Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.09.2018 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, поданим в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] (Відповідач) проживала в цивільному шлюбі з її рідним батьком [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є її рідним братом по батьківській лінії, [INFO] помер її батько, а рідна матір після народження сина не цікавилася ним, тому саме вона, як його сестра по батьковій лінії взяла на себе функції щодо його виховання, годування, догляду. [PERSON] сильно зловживає спиртними напоями, неодноразово позивач спостерігала у неї неадекватну поведінку та вигляд, вона постійно ображала маленького [PERSON] , сильно на нього кричала та могла навіть підняти руку. Останньою краплею для неї було те, що 02.09.2018 року їй зателефонував новий співмешканець [PERSON] та повідомив про те, що вона порізала ножем свого сина [PERSON] . Ухвалою суду Деснянського району м. Києва [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки 02.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] намагалась вчинити умисне вбивство своєї малолітньої дитини [PERSON] , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як дитині було вчасно надано медичну допомогу. 13.09.2018 року на підставі листа служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві від 13.09.2018 року та акту про факт передачі дитини позивачу, як зведеній сестрі по батьковій лінії, потенційному опікуну, лікарями НДСЛ «Охмадит» був переданий [PERSON] , який станом на день подання позову проживає разом з заявницею та її родиною, вона повністю займається його вихованням, брат знаходиться на її утриманні. Між нею та дитиною склались усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Одночасно мати дитини, ніяким чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини; будь-яких іграшок, одягу, харчів взагалі не купує. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення матері до своїх батьківських обов`язків, а тому позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.09.2018 було відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 20.02.2019 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача - Галич О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] була доставлена в судове засідання з Державної установи «Київський слідчий ізолятор». В судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав, зазначала що дуже шкодує про скоєне, однак хоче в подальшому виховувати сина бо дуже його любить, пояснила, що не зловживає алкоголем, оскільки хворіє на недугу «Гепатит С» і стоїть на обліку у лікаря, а тому алкоголь їх протипоказаний. Вона постійно займалась вихованням та утриманням дитини, відвідувала школу, де вчителька хвалила її за виховання сина. Відповідач зазначила, що позивач їй мститься і тому хоче відібрати у неї дитину, але вона впевнена, що наразі [PERSON] буде краще саме з сестрою, аніж у дитячому будинку. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, пояснила що [PERSON] вихованням дитини не займається, дійсно після смерті батька дитини (свого цивільного чоловіка), почала зловживати спиртними напоями, дітьми займались бабуся та позивач у справі. Крім того, представник вказала, що менша дитина наразі теж поміщена до соціального закладу і в подальшому теж буде вирішуватись її доля. Поданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала та просила позов задовольнити. Вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, [INFO] народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 21.12.2010, зроблено відповідний а/з 3754, батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] (а.с.12) Згідно з копією свідоцтва про смерть, [INFO] помер біологічний батько дитини [PERSON] , у віці 39 років, про що в Книзі реєстрації смертей 12.04.2012, зроблено відповідний актовий за № 6850 (а.с.13). Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень п.п.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 163 СК України регламентує, мати батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Згідно з вищенаведеними роз`ясненнями та нормами закону тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. З наданої суду копії характеристики учня 2-В класу, І-ІІІ ступенів № 270 м. Києва, [PERSON]., від 06.09.2018 року зазначено наступну інформацію, мама [PERSON] , [PERSON] не приділяла належної уваги своєму синові. Вихованням дитини не займається. В школу приводить і забирає постійно бабуся. Часто відвідує школу і цікавиться життям Артема старша сестра [PERSON] . Забезпечує братика навчальним приладдям, була присутньою на зборах у 1-му класі. Мама [PERSON] школу не відвідує, а якщо і зустрічається на території школи з батьками та вчителями, то в неадекватному стані. В навчально - виховному процесі участі не приймає. [PERSON] , [PERSON] , турбується про життя, здоров`я брата, приймає активну участь у вихованні дитини (а.с. 18, 19). Як вбачається з ухвали слідчого судді Деснянського району суду м. Києва від 03 вересня 2018 до підозрюваної [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки остання 02.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] , намагалася вчинити умисне вбивство своєї малолітньої дитини [PERSON] , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як дитині було вчасно надано медичну допомогу (а.с. 16-17). Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 29.11.2018 року за №102103/31-10833, [PERSON] є біологічною сестрою (по лінії батька) малолітнього [PERSON] , 2010 р.н., який народився від фактичних шлюбних стосунків [PERSON] та [PERSON] Батьки дитини шлюб не реєстрували, [PERSON] не встановлював батьківство стосовно малолітнього сина [PERSON] . Проте, до того як батько помер, він спілкувався зі своїм сином [PERSON] , приймав участь у його житті та вихованні. Також, з малолітнім [PERSON] спілкувалась його сестра [PERSON] , як при житті батька так після його смерті. Зі слів біологічної сестри після смерті батька, мати [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, вести асоціальний спосіб життя. Після спричинених дитині ушкоджень малолітній [PERSON] був вилучений по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, та дитину було доставлено до НДСЛ «ОХМАТДИТ», де протягом 5-ти годин лікарі-хірурги боролися за життя дитини, оперуючи його. 13.09.2018 року дитина була передана біологічній сестрі [PERSON] на тимчасове проживання в неї до встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, після чого [PERSON] буде оформлювати опіку над дитиною. Враховуючи інтереси дитини, беручи до уваги наявні документи в матеріалах справи, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, дійшла висновку, що поведінка та дії матері по відношенню до дитини є неприпустимими та такими, що суттєво порушують її права, несуть загрозу її здоров`ю та життю, та вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір, [PERSON] , стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , на підставі одноголосного рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.11.2018 року № 22) (а.с. 62-64) Відповідно до характеристики наданої Начальником СДОП Деснянського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції від 13.09.2019 вказано, що [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, притягувалась в поточному році до адміністративної відповідальності за невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей (ст. 184 ч. 1 КУпАП) (а.с. 91) Згідно висновку судово - психіатричного експерта № 211 від 04.12.2018 у [PERSON] , визначається невисокий в межах норми рівень функціонування когнітивних процесів, ознаки відносно його зниження (звуження світогляду та розумових навичок). В особистісній сфері: залежна мотивація поведінки (по алкогольному типу), звуження кола інтересів, байдуже ставлення до життєвих проблем та перспектив, вольова нестійкість, емоційна зглаженість, реакції напруги та дратівливості в суб`єктивно -проблемних ситуаціях, морально - етичне зниження, наявні у [PERSON] психологічні властивості у виді залежної мотивації поведінки (алкогольна), емоційно - вольових змін, проявляються в її поточній поведінці та, відповідно, вплинули на її поведінку під час правопорушення (а.с.92-103) За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав не припиняє обов`язку відповідача по утриманню свого сина. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов`язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» за № 1370-VIIІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 08.06.2016 року, стаття 166 СК України доповнена частиною третьою, якою встановлено, що суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого. Згідно положень ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ч.2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач зобов`язана утримувати сина до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, разом з тим суд враховує матеріальне забезпечення відповідача, її стан здоров`я, за таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача мінімальний розмір аліментів на дитину відповідно віку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.09.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відмітки до актового запису №3754 від 21.12.2010 року, про народження дитини. Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1409,6 грн. (704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів по ставкам, що діяли на час звернення позивача до суду, 704, 80 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав, яка звільнена від сплати судового збору). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved