Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., Головне Управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса № 2477 від 22.01.2020 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона є пенсіонером за віком знаходиться на обліку у Головному Управлінні ПФУ в Луганській області, де отримує пенсію. У середині грудня 2020, під час отримання чергової щомісячної пенсійної виплати, позивач звернула увагу на те, що її розмір пенсії є значно меншим від звичайного - на суму 500 грн. Після її звернення до Головного УПФУ у Луганській області виявилося, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу області Гуревічовим Олегом Миколайовичем 22.01.2020 р. був винесений виконавчий напис № 2477, згідно якого з неї на користь відповідача стягнута заборгованість у розмірі 32605,02 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було відкрите виконавче провадження № 62675251, та винесена постанова від 03.09.2020 р, про звернення стягнення на позивача заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з метою погашення вказаної заборгованості, а також компенсації основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3260,50 грн. - 10% від суми основної заборгованості та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 600 грн. Вказана постанова була спрямована для виконання до Головного Управління ПФУ у Луганській області, внаслідок чого й відбулося вищезазначене утримання грошової суми у розмірі 500 грн. з позивача на користь відповідача, й таке утримання буде відбуватися й надалі шляхом щомісячних відрахувань до повного погашення вказаної заборгованості а також компенсації винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій. Позивач [PERSON] вказує, що не мала ніяких правовідносин із відповідачем, не укладала із ним ніяких договорів, угод, тощо, між ними не було делікатних правовідносин, їй до моменту появи вказаного виконавчого напису про сам факт існування відповідача нічого відомо не було. На підставі чого звернулася до суду з даним позовом. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 54), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. До суду було надано клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с. 51-52). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, вказала про згоду із винесенням заочного рішення по справі (а.с. 31). Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися своєчасно та належним чином (а.с. 55-56). Третя особа - Головне Управління Пенсійного Фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення щодо справи та просила розглядати справу без її участі (а.с. 28). За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. 15 березня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 6267525 від 31.07.2020 (а.с. 39) приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. розглянута заява стягувача № 22243 від 20.07.2020 року про примусове виконання про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованість в сумі 32605,02 грн., згідно кредитного договору № 500917257 від 17.10.2013 року, укладеного з ПАТ «Альфа Банк». Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 62675251 від 03.09.2020 р. (а.с. 8-9) винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису № 2477 виданий 22.01.2020 приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові ВСУ від 05.07.2017, справа № 754/9711/14-ц. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту та процентах (а.с. 35-36), не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами"із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості відрізняється від суми у розрахунку боргу (а.с. 35-37). Оскільки позивач [PERSON] не визнає факт безспірності своєї заборгованості перед відповідачем, таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. За п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved