Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" і станом на 15.04.1991 року останнім членом такого була [PERSON] Зазначає, що [INFO] року померла його матір [PERSON] Вважає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом всього її майна, в тому числі і спірного будинковолодіння. Вказує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв, однак оформити право власності на будинковолодіння на своє ім'я в позасудовому порядку не має можливості, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, позивачем [PERSON] право власності на вищезазначене будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься довіреність, згідно якої його інтереси представлятиме представник [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С. в судове засідання не з'явився, проте надіслав копію спадкової справи за №976/2016 заведеної внаслідок смерті [PERSON], котра померла [INFO] року та просив справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004року. А у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини. Судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», останнім членом якого, як вважає суд, була [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, зокрема довідками виданими Шегинівською сільською радою Мостиського району Львівської області. [INFO]. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, зазначеним вище будинковолодінням розпорядилася і заповіла таке позивачу [PERSON], склавши 03.06.1988 року в його користь заповіт. Даний заповіт до часу смерті спадкодавця [PERSON] ним не змінений і не відмінений. Згідно ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст.548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У ст.549 цього Кодексу зазначається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як відомо із матеріалів справи, на момент смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, позивач [PERSON] проживав разом з спадкодавцем у спірному будинку і з цього часу доглядає за таким, проводить поточні ремонти будинку і огорожі, обробляє земельну ділянку. У відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, суд розцінює такі дії позивача [PERSON] як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], у встановленому законом порядку прийняв саме спадкоємець за заповітом - позивач по справі [PERSON] Спадкоємців обов'язкової частки у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], не встановлено. Разом з тим, позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема не може оформити право власності на зазначене вище будинковолодіння, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON]; звітом про оцінку майна; копією заповіту спадкодавця [PERSON]; довідками виданими Шегинівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 19.04.2017 року; копією спадкової справи №976/2016, заведеної внаслідок смерті [PERSON]; копією паспорта позивача [PERSON]; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що останній є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], у відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останньої, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння.

Outcome: approved