Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, а тому позивач просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач матеріальної допомоги не надає, її заробітна платня складає 4000 грн., чого недостатньо для повноцінного утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому пояснив, що передавав позивачу кошти на утримання дитини, однак вона відмовлялась їх брати. Відповідач також заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, вказуючи на те, що не може сплачувати таку суму. При цьому відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у вигляді частки з його доходів. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року, про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №2237 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає разом з матір`ю - позивачем по справі. Проблем зі здоров`ям у спільної дитини сторін немає. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначеної процесуальної норми, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн., щомісяця, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 07 жовтня 2016 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved