Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Кам`янська районна державна адміністрація Черкаської області, в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась до Кам`янського районного суду Черкаської з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник Кам`янської РДА зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , утриманням та вихованням якої належним чином не займаються, офіційно не працюють, власного житла не мають, зловживають спиртними напоями. В березні 2018 року [PERSON] , [INFO] , взято на облік у службі у спрвах дітей, як таку що перебуває в складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] неодноразово попереджувались та притягувались до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї дочки [PERSON] , [INFO] . З метою захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , недопущення загрози їх життю та здоров`ю, у зв`язку збезвідповідальним ставленням [PERSON] та [PERSON] до виконання батьківських обов`язків щодо створення належних умов для утримання, виховання, збереження життя та здоров`я дитини просить суд позбавити їх батьківських прав та стягнути з них аліменти. Представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Заслухавши учасників судового засідання, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до повідомлення Кам`янської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 від 16.03.2018 № 49/03-03 підтверджується факт безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків [PERSON] , яка [INFO] не забрала доньку [PERSON] , [INFO] з навчального закладу в зв`зку з чим було вирішено влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , до дитячого відділення Кам`янської дитячої районної лікарні (а.с. 8-9). Зусиллями соціального педагога було організовано сніданок для дівчинки. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області №5/23 від 21 березня 2018 року надано згоду на повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] в сім`ю [PERSON] з дитячого відділення Кам`янської дитячої районної лікарні та рекомендовано службі у справах дітей райдержадміністрації взяти малолітню [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с. 10). Як слідує зі змісту цього рішення, відповідач [PERSON] винаймала станом на 19 березня 2018 року будинок по [ADDRESS] з належними санітарно-побутовими умовами. З урахуванням запевнень відповідача державні органи надали можливість останній змінити ставлення до дитини, та повернули її проживати до матері за цією адресою. Водночас, такі заходи не дали бажаного результату. З повідомлення начальника Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 16.04.2019 № 3169/122/62/01-2019 вбачається, що 05.04.2019 року працівниками Кам`янського ВП здійснювався виїзд за заявою жительки м. Кам`янка про те, що гр. [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння виражалась нецензурною лайкою та погрожувала заявниці. По прибуттю поліцейські виявили [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння із якою перебувала її малолітня дочка [PERSON] .. Для захисту дитини від можливих протиправних дій [PERSON] , її було поміщено до дитячого відділення лікарні. Повідомленням т.в.о. начальника Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 02.05.2019 № 3491/122/62/02-2019 підтверджується, що в період 2018-2019 років за місцем проживання гр. [PERSON] неодноразово здійснювалися виїзди працівників поліції у зв`язку із зловживанням останньою спиртними напоями, вчинення хуліганських дій та неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, та притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме: за ч.1 ст. 178 КУпАП - 24.03.2019; ст. 183 КУпАП - 13.12.2018. З наданих суду документів Кам`янського ВП ГУ НП в Черкаській області від 31 січня 2020 року за вих. № 648/122/62/01-2020 слідує, що відповідач [PERSON] також 19.03.2018 та 04.06.2018 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. З акту обстеження умов проживання від 07 травня 2019 року слідує, що відповідач змінила місце проживання на квартиру по [ADDRESS] . Проживала в ній з дитиною в неналежних санітарно-побутових умовах, без забезпечення умов для розвитку дитини : туалет знаходиться на подвір`ї, будинок з пічним опаленням та відсутністю водопостачання та електропостачання, з неохайним неприбраним станом, забрудненими та обдертими шпалерами, без килимкового покриття, розбитими вікнами, відсутністю спальних місць, меблів, місць для приготування їжі та особистої гігієни (а.с. 15). Про погіршення ставлення до батьківських обов`язків свідчить і звернення Кам`янської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 від 08 травня 2019 року № 68/03-03, з якого слідує, що як відповідач [PERSON] , так і [PERSON] участі у навчанні дитини не приймають. Так, останні батьківській збори не відвідують, не забезпечили дитину окулярами, хоча остання їх потребує у зв`язку із вадами зору, [PERSON] до школи приходив тільки п`ять разів за останні два роки, тоді як [PERSON] допускала появу у школі у стані сп`яніння, жоден з них не займався домашніми уроками дитини (а.с. 16). В своїх письмових поясненнях гр. [PERSON] визнає, що не виконувала батьківські обов`язки, оскільки зловживала спиртними напоями. Гр . [PERSON] в поясненні від 17.04.2019 р. зазначає, що на даний час він працює в охоронній фірмі за межами Черкаської області, житла на праві власності не має, працює не офіційно, тому взяти дитину йому нікуди. Згідно висновку від 12.06.2019 року № 148/01-28 Кам`янська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , недопущення загрози її життю та здоров`ю, у зв`язку з безвідповідальним ставленням батьків [PERSON] та [PERSON] до виконання батьківських обов`язків щодо створення належних умов для утримання, виховання, збереження життя та здоров`я дитини вважає за доцільне порушити питання про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] [INFO] (а.с. 3-4). З 08 травня 2019 року дитина перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» (а.с. 51). Обоє відповідачів надали суду документи з місць працевлаштування (а.с. 36-39), проте як слідує з їх змісту, місця роботи значно віддалені від фактичного місця проживання останніх, а особливо дитини, її сфери існування, навчання, розвиту та соціального середовища, що в свою чергу у суду викликає сумнів на предмет достатності таких заходів для забезпечення належного розвитку дитини, надання їх належної уваги, умов та спілкування. Відповідач [PERSON] постійного місця проживання чи реєстрації взагалі не має, відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, яка визнана непридатною для проживання (а.с. 30-33). Відповідач [PERSON] взагалі перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.с. 87). Як слідує із сайту «Судова влада» та Єдиного реєстру судових рішень відповідач [PERSON] по місцю проживання вчиняє постійно акти насильства в сім`ї по відношенню до співмешканця [PERSON] , за що притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Аналогічно [PERSON] являється і потерпілої від насильства в сім`ї від дій [PERSON] . З урахуванням вказаних фактів, суд приходить до висновку, що в ситуації яка слалась в житті дитини є недоцільним її повернення до проживання з матір`ю, яка обліковується у лікаря нарколога, не зробила висновків щодо покращення ставлення до дитини після останнього її повернення в 2018 році, не змінила умов проживання та не забезпечує не тільки соціально-духовний розвиток дитини, а й не надає елементарні предмети гігієни, одягу та харчі в достатній кількості. Тим більше, виключається повернення дитини в середовище, в якому постійно вчиняються протиправні дії домашнього насильства, що безумовно тільки негативно позначиться на психологічному стану дитини. Щодо відповідача [PERSON] суд знаходить, що останній дистанціювався від проблем в яких опинилось спільне проживання [PERSON] з дитиною. За останні два роки він не вжив заходів до пошуку житла як для себе, так і дитини, періодично цікавився її життям та надавав допомогу в обсягах не достатніх для її розвитку, а у вихованні та навчанні взагалі участі не приймав, покладаючись на те, що [PERSON] безпосередньо проживаючи з дитиною повинна вирішувати нагальні потреби дитини, про що зазначено як у висновку органу опіки та піклування, так і в зверненні закладу освіти. Про вказані висновки свідчить і той факт, що відповідач [PERSON] , спілкуючись з дитиною, не міг не знати того, що в 2018 році мало місце залишення дитини в школі її матір`ю, поміщення дитини на шість днів в лікарню для взагалі якогось забезпечення місця проживання та харчування, проте не приймав активних дій до зміни вказаного становища та залишив поза належною увагою наданий державними органами шанс для зміни ставлення до дитини. Не міг відповідач [PERSON] не знати про зміну місця проживання дитини, поміщення її в непридатне для проживання приміщення, проте протягом тривалого часу дієвих заходів для зміни стану речей не вживав. Єдиним аргументом такої бездіяльності для відповідача [PERSON] являється його відділене працевлаштування, але суд знаходить, що останній не похилого віку, та був здатний працевлаштуватись на територіально наближеній належно оплачуваній роботі та віднайти необхідне для проживання житло принаймні протягом часу слухання справи, щоб довести суду можливість виправлення ставлення до розвитку та потреб дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] таких доводів органу опіки та піклування не спростовують, як і не спростовують досліджених в судовому засіданні задокументованих фактів неналежного виконання батьківських обов`язків батьками дитини. Так, вказані свідки являються друзями та родичами відповідачів, і їх покази суд розцінює як намагання посприяти відповідачам в вирішенні справи на їх користь. Водночас, як показали свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідач [PERSON] не вжив результативних заходів по пошуку належного житла для проживання, а свідок [PERSON] вказала, що для проживання з дитиною житло відповідача [PERSON] взагалі не придатне. В свою чергу свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що дитина при поміщенні до патронатної сім`ї не знала про існування окремо гарячої чи холодної води, робила запаси їжі при відсутності на те потреби, була в брудному одязі, проживала в жахливих умовах, потребувала психологічної допомоги. На даний час, знаходячись в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» її стан покращився, як і проявилися суттєві зрушення у розвитку та навчанні, соціальному спілкуванні. У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст. 164 СК України, батьки або один із них, може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Постановою Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 15 вищевказаної постанови, позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Проаналізувавши детально дійсні обставини справи, суд зауважує, що в матеріалах справи наявні об`єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки[PERSON] , [INFO] , а отже наявності підстав для позбавлення їх батьківських прав. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів, то суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Аліменти на дітей стягуються на користь другого з батьків (опікуна, піклувальника, особи, в сім`ї якої проживає дитина), а також організації, де дитина перебуває на вихованні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь особи яка буде відповідно до ст. 61 ЦК України призначена законним опікуном або на користь закладу до якого буде передано дитину, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів, щодо перебування на їх утриманні інших дітей та непрацездатних батьків відповідачі суду не надали. Таким чином, суд вважає можливим визначити частку стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved