Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явила до суду позов до відповідача, [PERSON] , у якому позивач просила: «шлюб між нею - [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований 13 березня 2018 року Чернігівським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чернігова, про що складено актовий запис № 306 - розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 (двох тисяч п`ятисот) грн., але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, починаючи з дати подання позову; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила про те, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 13 березня 2018 року. Шлюб зареєстровано Чернігівським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Чернігова, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13 березня 2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 306. У шлюбі в неї з відповідачем народився син, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею, що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання. Вона неодноразово протягом останнього часу намагалася говорити з відповідачем про їхні особисті сімейні проблеми, пропонувала спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося з часу народження сина, і хоча вона прикладала для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті їхніх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхньої спільної дитини, тим більше відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, не відвідує ні її, ні їхнього сина, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні їхньої дитини. За наведених обставин її з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження їхньої сім`ї є неможливим. Сім`я фактично «розпалась», у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів між сторонами немає. Шлюб вони розривають вперше. Відповідно до п. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам їхньї дитини розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Позивач любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним. Вона працює, має стабільну заробітну плату. З роботодавцем у неї укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов`язаних з материнством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Відповідач з 2019 року не бере участі у вихованні та утриманні, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання їхньої з позивачем спільної дитини. На думку позивача, сторони як батьки мають рівні обов`язки перед дитиною, тому батько, який є здоровим та працездатним чоловіком, зможе сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень, на дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі, забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а рівень життя дитини в наш час, потребує значних матеріальних витрат необхідних для її життєдіяльності, вона вимушена звернутись з позовом до суду. Відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді від 27 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання 24 листопада 2020 року не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просила справу розглянути протягом всіх судових засідань без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати, так як тривалий час вони проживають окремо, доповнень та клопотань немає. Відповідач [PERSON] у судове засідання 24 листопада 2020 року не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, про поважні причини неявки суд не повідомив, до суду надав письмову заяву, згідно даних якої просить справу слуханням розглянути без його участі протягом всіх судових засідань, позовні вимоги позивача визнає повністю, наслідки визнання позову йому роз`яснення та зрозумілі, строк на примирення просить не надавати, доповнень та клопотань немає. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач, [PERSON] 13 березня 2018 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Шлюб зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис за № 306 (копія свідоцтва про шлюб на а. с. 8). Від шлюбу позивач має дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач (копія свідоцтва про народження на а. с. 9). На даний час позивач з відповідачем [PERSON] не підтримує подружні стосунки, проживають окремо. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). У відповідності зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини». Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Натьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до сг. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] з 2019 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатною особою, батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач у справі, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Виходячи із вимог ст. 184 СК України розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку якого отримує в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною першою\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини першої\~статті 142 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решта судових витрат зі сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ На\~підставі вищевикладеного,\~

Outcome: approved