Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Поташнянської сільської ради Бершадського району про визнання заповіту недійсним з тих підстав, що як стверджує [INFO] померла [PERSON] . За життя вона вчинила заповіт, яким заповіла йому належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Про існування заповіту від 29.11.2015 року йому було відомо зі слів самої спадкодавиці. Вона зазначила, що так як її дочка проживає за межами України, а він допомагає їй матеріально, вона залишить йому у спадок земельну ділянку. Дане рішення було нею прийняте виважено, оскільки вона розуміла, що так як дочка не є громадянкою України, вона не зможе отримати у власність земельну ділянку, однак як спадкоємець за законом зможе отримати все інше майно. Після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Під час перевірки документів нотаріус повідомив, що [PERSON] незадовго до смерті [INFO] було вчинено інший заповіт, яким вона заповіла дочці [PERSON] усе належне їй майно. Крім того, йому стало відомо, що [PERSON] спадщину не приймала та спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Однією з вимог дійсності правочину згідно ч.3 ст. 203 ЦК України є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Чинність заповіту пов`язується законом із дотриманням вимог щодо його форми і посвідчення (ст. 1257 ЦК України). При цьому невідповідність заповіту вимогам закону означає його нікчемність. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. [PERSON] в силу свого віку та правової освіченості не могла розуміти, що наявність одного заповіту скасовує чинність іншого, що викликає сумнів у її волевиявленні при складанні нового заповіту, яким залишити дочці також і земельну ділянку, яку вона вже заповіла іншій особі. Крім того, в силу стану її здоров`я заповіт повинен був бути складений в присутності свідків, оскільки самостійно прочитати заповіт та проаналізувати його зміст вона не могла. Дана обставина випливає з того, що [PERSON] померла рівно через три місяці після складання заповіту, який був посвідчений [INFO]. Також викликає сумнів вчинення напису про те, що заповіт прочитано заповідачем не в письмовий, а в друкований спосіб, що може свідчити про шаблонність заповіту та не дотримання вимоги щодо фактичного прочитання заповіту. Просить визнати недійсним заповіт складений [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Поташнянської сільської ради Бершадського району [INFO] та зареєстрований в реєстрі за № 50 та визначити дійсність попереднього заповіту, вчиненого [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Поташнянської сільської ради Бершадського району 19.11.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 83. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, так як вказані у заяві обставини відповідають дійсності. Від представника відповідача Поташнянської сільської ради Бершадського району сільського голови Тупиці О.І. надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, позов визнає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 19.11.2015 року [PERSON] було вчинено заповіт, відповідно до якого [PERSON] свою земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,55 га, розташовану на території Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] заповіла [PERSON] Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Поташнянської сільської ради Бершадського району, зареєстрований в реєстрі за № 83. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.08.2017 року у справі № 126/1820/17 визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При зверненні позивача [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини йому стало відомо про існування нового заповіту, складеного [PERSON] . Відповідно до заповіту від [INFO], [PERSON] усе своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, у тому числі все що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй дочці [PERSON] Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Поташнянської сільської ради Бершадського району , зареєстрований в реєстрі за № 50. Згідно зі ст.ст. 1233 - 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.4 ст. 1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Статтею 225 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, згідно з якими такий заповіт може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно ст. 1 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5, посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Велика Палата Верховного Суду у постанові № 916/3156/17 від 04.06.2019 року вказує на те, що суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Тому Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками, викладеними в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правових висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та Верховного Суду України у цій частині. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Викликає сумнів вчинення напису про те, що заповіт прочитано заповідачем, оскільки запис про це здійснено не в письмовий, а в друкований спосіб, що може свідчити про шаблонність заповіту та не дотримання вимоги щодо фактичного прочитання заповіту. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у даних спірних правовідносинах, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав та інтересів, суд вважає позов законним, мотивованим, обгрунтованим і таким що підлягає задоволенню у повному обсязі, так як судом встановлено, що оскаржуваний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. На підставі ч.1 ст. 215, ст.ст. 1233 - 1235, ч.4 ст. 1254, ч.1 ст. 1257 ЦК України,

Outcome: approved