Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, вказуючи, що вона з 26.02.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Також вона має сина від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO]. Заявник вказала, що з часом відносини між нею та чоловіком почали псуватися та останній почав застосовувати до неї психологічне, фізичне насильство, що виражається у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні та застосовуванні фізичної сили. Всі ці дії з боку [PERSON] здійснювались в присутності їх дітей. Ці обставини також стали підставою для подання нею до суду позову про розірвання шлюбу з [PERSON] . Заявник зазначила, що на даний час вона проживає окремо від чоловіка, однак останній переслідує її, пише повідомлення у соціальних мережах з необґрунтованими та образливими звинуваченнями, чекає біля входу у під`їзд, біля дитячого садочка, місць дозвілля. Вона неодноразово зверталася із за\-явами до правоохоронних органів, однак будь-яких результатів ці звернення не дава\-ли. У зв`язку з цим, заявник просила суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , в якому визначити наступні тимчасові обмеження відносно неї строком на шість місяців, а саме: заборони [PERSON] вести листування, телефоні переговори, іншу переписку з використанням будь-яких інформаційно-телекомунікаційних засобів, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з нею; заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 (ста) метрів до місця її проживання, місця її роботи; заборони [PERSON] особисто або через третіх осіб її розшукувати, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Також заявник просила стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Заявник та її представник, адвокат Савко В.В., в судовому засіданні підтримали заяву та наполягали на її задоволенні. [PERSON] та його представник, адвокат Щербина Є.М., в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. [PERSON] пояснив, що заявник є його дружиною. Приблизно рік тому, з 2019 року, їх відносини з дружиною погіршилися через те, що у останньої з`явився чоловік, з яким вона таємно зустрічалася. Згодом йому стало про це відомо, між ними з дружиною виникла сварка, але фізичну силу до дружини він не застосовував, а навпаки зауважував, що кохає дружину і необхідно зберегти сім`ю. З цих підстав у них періодично виникали сварки. Так, 13.11.2019 року приїхала поліція і його дружина заявила, що ним у відношенні неї було застосовано психологічне та фізичне насильство, у зв`язку з чим поліцією було надано йому терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Після цього він запропонував дружині пожити окремо. [PERSON] зазначив, що він час від часу навідується до дружини і дітей, залишав грошові кошти, проводив час з дітьми. Під час його візитів він бачив, що заявник не піклується про дітей, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, палить у під`їзді в оточенні невідомих чоловіків, в той час як в квартирі брудно, антисанітарія, речі розкидані по всій квартирі. З цих підстав у них ставалися сварки. 22.10.2020 року, поки він розмовляв з чоловіком, з яким палила у під`їзді його дружина, остання викликала поліцію та останніми було знову видано йому терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Також [PERSON] зазначив, що він не завдавав дружині тілесних ушкоджень, а останні були отримані нею за невідомих йому обставин. [PERSON] вказав, що поданням вказаної заяви його дружина вводить суд в оману для того, щоб позбавити його права спілкуватися та виховувати своїх дітей, оскільки у поданій заяві заявник, зокрема, просить заборонити йому наближатися до місця її проживання, де також живуть їхні діти, та до місця її роботи. Однак [PERSON] працює помічником вихователя у дошкільному навчальному закладі № 338, де навчаються їхні діти. За таких обставин, задовольнивши заяву [PERSON] , суд позбавить його можливості спілкуватися з дітьми, приймати участь у їх вихованні. У зв`язку з цим, [PERSON] та його представник просили суд відмовити заявникові у задоволенні заяви. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26.02.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Заявник також має сина від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу". Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. Статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджено, що протягом 2019-2020 років заявник [PERSON] неодноразово зверталась до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та викликала поліцію з приводу насильницьких дій з боку [PERSON] . Також, зверталася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» ДОР з приводу отримання тілесних ушкоджень. Так, 03.04.2019 року, 23.09.2019 року, 18.09.2020 року заявник зверталася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» ДОР, відповідно до висновків якого заявником було отримано легкі тілесні ушкодження (а.с. 16-17,18-19). 16.09.2020 року заявник зверталася до травмпункту із забоями, гематомою лівої кисті та підозрою на перелам спинки носа (а.с. 21). 13.11.2019 року, 15.10.2020 року, 19.10.2020 року, 22.10.2020 року [PERSON] викликала поліцію та зверталася до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу вжиття заходів до [PERSON] , який вчиняв протиправні дії відносно неї, що підтверджується копіями талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрації заяв (повідомлень) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 24). Судом встановлено, що працівниками поліції неодноразово складалися термінові заборонні приписи відносно кривдника [PERSON] у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї по відношенню до [PERSON] , зокрема 13.11.2019 року та 22.10.2020 року (а.с.20, 25). З наведеного можна дійти висновку, що між [PERSON] і [PERSON] існує міжособистісний конфлікт, в результаті якого заявник зазнає психологічного та фізичного насильства, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис у вигляді тимчасового обмеження прав особи, а саме заборони [PERSON] вести листування, телефоні переговори, іншу переписку з використанням будь-яких інформаційно-телекомунікаційних засобів, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з [PERSON] , наближатися на відстань ближче 100 (ста) метрів до місця проживання, місця роботи [PERSON] , особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Суд критично ставиться до заперечень [PERSON] , оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин та це спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами та показами допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, суд задовольняє заяву [PERSON] в повному обсязі. Стосовно вимог заявника про відшкодування їй витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., суд зазначає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42 ЦПК України). Порядок розгляду справ окремого провадження визначений статтею 294 ЦПК України. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.03.2020 року по справі № 607/1219/18 (провадження № 61-19св19). За таких обставин, витрати заявника та правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. відшкодуванню останній не підлягають.

Outcome: approved