Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на позивача покладене виконання забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Станом на 01.02.2019 борг відповідачів перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 16602,25 грн. Крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.02.2019 борг внаслідок інфляції зріс на 358,77 грн., а три проценти річних складають 127,06 грн. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідачів солідарно на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» борг, який виник станом на 01.02.2019 в сумі 17088,08 грн., в тому числі 358,77 грн. інфляційних збитків, 127,06 грн. трьох процентів річних. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем [PERSON] 29.01.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовує тим, що до позову надані неналежні докази. Позивач не вказав, які саме дії вчинив відповідач по відношенню до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», з яким у відповідача відсутні будь-які договірні відносини. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання у споживача виникають лише на підставі укладеного типового письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, в якому визначаються права, обов`язки та відповідальність сторін. Такий договір від позивача на адресу відповідача не надходив. Відповідачем [PERSON] 30.01.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовує тим, що до позову надані неналежні докази: в розрахунку заборгованості позивач не вказав повну адресу, незрозуміло хто видав цей документ, немає посилання на договір про надання послуг з централізованого опаленя і постачання гарячої води відповідно до якого нараховується оплата. Також до позовної заяви не надано документ, що підтверджує повноваження представника позивача. Позивач посилається на загальні норми, які не стосуються вказаних у заяві правовідносин. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання у споживача виникають лише на підставі укладеного типового письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, в якому визначаються права, обов`язки та відповідальність сторін. Такий договір від позивача на адресу відповідача не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник позивача КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за довіреністю Зима Д.О. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину не явки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради забезпечує населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 18.12.2019 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не зареєстрована за вказаною вище адресою. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради 31.10.2011 уклало з [PERSON] договір № 4-6003 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] . Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. ст.\~67-68,\~162 ЖК України\~наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до\~п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09\~листопада\~2017\~року №\~2189-VІІІ,\~житлово-комунальні\~послуги -\~це результат\~господарської діяльності,\~спрямованої на\~забезпечення умов\~проживання та/або\~перебування осіб\~у житлових\~і нежитлових\~приміщеннях,\~будинках і\~спорудах,\~комплексах будинків\~і споруд\~відповідно до\~нормативів,\~норм,\~стандартів,\~порядків і\~правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного вище Закону, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ (в редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року в редакції\~постанови КМ України від 24 січня 2006 року № 45. Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає такі послуги. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично наданих житлово-комунальних послуг. Оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того,\~згідно із\~частинами 1,\~2\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2454-VІІІ\~від 07.06.2018,\~в редакції,\~що чинна\~з 09.06.2018,\~ споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону. За змістом\~частини першої\~статті 901,\~частини першої\~статті 903\~ЦК України\~за договором\~про надання\~послуг одна\~сторона (виконавець)\~зобов`язується\~за завданням\~другої сторони\~(замовника)\~надати послугу,\~яка споживається\~в процесі\~вчинення певної\~дії або\~здійснення певної\~діяльності,\~а замовник\~зобов`язується\~оплатити виконавцеві\~зазначену послугу,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] та [PERSON] при подачі до суду відзивів не надали належних і допустимих доказів про те, що вони не користувалися послугами з централізованого опалення і постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Також, згідно розрахунку заборгованості, відповідачами періодично оплачувалися послуги надані КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради. Відповідачі своєчасно не вносили плату за надані послуги постачання теплової енергії та гарячої води, а тому згідно з розрахунком КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», заборгованість відповідачів по оплаті вказаних послуг станом на 01.02.2019 становить 16602,25 грн.. За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5). Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об`єктивних економічних процесів. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14 про стягнення суми інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2009 року в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди. При розгляді даної справи було зроблено наступний правовий висновок, який є обов`язковим для судів загальної юрисдикції. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Задоволення\~позову про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. Згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висловлена\~Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 358,77 грн. та 3%\~річних в\~сумі 127,06\~грн. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг станом на 01.02.2019. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1728,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14344 від 19.11.2019 та 192,10 грн. за звернення до суду з заявою про видачу судового наказу у справі № 711/4111/19. Частиною 2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019 року у справі №711/4111/19 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Отже, до стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає сума судового збору по 960,50 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved