Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 04.10.2003 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, серія [NUMBER], актовий запис №390. Дітей, народжених під час шлюбу, сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач поїхав на заробітки до Республіки Чехія. Шлюбні відносини припинені вже 5 років тому, разом сторони не проживають. Спільне господарство подружжям не ведеться. Спору про поділ майна не має. Оскільки відповідач знаходиться у Республіці Чехія, він видав довіреність на ім'я [PERSON], [INFO], про представництво його інтересів у справі про розлучення, а саме що він не заперечує проти розірвання шлюбу, а також не проти розгляду справи за місцем перебування позивача. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву згідно з якою вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила слухати справу у її відсутність і ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] та його представник до суду не з'явилися, представник [PERSON] надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечував, на примирення не згоден. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 зі ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе з підстав, викладених вище. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2п.3 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжями майнового спору. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому норма вказаної вище статті надає позивачу право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, серія [NUMBER], актовий запис №390. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved