Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 105,9 кв.м., що належав на праві власності [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого є [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 567 від 28.11.2007 року, у загальному розмірі 248 537,61 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 567 та укладено додатковий договір N 1 від 29.05.2009 року до нього, за яким [PERSON] отримав грошові кошти в кредит у сумі 240 000 грн. на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.11.2017 року і сплатою 15,5 % річних за користування кредитом, на придбання будинку. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.11.2007 року між сторонами був укладений іпотечний договір N 567, посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т В. за реєстр. № 2390. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач як позичальник зобов'язався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітнім, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтетними платежами, а з часу підписання додаткового договору № 1 від 29.05.2009 р. здійснювати погашення кредиту та відсотків не пізніше останнього робочого дня місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань; повернути кредит в сумі 240 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені кредитним договором; у разі порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом сплатити пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Проте, з боку відповідача має місце неналежне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 07.11.2014 року в розмірі 248537,61 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 215671,29 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у сумі 16431,62 грн., нарахованої суми пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків у сумі 16343,70 грн. [INFO] року [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] проживала по день смерті з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], тобто прийняла спадщину фактично, подала заяву про прийняття спадщини, отже, є спадкоємцем майна померлого. Направлені відповідачу листи щодо внесення змін до кредитного та іпотечного договорів, у зв'язку зі зміною позичальника та власника предмета іпотеки з вимогою про стягнення суми боргу зі спадкоємця померлого боржника були залишені відповідачем без задоволення. За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, що завдає збитки позивачу, позивач вважає за можливе звернути стягнення за договором іпотеки на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 105,9 кв.м., що належав на праві власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2008 року. Тому позивач вимагає звернення стягнення заборгованості за кредитом на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на публічних торгах. Представник позивача за довіреністю Маркевич С.В. у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проводити розгляд справи у його відсутності та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с. 38). Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у зв'язку з можливістю бути присутньою за станом здоров'я, та письмові заперечення проти позову, в яких посилається на наявність у Чугуївському міському суді ще одного позову відповідача про стягнення заборгованості за цим саме кредитним договором зі спадкоємця померлого боржника-позичальника [PERSON] (а.с. 30-37). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю як такі, що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», тип якого 07.06.2011 року, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», змінено з ВАТ «Державний ощадний банк України» на ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 567 та 26.06.2008 року та додатковий договір N 1, за якими відповідач отримав грошові кошти у кредит у сумі 240 000 грн. строком на 10 років з терміном остаточного погашення не пізніше 24.11.2017 року і сплатою 15,5 % річних за користування кредитом на придбання будинку (а.с. 137-143). Кошти було видано відповідачу готівкою в сумі 240 000 грн. згідно заяви на видачу кредиту від 28.11.2007 року (а.с. 144). Відповідно п. 1.5 кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітнім, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтетними платежами, а з часу підписання додаткового договору № 1 від 29.05.2009 року до кредитного договору здійснювати погашення кредиту та відсотків не пізніше останнього робочого дня місяця - п. 1 додаткового договору № 1. Відповідно до п. 4.3.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит в сумі 240 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені кредитним договором. Відповідно до п. 4.3.3 кредитного договору, у разі порушення умов кредитного договору та/або іпотечного договору [PERSON] зобов'язався достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Погашення кредиту та сплати відсотків [PERSON] зобов'язався здійснювати шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Відповідно до п.5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, позичальник повинен сплатити пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. З метою забезпечення повернення отриманого [PERSON] кредиту та процентів за його використання між [PERSON], як іпотекодавцем, та банком, як Іпотекодержателем, було укладений іпотечний договір № 567, посвідчений 26.11.2007 року приватним нотаріусом Чугуївської міського нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2390 (а.с. 147-149). За Іпотечним договором в іпотеку передано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], заг. пл. 105,9 кв.м., який належав позичальнику на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Чугуївською держнотконторою 24.10.1979 року за реєстр. № 5080 та зареєстрованого в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 16.07.1984 року за реєстр. № 84; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською держнотконторою 25.10.2006р. реєстру № 1-2104 та зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 26.10.2006р. № 4284, що перевірено приватним нотаріусом, яким посвідчено Іпотечний договір та зазначено у п. 1.2 Іпотечного договору (а.с. 26-28). Тоді ж, тим же нотаріусом було накладено заборону відчуження на предмет іпотеки по вказаному договору, яку було зареєстровано в реєстрі за № 2391 (а.с. 149). Крім того, Банком зареєстровано обтяження предмету іпотеки забороною та право іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, на підтвердження чого надано витяг з Державного реєстру іпотек № 15765668 від 30.11.2007 року, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 15765342 від 30.11.2007 року, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 15656531 від 26.11.2007 року, витяг з Державного реєстру іпотек № 15657086 від 26.11.2007 року, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 15656632 від 26.11.2007 року (а.с. 23-25). Відповідно до положень п. 4.2 Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем та/або Боржником зобов'язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотеко- держатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором. На підставі п.6.1. Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу зобов'язання (відповідно його частина) не буде виконана, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором або у випадку невиконання Боржником своїх обов'язків, передбачених Договором про іпотечний кредит, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. Обтяження будинку іпотекою зареєстроване належним чином, що підтверджується наданими витягами з Державного реєстру. Станом на день прийняття будинку в іпотеку відповідач не мав будь-яких обтяжень, що було перевірено приватним нотаріусом Алексик Т.В. Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області до моменту укладення та посвідчення Іпотечного договору, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Витягу з Державного реєстру іпотек. Тим самим, у банка є переважне право (вищий приорітет) на будинок - як предмет іпотеки. Факт укладення між сторонами кредитного договору та іпотечного договору, передачі будинку в іпотеку підтверджується договором № 004/009-038067/12МА добровільного страхування заставного майна від 19.01.2013 року, актами перевірки заставленого майна, складеного сторонами 14.03.2011 року, 06.02.2013 року, 18.01.2012 року, 07.08.2013 року (а.с.30, 31, 156-158). Відповідно до ст. 33 «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Отже, на підставі вищевикладеного, Іпотекодержатель - АТ "Ощадбанк" набув право звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним Іпотечним договором та стягнення суми отриманого кредиту, за кредитним договором. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 441 від [INFO] року (а.с. 83). Згідно повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори за № 2709/01-16 від 26.06.2014 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, звернулась [PERSON],а [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], а також надійшла вимога ПАТ «Державний ощадний банк України»; заведена спадкова справа за № 83/2014 (а.с. 112). Отже, відповідач [PERSON] є особою, що постійно проживала на день смерті (день відкриття спадщини) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], Харківська обл., про що подала заяву про прийняття спадщини, і на користь якої інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини. Посилання відповідача у своїх запереченнях на той факт, що вона проживала зі спадкоємцем лише до 12.08.2013 року, не підтверджено, оскільки, згідно довідки Харківського адресно-довідкового бюро від 08.07.2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку, що є предметом іпотеки з 05.12.2007 року (а.с. 116), а договір оренди, на який посилається відповідач у своїх запереченнях, суду не наданий. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 4 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). 01.07.2014 року судом до участі у справі у якості відповідача залучена [PERSON] (а.с. 115). Правовідносини за Кредитним договором допускають правонаступництво, Кредитний договір не припинив свою дію, і в силу ст. 1282 ЦК України зобов'язання за Кредитним договором в межах вартості успадкованого майна перейшли до відповідача. Направлені відповідачу листи від 11.09.2014р. вих. № 19-14/387-2247 щодо внесення змін до Кредитного та Іпотечного договорів, у зв'язку зі зміною позичальника та власника Предмета іпотеки, та від 17.09.2014р. за вих. № 19-14/396-2287 з вимогою про стягнення суми боргу зі спадкоємця померлого боржника, - були залишені без задоволення (а.с. 154, 155). Згідно із ст.23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно з ч.2 ст. 1282 ЦК України, встановлено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У ч. 2, 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, позичальник за життя допустив виникнення заборгованості за Кредитним договором, яку (заборгованість) не погасив, спадкоємець (відповідач) фактично прийняла спадщину, хоч і не отримала свідоцтво про право на спадщину на предмет іпотеки, а, відтак, до відповідача перейшли всі права та обов'язки позичальника та іпотекодавця у межах вартості успадкованого майна. Згідно розрахунку заборгованість по кредитному договору, станом на 07.11.2014 року становить 248537,61 грн. і складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 215671,29,05 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам - 16431,62 грн.; нарахованої суми пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків - 16343,70 грн. (а.с. 145, 146). Згідно п. 4 р. 1 Іпотечного договору № 567 від 26.11.2007р., вартість предмету іпотеки складає 378 700 грн., про що свідчить висновок суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], згідно якого ринкова вартість об'єкту оцінки (Предмету іпотеки) станом на 30.10.2007р. складає 378 700 грн. (а.с. 159). Таку ж вартість предмету іпотеки сторони визначили і в договорі добровільного страхування заставного майна під час страхування позичальником предмету іпотеки на період з 19.05.2012р. по 18.05.2013р., що підтверджується п.1.7 договору добровільного страхування заставного майна № 004/009-038067/12МА від 19.01.2012р., укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», [PERSON], АТ «Ощадбанк» (а.с. 156). Без змін вартості предмету іпотеки [PERSON] та АТ «Ощадбанк» підписували Акти перевірки заставленого майна від 18.01.2012 року та від 07.08.2013 року (а.с. 157, 158). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, позичальник, будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобов'язання, допускаючи прострочення платежів. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Також, на підставі ст. 8 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Зважаючи на положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки суд повинен зазначити, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки та початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, за загальним правилом реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження. Також, згідно п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року, «не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно». Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved