Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкове майно успадковане позивачем шляхом подачі заяви до нотаріуса. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] відмовлено, оскільки власність на дане нерухоме майно не підтверджено правовстановлюючими документами відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин [PERSON] , з посиланням на положення ст. ст. 328, 392, 1276 ЦК України заявлено вимоги захисту майнових прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області відзив на позов відповідно до ст. 191 ЦПК України не надано, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Третьою особою [PERSON] пояснення в порядку ст. 192 ЦПК України на позов не надано, суду адресовано заяву про визнання викладених в позові обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Красноармійськ Донецької області, громадянин України, зареєстрований місцем проживання є адреса: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта а.с. 4-5). [PERSON] є сином [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] а.с. 11), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти позивач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] (родині відносини підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~ Спадкоємці, які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, - відсутні. Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 404 від 22.01.2019 року [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с. 34). [INFO] [PERSON] померла (підтверджено свідоцтвом про смерть а.с. 12). Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строк, встановленого статтею 1270 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55046164 від 08.02.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 106/2018, місце зберігання Перша покровська державна нотаріальна контора (а.с. 44). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , - належне спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено 29.07.1957 року нотаріусом державної нотаріальної контори а.с. 14). Згідно листа Першої покровської державної нотаріальної контри Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 158/01-16 від 11.02.2019 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся син померлого [PERSON] ; заяву про відмову від спадщини відповідно до ст. 1274 ЦК України подав [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 43). Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 33). Постанова нотаріуса вмотивована положенням п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 р., п. 5 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - з поясненням, що відсутні відомості про реєстрацію прав власності на вказане нерухоме майно, - в правовстановлюючому договорі купівлі-продажу будинку, посвідченому 29.07.1957 року державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори відсутні печатка нотаріуса; отримати дублікат договору не має можливості, оскільки на підставі п. 10 Положення про Державний нотаріальний архів (затвердж. Наказом Міністерства юстиції України № 780/5 від 18.05.2009 р.), п. 15 Правил ведення нотаріального діловодства, - за закінченням строку зберігання нотаріальні документи за 1977-2001 рр. передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву на зберігання, доступ до архівосховища в м. Донецьк відсутній. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. На підтвердження підставності та обґрунтування позовних вимог [PERSON] надано наступні докази. Згідно технічного паспорта на домоволодіння, виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 28.11.2018 року об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] має наступну характеристику будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «А-1», погріб під частиною будівлі «пг-1», прибудова «а-1», ганок «а1-1», літня кухня «Б-1», сарай «В-1», погріб «пг-1», баня «Д-1», сарай «Е-1», убиральня «Г-1», ворота № 1, огорожа № 2 - № 4, вимощення І, водопровід ІІ (а.с. 15-18). Згідно листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 1447/01-02 від 28.11.2018 року домоволодіння [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 18.03.1955 року, в КП «БТІ» зареєстровано 20.07.1957 року (а.с. 32). Згідно договору купівлі-продажу від 29.07.1957 року [PERSON] продав вказаний житловий будинок [PERSON] (а.с. 14). За життя [PERSON] реєстрацію будинку з обслуговуючими їх будівлями і спорудами відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинку та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р. (чинна до 19.01.1996 р.) не здійснив. Згідно листа Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1237/115-8 від 09.11.2018 року земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року не приватизована, кадастровий номер відсутній (а.с. 31). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушений в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України,

Outcome: approved