Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визначення часток майна у спільній сумісній власності, що належали померлому [INFO] року [PERSON] та померлій [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що зазначені особи є його батьками і бажаючи успадкувати належні їм частки квартири [ADDRESS], він звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку із тим, що за життя спадкодавців між ним та іншими співвласниками даної квартири, що належать їм на праві спільної сумісної власності не були визначені у встановленому законодавством порядку належні їм частки. Вважаючи, що усі члени сім'ї мають рівні частки у праві спільної сумісної власності вказаної квартири позивач просить суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності вказаної квартири становили по 1/3 у кожного. Позивач у судове засідання не з'явився, однак забезпечив явку свого представника, який позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних і вважає, що розгляд справи слід провести без їх участі на підставі наявних доказів. Представники третьої особи у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 липня 1996 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 18 липня 1996 року № 13970, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 26 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції; актовий запис № 523, зроблено вказаним органом. [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 28 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції; актовий запис № 1556, зроблено вказаним органом. Позивачу постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори № 2045/02-31 від 18 липня 2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], що залишилась після померлого [PERSON] через невизначеність конкретного розміру часток кожного з співвласників у майні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, між співвласниками зазначеної квартири, як до часу смертей [PERSON] та [PERSON] так і після них, не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності та не існує жодного рішення про такий поділ, а тому при визначенні часток слід виходити із засад рівності часток кожного співвласника. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, суд приходить до переконання, що частка померлої [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], становила по 1/3 частину у кожного.

Outcome: approved