Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з уточненим 10.08.2017р. позовом до товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] Агро-Група, [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, [PERSON] про визнання недійсними договору оренди землі, нотаріальної довіреності та повернення земельної ділянки власнику, посилаючись на те , що 14.07.2004р. позивач отримала Державний акт на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № 4822783200:01:000:0071,№4822783200:01:000:0072, що зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401300542, серії МК 096348. В грудні 2015р., під час розгляду справи в адміністративному суді, позивачеві стало відомо, що 01.01.2006р. начебто між нею та ТОВ НТЦ «Ротор»(після 15.11.2017року ТОВ [PERSON] Агро- Група) був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 50 років. Крім того, їй також стало відомо, що 20 жовтня 2005р. начебто нею була надана довіреність на ім"я [PERSON] та малого колективного підприємства НТЦ «Ротор», якою позивач уповноважила зазначених осіб на певні дії та повноваження. Позивач зазначає, що нотаріальну довіреність не підписувала, ніяких повноважень на виконання певних дій нікому не надавала. В 2006р. між позивачем та малим колективним підприємством НТЦ «Ротор» була розмова щодо передачі земельної ділянки, яка їй належить, в оренду строком на 5-7 років, однак письмового договору вона не підписувала, орендну плату не отримувала. Земельну ділянку в оренду малому колективному підприємству НТЦ «Ротор» строком на 50 років не передавала, так як це суперечить її волевиявленню. Спірна земельна ділянка перебуває в оренді з 22.10.2015року у ТОВ Форт Ост. Позивач вважає, так як нотаріальна довіреність та договір оренди земельної ділянки суперечать її волевиявленню, просить визнати їх недійсними і зобов"язати відповідача повернути земельну ділянку власнику. В судовому засіданні та у письмовій відповіді на відзив на позов, позивач [PERSON]та її представник за довіреністю [PERSON] , позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ [PERSON] Агро-група в судовому засіданні та у письмовому запереченні на позовну заяву, заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивача є незаконними та необгрунтованими. Представник відповідача вважає ,що твердження позивача відносно того,що нотаріальну довіреність позивачка не підписувала, а також нікому не доручала підписувати вказану довіреність, не грунтуються на належних та допустимих доказах. Зазначене також стосується й позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди. Відповідач [PERSON]М.в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про віправлення поштових повідомлень. Третя особа- Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області надали на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа- Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області - в судове засідання представника не надіслали, надали на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника . Третя особа [PERSON]О.в судовому засіданні пояснив, що приблизно в серпні 2006року він отримав пропозицію від [PERSON]зайняти посаду директора МП НТЦ Ротор за грошову винагороду, на що він погодився. Однак, наказу про прийняття його на посаду директора зазначеного підприємства він не бачив, заробітної плати не отримував. Крім того, жодних дій щодо підпису будь-яких документів, в тому числі й договорів оренди земельних ділянок він не вчиняв. Договір оренди землі, укладений між МП НТЦ Ротор та [PERSON], від імені підприємства він не підписував, так як не мав на це повноважень. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №096348 [PERSON] є власником земельних ділянок, загальною площею 8.34 га , кадастрові номери № 4822783200:01:000:0071, №4822783200:01:000:0072, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відповідно до договору від 01 січня 2006 року, між [PERSON] та МКП НТЦ «Ротор» (правонаступником якого є ТОВ «[PERSON] Агро- Група»), в особі директора [PERSON], у простій письмовій формі був укладений договір оренди земельної ділянки площею 8.34 га , розташованої в межах території Маринівської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області , строком на 50 років. Даний договір був підписаний від імені [PERSON] за нотаріальною довіреністю [PERSON] та [PERSON], підпис якого скріплено печаткою МП НТЦ Ротор, код ЄДРПОУ 24784785. Договір зареєстрований у Доманівському районному відділі [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 грудня 2006 року за №040601300057. Довіреність, на підставі якої [PERSON], уклав спірний договір оренди землі, була видана 20 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON],в якій зазначено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] або МКП НТЦ «Ротор», користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.34 га, що розташована в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, реєстраційний номер 010401300542, виданого Доманівською райдержадміністрацією 14 липня 2004 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] стверджувала, що довіреність на імя [PERSON] або МКП НТЦ Ротор з повноваженнями розпоряджатися її земельними ділянками вона не надавала та не підписувала. Про існування договору оренди земельної ділянки , укладеного начебто від її імені вона дізналася лише тоді, коли її запросили до адміністративного суду. Розглядаючи даний спір, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі , Земельним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі-це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Статтями 125,126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.6 та ст.627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У п. 8постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбаченихстаттею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що договір оренди земельної ділянки вона не підписувала і нікого не уповноважувала розпоряджатися її земельною ділянкою. Третя особа- Альошин В.О. пояснив, що [PERSON] йому дійсно пропонував посаду директора в МКП НТЦ Ротор, але наказу про прийняття його на роботу видано не було, заробітну плату він не отримував, що підтверджується копією його трудової книжки та відомостями Пенсійного фонду про отримані доходи за період з 2005 по 2016рр. За клопотанням позивача, ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.09.2018 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза. Згідно з висновком експерта №18-4474/4581 від 26.12.2018р.,наданий на дослідження договір оренди землі від 01.01.2006р. виготовлений комбінованим способом(шляхом монтажу) з використанням реквізитів(рукописні та цифрові записи, підписи,відбитки печаток), які відносяться до реквізитів,що посвідчують документ та реквізитів, які є зображеннями рукописних та цифрових записів. Згідно з висновком експерта №18-895 від 06.02.2019року підпис в графі Підписи сторін.Орендар в договорі оренди землі від 01.06.2006року, укладеного між Малим колективним підприємством Науково-технічний центр Ротор та [PERSON], виконано не самим [PERSON], а іншою особою. Відповідачами не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи. Крім того , з наявних письмових доказів, а саме: копії трудової книжки , витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що [PERSON] не працював на посаді генерального директора МКП НТЦ Ротор. З інформації, наданої ДФС України, вбачається, що в період з 01.01.2005року по 31.12.2016року згідно з обліковими базами ГУ ДФС у Миколаївській області інформація про реєстрацію [PERSON]посадовою особою або засновником ТОВ НТЦ Ротор відсутня. Відповідно до ч 3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. [PERSON], крім того, що не підписував договір оренди землі, що підтверджено висновком експертизи, він ще й не мав законних повноважень на укладення та підписання спірного договору, так як не був керівником підприємства або не мав доручення на зазначенні повноваження. Отже, враховуючи відсутність волевиявлення учасника правочину, а саме МКП НТЦ Ротор, інтереси якого представляв [PERSON], який не мав на це законних повноважень, є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання договору оренди недійсним. Щодо визнання нотаріальної довіреності недійсною, судом встановлено наступне. Відповідно до ч 1ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що довіреністю, посвідченою 20 січня 2005 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], [PERSON] уповноважила [PERSON] або МКП НТЦ «Ротор», користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8.34га, що розташована в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, реєстраційний номер 010401300542, виданого Доманівською райдержадмініс грацією 14.07. 2004 року, зокрема надала право: здійснювати нагляд за належною йому землею, мати вільний доступ до ділянки, при настанні сезону - вживати заходів щодо обробки землі, вносити необхідні платежі, які стосуватимуться реалізації його права власності на земельну ділянку; вчиняти всі дозволені законодавством правочини по розпорядженню і користуванню земельною ділянкою (продавати, міняти, здавати в оренду, заставляти, вносити до статутного фонду товариств тощо), визначати у кожному випадку суттєві умови договору, подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, отримувати гроші, майно по укладеним договорам, та інше. Строк дії цієї довіреності не визначений. Дана довіреність зареєстрована в реєстрі за №5655,бланк ВСЕ№255802. Відповідно до листа №566/01-21-2 від 26 травня 2017 року Державного нотаріального архіву слідує, що на час розгляду справи приватний нотаріус, який посвідчував спірну довіреність, припинив свою діяльність. Згідно з реєстром для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за 2005 року, том №4 є запис про посвідчення довіреності на розпорядження земельною ділянкою від імені [PERSON], за реєстровим №5655 від 20 січня 2005року. Аналізуючи спірну нотаріальну довіреність, видану від імені [PERSON], суд бере до уваги, що даною довіреністю фізична особа уповноважує фізичну обо юридичну особу здійснювати однакові повноваження в її інтерсах, а саме- Бойчука В.М. або МКП НТЦ Ротор розпоряджатися в інтересах доверітеля її земельною ділянкою. Із зазначеного вбачається, що [PERSON] та МКП НТЦ Ротор при укладенні правочинів повинен був діяти від імені [PERSON] Аналізуючи спірний договір оренди, укладений начебто від імені [PERSON] та МКП НТЦ Ротор на оренду земельної ділянки, вбачається, що МКП НТЦ Ротор при розпорядженні земельної ділянки, яка належить [PERSON] діяло в своїх інтересах, тобто підприємства. [PERSON], на час укладання даного договору, зі слів [PERSON] та представника відповідача ТОВ [PERSON] Агро-Група, яка є правонаступником МКП НТЦ Ротор, теж діяв в інтересах підприємства. Згідно з розясненнями, які містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд повинен встановити чи були порушені, невизнані, або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звернулись до суду, та чи відповідач відповідальний за це. У відповідності до ч.3 статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтресах або в інтресах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Положеннями ст.239 ЦК України, визначено, що правочин вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Таким чином, [PERSON], при укладенні договору оренди землі діяв від імені власника земельної ділянки недобросовістно, чим порушив вимоги ст.238 ЦК України. Беручи до уваги, що правочин, відповідно до вимог ч 1 ст.203 ЦК України, не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом 20.10.2005р., не відповідає зазначеним вимогам і суперечить моральним засадам суспільства, оскільки повноваження, визначені в довіреності стосуються більше інтересів підприємства МКП НТЦ Ротор, а не інтересів власниці землі. Так, зі змісту довіреності вбачається, що підприємство має право розпоряджатися землею, ще й отримувати за це гроші, що суперечить інтересам власниці землі. На підтвердження стверджень позивача [PERSON] про те, що підпис в нотаріальній довіреності поставлений не нею, суду доказів надано не було. Оскільки, позивачем доведена відсутність її волевиявлення на укладення договору оренди землі , відсутність повноважень представника на укладення договору від імені відповідача та недоброчесність повноважень, зазначених в нотаріальній довіреності, що суперечить моральним засадам суспільства, виходячи з положень передбачених ч.1, 3 ст.215 ЦК України, договір оренди землі та нотаріальна довіреність підлягають визнанню недійсними. Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи, що договір оренди землі суд вважає необхідним визнати недійсним, то слід задовольнити і вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути земельні ділянки як правовий наслідок недійсності правочину, передбачений ст. 216 ЦК України. Представник відповідача надав в судове засідання заяву про застосування строків позовної давності до даного спору. Однак , досліджуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що позивач дізнався про порушення його прав не з моменту укладення спірного договору, а лише в грудні 2015р., тобто з моменту залучення його до участі в іншій адміністративній справі, де предметом розгляду став договір оренди землі, укладений в 2006р. До суду з даним позовом позивач звернувся в жовтні 2016р. Таким чином, позивачем не був пропущений строк звернення до суду, що дає підстави не застосувати судом строк позовної давності. Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягають поверненню судові витрати, документально підтверджені, які складаються із 2649.93гривень сплаченого судового збору та витрат за проведення судових експертиз в сумі 10639.20грн..

Outcome: approved