Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за несплату аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з 13.08.2007 по 14.03.2019 року у розмірі 133\~891,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2007 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2007 року до її повноліття. Після рішення суду про стягнення аліментів відповідач не сплачував аліменти на утримання дочки. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя від 14.03.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дочки станом на 14.03.2019 року становить 133 891,97 грн., яку позивач просить стягнути на її користь у судовому порядку. Ухвалою суду від 31.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2007 року по справі №2-3278/07 з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2007 року до її повноліття. На підставі вказаного заочного рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя 09.10.2007 року було видано виконавчий лист №2-3278. Дане судове рішення примусово виконується в межах виконавчого провадження № 6579494. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.03.2019 року, складеного державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петруніною С.О., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3278, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 13.08.2007 року по 14.03.2019 року станом на 14.03.2019 року становить 133 891,97 грн. Як вбачається із розрахунку пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів відповідачем за період з 13.08.2007 року по 14.03.2019 року, її розмір становить 133 891,97 грн., який відповідачем не спростований.\~ Статтею 180\~СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною першою зазначеної статті зі змінами, внесеними\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зважаючи на те, що стягнення аліментів визначено періодичними щомісячними платежами, то прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Отже, неустойку (пеню) за кожен місяць необхідно рахувати таким чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів прострочення (від дня виникнення прострочення до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені). Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до\~ст. 196 СК України\~та п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Таким чином, якщо виходити з формули розрахунку, визначеної в позиції Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), то по виконавчому листу №2-3278: у серпні 2007 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 8\~571,54 грн.; у вересні 2007 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~699,73 грн.; у жовтні 2007 року,\~пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~595,18 грн.; у листопаді 2007 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~487,14 грн.; у грудні 2007 року,\~пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~379,11 грн.; у січні 2008 року,\~пеня за прострочення сплати аліментів становить 14455,35 грн.; у лютому 2008 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~356,51 грн.; у березні 2008 року,\~пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~247,08 грн.; у квітень 2008 року, пеня за прострочення сплати аліментів становить 14\~141,18 грн.; у травні 2008 року,\~пеня за прострочення сплати аліментів становить 14031,75 грн.. Загальний розмір неустойки (пені) за період з 13.08.2007 року по 14.03.2019 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 133 891,97 грн. Судом встановлено, що відповідач вчасно і в повному обсязі аліменти на утримання дочки не сплачував, жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини суду не надав, як і не надав докази того, що розрахунок позивача не відповідає дійсній сумі заборгованості, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Положеннями ч. 1 ст.\~196\~СК України визначено, що розмір пені, що стягується не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 4\~ст.\~206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз`яснень п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову про стягнення неустойки, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,20 гривень.

Outcome: approved