Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним до відповідача [PERSON], і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивач придбав у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Угода була посвідчена регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 28.03.2001 року. Сторони домовилися про всі істотні умови договору, які були відображені в підписаному ними договорі купівлі-продажу від 28.03.2001 року. Були виконані всі умови угоди, окрім нотаріального посвідчення договору, відповідач отримав гроші та передав позивачу всі необхідні документи на квартиру та ключі від неї. На теперішній час не представляється можливим посвідчити угоду нотаріально. Враховуючи частину 2 статті 220 ЦК України, в якій зазначено, що якщо сторони домовилися і повністю виконали всі умови угоди, а одна із сторін ухиляється від нотаріального оформлення, суд вправі визнати угоду дійсною. Тому позивач просить суд, визнати договір купівлі-продажу квартири від 28.03.2001 року укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним, визнати право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Димитров, м-н «Світлий», 19/49 за [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та представник позивача надали суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач не зявився по невідомій суду причині, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є дані про всі права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що 28 березня 2001 року на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток» укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] трикімнатної квартири № 49 розташованої за адресою: Донецька область, м. Димитров, м-н «Світлий», буд. 19, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., реєстр. № 796 (а.с. 6). 25 травня 2001 року Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за позивачем [PERSON] зареєстроване право власності за договором купівлі-продажу, посвідченого Регіональною товарною біржею «Юго-Восток» від 28 березня 2001 року на вищезазначену квартиру за реєстровим номером 19 стор. 200 (а.с. 5). Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною. Вирішуючи питання, чи ухилявся відповідач [PERSON], від нотаріального посвідчення укладеного між ним та позивачем [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири, суд виходить з того, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Таке ухилення має бути безповоротним, тобто таким, унаслідок якого добросовісна сторона повністю втрачає можливість нотаріально посвідчити правочин. Враховуючи наведені обставини, позицію відповідача, який до суду не з*явився, протягом тривалого проміжку часу не виявляв намірів щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири № 49 в будинку № 19 на мікрорайоні «Світлий» в місті Димитрові Донецької області, загальною площею 66,8 кв.м. в тому рахунку житловою площею 38,8 кв.м., зареєстрований 28 березня 2001 року Регіональною товарної бiржі "Юго-Восток" міста Димитров мiж позивачем i вiдповiдачем [PERSON] можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірної квартири позивачеві та визнати за позивачем право власностi на вказану квартиру. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 травня 2016 року № 1353-VIII «Про перейменування деяких населених пунктів» місто Димитров перейме нова у місто Мирноград. На пiдставi ст.ст. 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,

Outcome: approved