Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, просить збільшити розмір аліментів, які стягнуті на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/6 частини його доходу до 1/4 частини доходу, змінивши мінімальний розмір аліментів з 30% на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття доньки; згідно ст.367 ЦПК України просить рішення допустити до негайного виконання у межах сум платежу одного місяця. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 26.07.2002 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. 26.04.2003 року у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.05.2012 року їх шлюб було розірвано. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На час прийняття рішення суду відповідач був зобовязаний за рішенням суду до сплати аліментів у розмірі ? частини доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] На теперішній час [PERSON] досяг повноліття, і у неї немає відомостей, що за рішенням суду відповідач зобовязаний до сплати аліментів на повнолітнього сина. Вважає, що після досягнення [PERSON], [INFO], віку повноліття і припинення відповідачем сплати йому аліментів, поліпшилося матеріальне становище останнього, і у неї є підстави для звернення до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року були стягнуті з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Їй не відоме місце роботи відповідача. Мати його має самостійний доход, проживає окремо і не має з ним спільного бюджету. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив у позові відмовити. Надав суду письмові заперечення на позовну заяву, на обґрунтування яких зазначив, що на момент винесення рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року відповідно до якого з нього стягуються аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], його дружина від першого шлюбу відмовилася від стягнення аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він надавав йому допомогу добровільно. Зараз він також добровільно надає допомогу на утримання свого повнолітнього сина у звязку з продовженням ним навчання в Національному гірничному університеті. Розмір місячної допомоги синові, який він надає складає 400,00 гривень. Також зазначає, що надає допомогу синові у придбанні одягу та підручників в розмірі 3000,00 грн. на півроку. Зазначає, що відповідно до довідки від 21.08.2017 року, виданою за місцем його роботи вбачається, що рівень нарахованої зарплати складає мінімальний розмір у розмірі 3200 грн. на місяць, а на руки за вирахуванням всіх податків та зборів він отримує приблизно 2600, грн. на місяць. Таким чином, він сплачує на утримання своїх дітей більше половини своїх доходів. На підставі викладеного вважає, що відсутні підстави вважати, що його матеріальний рівень доходів збільшився або покращився, що дає змогу застосувати статтю 192 Сімейного кодексу України до спірних правовідносин. Крім того зазначає, що відсутні підстави для збільшення мінімального розміру аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у звязку з тим, що на час виникнення спірних правовідносин, повязаних зі стягненням аліментів між ним та позивачем мінімальний розмір аліментів був визначений саме у розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з самостійними позовними вимогами позивачка до нього не зверталась. Таким чином, вважає, що належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України для збільшення розміру аліментів позивачем не надано. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судове засідання зявилася, заперечувала проти заявлених позовних вимог [PERSON], просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], [INFO], який є сином відповідача [PERSON], пояснив, що батько добровільно надає йому матеріальну допомогу щомісячно у розмірі 400,00 гривень, а також додатково він отримує кошти від батька за потребою. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8). 26.04.2003 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.05.2012 року їх шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.05.2012 року (а.с.10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року (а.с.12). Згідно наданих суду матеріалів справи, на час прийняття рішення суду відповідач був зобовязаний за рішенням суду до сплати аліментів у розмірі ? частини доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] На теперішній час [PERSON] досяг повноліття, що підтверджується копіє свідоцтва про народження [PERSON]Д.(а.с.19), копією виконавчого листа (а.с.18). На обґрунтування позову зазначено, що після досягнення [PERSON], [INFO], віку повноліття і припинення відповідачем сплати йому аліментів, поліпшилося матеріальне становище останнього і у позивача є підстави для звернення до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 року були стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно наданих суду матеріалів, неповнолітня [PERSON], [INFO] мешкає та зареєстрована разом із матірю [PERSON], що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/7812 від 02.06.2017 року (а.с.11). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. Частинами 7, 8\~ст. 7 СК України\~передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується\~з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ №\~789ХІІ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що син відповідача - [PERSON], [INFO], досяг віку повноліття, стягнення аліментів на його утримання припинено, його батько - відповідач по справі добровільно надає йому матеріальну допомогу. Посилання відповідача та його представника на наявність в провадженні суду іншої справи № 209/2541/17 (провадження № 2/209/1489/17) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд не бере до уваги, оскільки на час розгляду даної справи рішення не ухвалене, що не позбавляє відповідача в подальшому звернутися до суду із позовом в порядку, передбаченому ст.192 СК України. Заперечення відповідача та його представника, щодо відсутності підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], не знайшли свого підтверджується під час судового розгляду справи. Згідно ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, надалі по тексту - "СК України"), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до закону відповідач як батько зобовязаний сплачувати на утримання доньки аліменти, більше того, відповідач має достатній рівень матеріального забезпечення, а відтак суд вважає, що справедливим та розумним буде визначення розміру аліментів у 1/4 частці доходу відповідача, у зв'язку із чим, розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] може бути збільшено з 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не\~менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів\~його заробітку (доходу), але не\~менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору при розгляді справи у розмірі 640,00 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 300,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачкою наданий суду договір про надання юридичних послуг, за яким вона сплатила суму гонорару адвокату [PERSON] у розмірі 300,00 грн. за підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою договору не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в користь позивачки. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved