Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2016 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина донька [PERSON] Міа, [INFO], яка знаходяться на повному утриманні та вихованні позивача. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісні погляди на життя. Позивач вирішила припинити шлюбні стосунки. Відповідач не приймає участі у житті дитини, матеріально доньку не утримує. В добровільному порядку аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує, не цікавиться її вихованням, добробутом, хоча відповідно до ст.180 СК України як батько зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку. Відповідач офіційно не працює, однак має мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти та у відповідності до ст. 84 СК України кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки Мії, [INFO] у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Її представником адвокатом [PERSON], яка дії на підставі договору про надання правової допомоги, подано заяву, в якій просить суд справу слухати у відсутності позивача та представника. Позов підтримує повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини та просить суд його задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2016 року, який укладено у Хустському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області району за актовим записом № 206. Від спільного проживання у них народилася одна дитина донька [PERSON] Міа, [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток та доходи, має мінливий заробіток, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Відповідно до ч 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України - Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний, отримує мінливий дохід та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в сумі 1000 /тисячу/ гривень щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання дружини у розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved