Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України. Заявник просить суд встановити факт народження її сина [PERSON] , [INFO] , у м. Дебальцеве Донецької області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] у заявниці [PERSON] народився син [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] . Дитина народилася у м. Дебальцеве Донецької області. Заявник не має можливості зареєструвати народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини, оскільки документи про народження дитини видані на тимчасово окупованій території України в Донецькій області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій заяву підтримала та просила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду пояснення, в яких посилається на те, що заперечень проти встановлення факту народження дитини [PERSON] не має та просить суд розглядати справу за відсутністю їх представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у м.Дебальцеве Донецької області народився [PERSON] . Матір`ю дитини є [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] . На тимчасово окуповані території України заявниці 19.08.2020 року видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER] . Крім того, заявником надано суду докази на підтвердження факту народження дитини, а саме медичне свідоцтво про народження №31 від 31.07.2020 року, згідно якого у [PERSON] [INFO] народилася дитина. Згідно наданих суду копій паспортів батьки дитини [PERSON] та [PERSON] є громадянами України. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 16.03.2021 року за № 550/22.2-07 відмовив заявниці [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження дитини на підставі пред`явлених документів, оскільки надані заявницею документи, видані, на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для отримання свідоцтва про народження дитини та для отримання належних соціальних виплат. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації народження в даних випадках є рішення суду про встановлення факту народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Дебальцеве Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу надані заявником свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 19.08.2020 року та медичне свідоцтво про народження №31 від 31.07.2020 року, які видані на тимчасово окуповані території України, та у своїй сукупності з іншими наданими заявником письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту народження дитини [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 206, 264, 265, 317 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», суд -

Outcome: approved