overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

позивач [PERSON] 07 квітня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 03 вересня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З січня 2016 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище "[PERSON] " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 235 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З січня 2016 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину -сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.04.2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 16 січня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції 16 січня 2010 року, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] від 16 січня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбі зроблено запис №3. Від шлюбу у них є дитина- неповнолітній син [PERSON], який народився [INFO] року. 30 червня 2011 року відповідача засуджено на п»ять років позбавлення волі з відбуттям покарання в виправній-виконавчій установі закритого типу, на даний момент відповідач знаходиться в РВК - 78 загін № 3 бригада № 33 с.Райковци, Хмельницької області. Фактично вони не проживають разом з 13 липня 2010 року, з того часу як його було затримано. На даний момент ведення між ними господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносин немає. На сьогоднішній день їх спільний з відповідачем малолітній син проживає з нею. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засіданні не з»явився. До суду надійшла заява в якій він згоден на розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених позовних заяв не заперує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки сторони не проживають разом. Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.07.2014 року звернувся до суду із вищеозначеною пзовною заявою до [PERSON], вказуючи на те, що 04 жовтня 1997 року він уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Новотроїцьким відділенням реєстрації актів громадського стану Херсонської області актовий запис № 8. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»єю відповідч постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психологічний стан та кожен раз спричиняє йому та дитині душевні страждання, оскільки вони проживають окремо сімя розпалася остаточно, він втратив до дружини почуття поваги та любові, шлюб існує формально. Просив розірвати шлюб. Позивач до суду не з»явився. Надіслав заяву в якій просить розглдати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з»явилася , надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]» Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки сторони не проживають разом. Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.07.2014 року звернувся до суду із вищеозначеною позовною заявою до [PERSON] вказуючи на те, що 22 листопада 2002 року, він з відповідачкою уклав шлюб, про що в книзі реєстрації актів пр. укладання шлюбу 22 листопада 2002 року зроблено актовий запис за № 87, місце реєстрації- Відділ державної реєстрації Новотроїцького РУЮ. Від даного шлюбу народився син: [PERSON], [INFO].. Причиною принення шлюбних відносин стало те, що ми виявились різними людьми зі своєрідними характерами, подружніми зрадами, він вважає, що шлюб розпався остаточно. За таких обставин спільне сумісне життя не склалося, збереження сім»ї неможливе. Тому шлюб вони розривають за взаємною згодою обох сторін. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і наполягає на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки сторони не проживають разом, з квітня 2014 року. Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON].08.2014 року звернувся до суду із вищеозначеною позовною заявою до відповідача [PERSON], вказуючи на те що 17.11.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 883. Від даного шлюбу дітей не мають. Просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та наполягає на його задоволенні. Відповідач надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі. Позов визнає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки сторони не проживають разом. Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 17 січня 2005 року на його ім'я було видано державний акт серії КВ № 011209 на право власності на земельну ділянку площею 4,0240 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. На вищевказану земельну ділянку було видано два державні акти. Позивач змушений звернутись до суду та просить суд визнати недійсним державний акт серії КВ № 011209 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію даного акта. Позивач подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник Відділу держземагенства, представник Володарської РДА та представник третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Володарського РУЮ подали до суду клопотання, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 17 січня 2005 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 011209 площею 4,0240 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.7). Позивач [PERSON] не має можливості зареєструвати державний акт у Реєстраційній службі Володарського РУЮ, оскільки було встановлено, що на вказану в державному акті серії КВ № 011209 земельну ділянку 16 грудня 2003 року було видано державний акт серії КВ № 088809 (а.с.8), що стверджено довідкою № 725 від 24.06.2014 року, яка видана відділом Держземагенства у Володарському районі Київської області (а.с.10). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, визнання представниками відповідачів та представником третьої особи пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 17 січня 2005 року на її ім'я було видано державний акт серії КВ № 011207 на право власності на земельну ділянку площею 8,0482 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. На вищевказану земельну ділянку було видано два державні акти. Позивач змушена звернутись до суду та просить суд визнати недійсним державний акт серії КВ № 011207 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію даного акта. Позивач подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Представник Відділу держземагенства, представник Володарської РДА та представник третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Володарського РУЮ подали до суду клопотання, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 17 січня 2005 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 011207 площею 8,0482 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.7). Позивач [PERSON] не має можливості зареєструвати державний акт у Реєстраційній службі Володарського РУЮ, оскільки було встановлено, що на вказану в державному акті серії КВ № 011207 земельну ділянку 16 грудня 2003 року було видано державний акт серії КВ № 088807 (а.с.8), що стверджено довідкою № 722 від 24.06.2014 року, яка видана відділом Держземагенства у Володарському районі Київської області (а.с.11). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, визнання представниками відповідачів та представником третьої особи пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 17 січня 2005 року на її ім'я було видано державний акт серії КВ № 011208 на право власності на земельну ділянку площею 4,0241 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. На вищевказану земельну ділянку було видано два державні акти. Позивач змушена звернутись до суду та просить суд визнати недійсним державний акт серії КВ № 011208 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію даного акта. Позивач подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Представник Відділу держземагенства, представник Володарської РДА та представник третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Володарського РУЮ подали до суду клопотання, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 17 січня 2005 року на ім'я [PERSON] буо видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 011208 площею 4,0241 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.7). Позивач [PERSON] не має можливості зареєструвати державний акт у Реєстраційній службі Володарського РУЮ, оскільки було встановлено, що на вказану в державному акті серії КВ № 011208 земельну ділянку 16 грудня 2003 року було видано державний акт серії КВ № 088808 (а.с.8), що стверджено довідкою № 724 від 24.06.2014 року, яка видана відділом Держземагенства у Володарському районі Київської області (а.с.10). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, визнання представниками відповідачів та представником третьої особи пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 17 січня 2005 року на його ім'я було видано державний акт серії КВ № 011206 на право власності на земельну ділянку площею 4,0239 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. На вищевказану земельну ділянку було видано два державні акти. Позивач змушений звернутись до суду та просить суд визнати недійсним державний акт серії КВ № 011206 виданий на ім'я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію даного акта. Позивач подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник Відділу держземагенства, представник Володарської РДА та представник третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби Володарського РУЮ подали до суду клопотання, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. По справі встановлено, що 17 січня 2005 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 011206 площею 4,0239 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.7). Позивач [PERSON] не має можливості зареєструвати державний акт у Реєстраційній службі Володарського РУЮ, оскільки було встановлено, що на вказану в державному акті серії КВ № 011206 земельну ділянку 11 жовтня 2011 року було видано державний акт серії ЯЖ № 672285 (а.с.8). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, визнання представниками відповідачів та представником третьої особи пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 жовтня 2015 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 387).Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через зникнення взаєморозуміння, різні погляди на шлюб, сім"ю, обов"язки з ведення спільного господарства. Відповідач, нехтуючи сімейними цінностями, влаштовує сварки у присутності батьків та сторонніх людей, що негативно впливає на психічний стан позивача. Близько двох місяців сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved