинку по [ADDRESS] . У цьому будинку зареєстрована відповідач, її дочка, яка з 2005 року за місцем реєстрації не проживає, свої речі з будинку забрала. Формальна реєстрація відповідача не відповідає фактичним обставинам справи, порушує її права як власника будинку, бо створює неправильне уявлення про склад сім`ї, позбавляє права на отримання субсидії. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення про дату, час та місце судового засідання на офіційному веб-сайті Чорнобаївського районного суду. Причини неявки не повідомила. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25 серпня 2011 року ( а.с. 5). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За нормами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з довідкою Крутьківської сільської ради № 799 від 11 листопада 2020 року (а.с. 6) та інформацією Іркліївської сільської ради №1480 від 29 грудня 2020 року (а.с. 18) в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не проживає в ньому з 2005 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що народився в с. Чехівка Чорнобаївського району Черкаської області. З 2003 року живе в с.Чехівка постійно, є сусідом позивача. Дочка позивача з 2006 року живе в м. Неаполь (Італія). Колись приїздила в гості до позивача, але це було давно. Свідок [PERSON] надав в судовому засіданні такі показання. В с. Чехівка живе постійно. З позивачем вони не родичі, односельці. Дочка позивачки не проживає з матір`ю вже більше 10 років. В селі всі знають, що вона виїхала до Італії на роботу і там залишилась. Таким чином, суд вважає встановленим, що з 2005 року відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважної причини, не несе тягар по утриманню майна, не веде спільного господарства, домовленості між сторонами з приводу відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлено. За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домоволеністю між ним і власником житла або законом. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як роз`яснено у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. В цьому випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки [PERSON] не проживає в спірному будинку більше одного року. За таких обставин, враховуючи зазначені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач має ІІ групу інвалідності та звільнена від сплати судового збору (п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір") з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved