Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» визнати кредиторські вимоги [PERSON] та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк фінанси та кредит» шляхом включення до нього акцептованих вимог [PERSON], а також подати зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк фінанси та кредит» на затвердження Виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16.09.2016 вона звернулась до ПАТ КБ «Правекс - Банк», отримала гарантовану виплату від фонду ГВФО в розмірі 1/3 частини гарантованого фондом вкладу - 66666,66 грн , залишок невиплаченої суми склав 218 318, 34 грн . Фондом їй було повідомлено, що нею пропущено тридцяти денний термін подання заяви, останній день прийому був 21.01.2016, а оскільки власник вкладу [PERSON] помер [INFO], тобто до оголошення про ліквідацію Банку і вважає, що встановлений ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк заявлення вимог до банку нею пропущений з незалежних від неї причин, оскільки, свідоцтво про право на спадщину було виготовлено лише 08 липня 2015 року. В такій ситуації вона не могла пред'явити свої кредиторські вимоги до Банку. Окремо зазначає, що чинним законодавством передбачена можливість внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Ухвалою від 07.12.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у відкритому підготовчому засіданні (а.с.23). 15.01.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просять у задоволенні вимог [PERSON] відмовити , оскільки позивач пропустила встановлений законом строк на заявлення кредиторських вимог до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «банк «Фінанси та кредит», навіть якщо його обраховувати з дати отримання свідоцтва про право на спадщину, так як його вона отримала 08.07.2016 , а звернулась до Уповноваженої особи з заявою про включення її до реєстру кредиторів 22.09.2016, через 76 днів, після отримання свідоцтва про право на спадщину (а.с. 26-30). 14.02.2019 до суду від [PERSON] надійшли пояснення на відзив відповідача . Ухвалою суду від 26.02.2019 підготовче судове засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.70). В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Колеснікова Ю.С. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги позивача не визнала повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність , а також на обставини зазначені у відзиві. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 16.11.2015 серї [NUMBER] помер [PERSON], (а.с.6), згідно з свідоцтвом про право спадщину за заповітом від 08.07.2016 позивач отримав у спадок від рідного брата [PERSON] 1/3 частину вкладу з відповідними відсотками, що знаходяться в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Розмір спадщини становить 284 895 грн (а.с.6,7,10). 22.09.2016 позивач звернулася до відповідача з заявою про включення її вимог до реєстру кредиторів Банку для отримання 284 895 грн. відповідно до вкладів на рахунках [NUMBER], який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; [NUMBER], який відкрито 01.02.2014 згідно з депозитним договором № 300131/5921/370-14; [NUMBER], який відкрито 27.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; [NUMBER], який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89032/370-14; [NUMBER], який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/143256/370-14; [NUMBER], який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; [NUMBER], який відкрито 03.055.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; [NUMBER], який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; [NUMBER], який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 30013/89032/370-14; [NUMBER], який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/14256/370-14; [NUMBER], який відкрито 27.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; [NUMBER], який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; [NUMBER], який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; [NUMBER], який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 300131/5921/370-14; [NUMBER], який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; [NUMBER], який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89032/370-14; [NUMBER], який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/143256/370-14; [NUMBER], який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; [NUMBER], який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; на карткових рахунках - [NUMBER], який відкрито 02.07.2012 згідно з договором 001-D/013047; [NUMBER], який відкрито 02.07.2012 згідно з договором 009-О/005231; [NUMBER], який відкрито 07.04.2012 згідно з договором 009-О/00523. При цьому, в своїй заяві позивач обґрунтовувала поважність причин пропуску тридцятиденного терміну подання заяви (а.с.11). На підставі рішення Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 прийнято рішення №171 «Про затвердження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 ( а.с. 35). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банк» ( а.с. 36) Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року. Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила суд зобов'язати відповідача включити її кредиторські вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, посилаючись на те, що встановлений Законом тридцятиденний строк з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку для звернення до Фонду, вона пропустила з поважних причин, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з грошових внесків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», вона отримала лише 08 липня 2016 року. З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2016 року [PERSON] звернувся до повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Фінанси та кредит» з кредиторською вимогою. Листом від 06.10. 2016 року банк повідомив [PERSON] про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування її кредиторської вимоги, посилаючись на відсутність правових підстав для прийняття вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, зазначаючи, що останній день прийому заяв щодо пред'явлення вимог було 21.01.2016 . Згідно з частиною п'ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Таким чином кредиторські вимоги уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ " Банк Фінанси та кредит" приймалися до 21.01.2016. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону). Згідно з частиною першою статті 49 Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов'язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Однак Закон не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин. Вказане узгоджується з приписами пункту 3 частини першої статті 48 Закону, згідно з якою Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] 08.07.2016 отримала свідоцтво про право на спадщину . У зв'язку із наведеним, позивач не могла вчасно до 21.01.2016 звернутися до Фонду із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк Фінанси та кредит». Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102). У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету та чи є захід з втручання у вказане право пропорційним такій меті (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine») від 26 червня 2014 року, заява № 68385/10 і 71378/10, § 53). Принцип пропорційності полягає у встановленні судом справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням у право людини на майно, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов'язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідність досягнення такого балансу відображена у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покласти індивідуальний і надмірний тягар (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v. Ukraine») від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 168). Тому, оцінюючи у даній конкретній справі пропорційність обмежень прав позивача на підставі тих обставин і фактів, що безпосередньо досліджені судом, суд вважає, що такі обмеження є надмірними, з огляду на таке. Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а суд першої інстанції не встановив обставин, що могли би свідчити про нехтування позивачем її правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк Фінанси та кредит» . Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, є непропорційним, а таке втручання у права кредитора на мирне володіння його майном - неправомірним. Беручи до уваги встановлені судом конкретні обставини цієї справи, суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк, встановлений статтею 45 Закону, для звернення з відповідною заявою до уповноваженої особи Фонду та про наявність підстав для його поновлення, оскільки позбавлення позивача права претендувати на отримання решти успадкованої нею суми банківського вкладу через пропуск 30-денного строку для звернення до Фонду з вимогами стане для неї надмірним тягарем , у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не буде пропорційним меті, з якою цей строк у Законі був встановлений. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved