Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ј частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] ј частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На час смерті батько позивача проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та після його смерті залишилась спадщина, яка складається із Ѕ частки зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого є: син спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на час відкриття спадщини та до цього часу проживає і зареєстрований в спадковому будинку; дружина спадкодавця - [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку. Після смерті матері позивача [PERSON] - [PERSON] , яка мала місце [INFO] , позивач як єдиний спадкоємець першої черги прийняв спадщину у вигляді ј частики у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є Ѕ часткою від Ѕ частки в праві власності, що належала її чоловікові [PERSON] . При цьому, як зазначає позивач, [PERSON] спадщину прийняла, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Спадщина позивачем була прийнята відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем і протягом строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявив про відмову від неї. Позивач зазначає, що 23 травня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Веселовського А.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після батька [PERSON] та матері [PERSON] , однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на ј частку зазначеного майна та після померлої [INFO] [PERSON] на ј частку вказаного будинку з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно змісту позову, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , було успадковано [PERSON] та [PERSON] кожним по Ѕ частині. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 червня 2009 року було визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літ. «Б» житловою площею 20 кв.м та загальною площею 48 кв.м, прибудови літ. «б», веранди літ. «б1», літньої кухні літ. «Г». Таким чином, у зв`язку із неможливістю оформити спадкові права, позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2019 року частково задоволено клопотання позивача про витребування докази; підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2019 року замінено у справі первісного відповідача, Кременчуцьку міську раду Полтавської області, на належного відповідача, [PERSON] , та залучено до участі у справі Кременчуцьку міську раду Полтавської області в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовський А.Г., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу за його відсутності та вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник третьої особи, Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак представник третьої особи Гриценко К.В. надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без участі міської ради та ухвалити рішення на підставі норм діючого законодавства. Суд, приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , думку третіх осіб - приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовського А.Г., представника Кременчуцької міської ради Полтавської області - Гриценко К.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1999 року Відділом РАГС виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2015 року Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29 травня 1967 року відділом ЗАГС міста Кременчука, про народження [INFO] [PERSON] , батьком якого зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 червня 2009 року по справі №2-3175/2009 було визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. «Б» житловою площею 20 кв.м, загальною площею 48 кв.м, прибудови літ. «б», веранди літ. «б1», літньої кухні літ. «Г». Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] , будучи сином спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом після померлих. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовського А.Г. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , після померлих [PERSON] та [PERSON] . Однак, постановою від 23 травня 2019 року за вих.№583/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] з тих підстав, що при зверненні до нотаріуса заявником не подано документа, що посвідчує право власності спадкодавця на Ѕ частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «Б,б,б1» загальною площею 48,0 кв.м, житловою площею 20,0 кв.м, житлового будинку літ. «В,в,в1» загальною площею 53,6 кв.м, житловою площею 26,9 кв., літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Ж,Д», погребу літ. «Е», вимощення «І», водопроводу літ. «к1», воріт «№1», хвіртки «№2», огорожі «№3». За змістом зазначеної вище постанови нотаріуса, зміст поданого заявником оригіналу технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та наявні в матеріалах спадкової справи №13/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] дані щодо технічних характеристик будинку [ADDRESS] , мають розбіжності. Постановою від 23 травня 2019 року за вих.№582/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на ј частину в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку літ. «Б,б,б1» загальною площею 48,0 кв.м, житловою площею 20,0 кв.м, житлового будинку літ. «В,в,в1» загальною площею 53,6 кв.м, житловою площею 26,9 кв., літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Ж,Д», погребу літ. «Е», вимощення «І», водопроводу літ. «к1», воріт «№1», хвіртки «№2», огорожі «№3», з тих підстав, що при зверненні до нотаріуса заявником не подано документа, що посвідчує право власності спадкодавця на Ѕ частку в праві власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. За змістом зазначеної вище постанови нотаріуса, зміст поданого заявником оригіналу технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та оригіналів свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 1989 року за р.№2-1593 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 1989 року за р.№2-1595, в частині технічних характеристик будинку [ADDRESS] , мають розбіжності. Згідно із частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. Вирішуючи питання щодо встановлення наявності права власності на спірне майно померлих [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 21 липня 1989 року держаним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Тупиця М.П. було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за номером 2-1593, за яким [PERSON] та [PERSON] набули право власності в рівних частках на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] 21 липня 1989 року держаним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Тупиця М.П. було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за номером 2-1595, за яким [PERSON] та [PERSON] набули право власності в рівних частках на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [PERSON] . Згідно довідок, виданих КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 11 січня 2019 року за вих.№61/91 та 28 лютого 2019 року за вих.№61/978, та які містяться у спадкових справах №13/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] та №14/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , копії яких досліджені в судовому засіданні, станом на 28 грудня 2012 року зареєстровано нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , власники: [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-1593 від 1989 року, та [PERSON] - ј частка, [PERSON] ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-1595 від 1989 року. Після смерті співвласника спірного будинку [PERSON] , яка мала місце [INFO] , дружина останнього [PERSON] , відповідно, прийняла спадщину після чоловіка в порядку статті 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, одна не оформила у встановленому порядку своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ј частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що є Ѕ часткою від Ѕ частки в праві власності, яка належала її чоловіку. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність в повному обсязі в судовому засіданні факту, що наразі після смерті [PERSON] відкрита спадщина на ј частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку літ. «Б,б,б1» загальною площею 48,0 кв.м, житловою площею 20,0 кв.м, житлового будинку літ. «В,в,в1» загальною площею 53,6 кв.м, житловою площею 26,9 кв., літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Ж,Д», погребу літ. «Е», вимощення «І», водопроводу літ. «к1», воріт «№1», хвіртки «№2», огорожі «№3», а також після смерті [PERSON] на ј частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку літ. «Б,б,б1» загальною площею 48,0 кв.м, житловою площею 20,0 кв.м, житлового будинку літ. «В,в,в1» загальною площею 53,6 кв.м, житловою площею 26,9 кв., літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Ж,Д», погребу літ. «Е», вимощення «І», водопроводу літ. «к1», воріт «№1», хвіртки «№2», огорожі «№3». Згідно змісту листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона обов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Виходячи зі змісту статей 1217, 1222 Цивільного кодексу України, а також статті 1266 Цивільного кодексу України, позивач являється спадкоємцем після померлих [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, останній є таким, що прийняв спадщину після померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] , та у власності останніх на час смерті перебувала частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також приймаючи до уваги визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved