Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач 01.09.2020 року звернувся в суд з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» про стягнення із відповідача 18 960,54 грн. страхового відшкодування та судові витрати в розмірі 840,80 грн. Позов мотивовано тим, що 17.03.19. в с.Татарів по вул.Незалежності відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю позивача, водія ТЗ ВАЗ [NUMBER] та водія ТЗ «Hyndai Santa Fe» [NUMBER] [PERSON] . Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ТЗ Хюндай [NUMBER] , було застраховано ПрАТ СК «Галицька», що підтверджується полісом АМ3506632. Тому, 18.03.2019 року на адресу страхової компанії позивачем було направлено повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду (страховий випадок) та заяву про виплату страхового відшкодування з долученням усіх необхідних документів. Проте, ПрАТ «СК «Галицька» не виконує взяті на себе зобов`язання по відшкодуванню збитків внаслідок страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та до сьогодні не здійснила виплату належного позивачу страхового відшкодування. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою місцезнаходження юридичної особи з ЄРДПОУ. Про судове засідання відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору страхування, внаслідок чого особа позивається про його стягнення заборгованості по виплаті страхового відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Судом встановлено, що 17.03.19р. в с.Татарів по вул.Незалежності відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю позивача, водія ТЗ ВАЗ [NUMBER] та водія ТЗ «Hyndai Santa Fe» [NUMBER] [PERSON] . Як вбачається з постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.04.2019 року 17.03.2019р.о 17год. 00хв. в с. Татарів по вул.Незалежності, керуючи автомобілем марки Hyundai Santa Fe реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим транспортним засобом марки ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, тим самим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.4). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована Полісом №АМ3506632 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у СК «Галицька» (а.с.7). Позивач також подав відповідну заяву 18.03.2019р. щодо відшкодування завданої його майну шкоди, повідомлення про ДТП (а.с.8-12), однак як стверджує в позові позивач виплата не проведена, відповідь не надана, на спростування цього жодних доказів матеріали справи не містять. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У відповідності до ст. 5 цього закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 роз`яснено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як зазначено у ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 22, 29, 35 вищевказаного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 36, 2 ст. 36 Закону України „ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик повинен виплатити страхове відшкодування протягом не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Як встановлено матеріалами справи позивач звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування, проте станом на даний час таке відшкодування не проведено, що не спростовано матеріалами справи. При цьому, 18.03.2019р. відповідач склав Протокол огляду ТЗ позивача (а.с.13). Відповідно до ремонтної калькуляції №1330-03 від 19.03.2019р., яка долучена до протоколу огляду ТЗ відповідачем, вартість ремонту ТЗ складає 14241.26грн. (а.с.11-12). Також, позивач просив стягнути 3% річних за невиплату страхового відшкодування в сумі 453грн, пеню в сумі 3951.66грн. та інфляційні збитки в сумі 314.62грн. Щодо цього слід зазначити таке. За п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати пені (штрафу, неустойки), розмір якої визначається законом. Отже, оскільки грошове зобов`язання перед позивачем по сплаті страхового відшкодування не виконано відповідачем, то позовні вимоги щодо стягнення з СК «Галицька» пені за період з 16.06.2019р. по 07.07.2020р. яка складає 3951.66грн. з врахуванням визначеної подвійної облікової ставки Національного банку України, діє протягом періоду, за який нараховується пеня згідно поданого розрахунку (а.с.14-14зв.), є належно обгрунтованими. Правилами ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Позивач просив стягнути з відповідача нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості в розмірі - 314.62 грн. (за липень 2019р. - червень 2020р.) та трьох процентів річних в сумі 453грн. (за період з 16.06.2019р. по 07.07.2020р.) (а.с.14-15). Дана вимога також обґрунтована і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору (а.с.3). Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити та з відповідача слід стягнути на користь позивача шкоду, завданої внаслідок ДТП у розмірі 18 960,54 грн., а також судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.525, 526, 599, 611, 625, 992, 988 Цивільного Кодексу України, ст.36 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Outcome: approved