Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2006 року між нею ([PERSON]В.) та відповідачем, [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №677. Від данного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] Патріція Олександрівна, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що останнім часом у неї з відповідачем погіршилися стосунки, вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Сварки неодноразово відбувалися в присутності дітей, що може в подальшому суттєво вплинути на їх психіку, погляди на життя, шлюб, формування їх світогляду. З наведених підстав, збереження їх сімї та їх подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Також зазначає, що відповідач матеріально сімю не забезпечує, участі у вихованні дітей не приймає. Між позивачем та відповідачем, на момент предявлення позову до суду, не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей, оскільки достовірних відомостей де працює відповідач позивач - не має. Тому, на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]В.) звертається до суду та просить суд, шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 11 листопада 2006 року - розірвати, та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей Патріції, [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON] Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Також просить після розірвання шлюбу позивачу по справі [PERSON] відновити дошлюбне прізвище - Кіш. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, проти розірвання шлюбу не заперечує. Щодо стягнення аліментів, то він не заперечує про стягнення з нього аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ №158234, виданого повторно Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 19 липня 2017 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 11 листопада 2006 року, про що складено відповідний актовий запис за №677 (а.с.6). У сторні по справі, від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька - [PERSON] Патріція Олександрівна, [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження -2- Серії І-ФМ №392426, виданого повторно Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 26 липня 2017 року (а.с.7) та син [PERSON], [INFO], згідно копії Свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 29 липня 2015 року (а.с.8). Відповідно до наданої відповідачем [PERSON] №2462/11 від 13 листопада 2017 року, [PERSON] працює в Державній екологічній інспекції у Закарпатській області на посаді головного спеціаліста відділу інструментально-лабораторного контролю - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області. З [PERSON] №2467/10 від 13 листопада 2017 року вбачається, що заробітна плата [PERSON] за останні шість місяців (з травня по жовтень 2017 року) склала 54 906,79 гривень. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивача, після розірвання шлюбу їй необхідно відновити дошлюбне прізвище «Кіш». Дітей - [PERSON] Патріцію Олександрівну, [INFO], та [PERSON], [INFO] - залишити проживати при матері [PERSON]. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України, в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Так, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. -3- Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 Сімейного кодексу України та пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, офіційно працевлаштований, а отже, і має матеріальну можливість сплачувати аліменти, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] Патріції Олександрівни, [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON], але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved