Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, про виділення в самостійний об'єкт нерухомого майна частки домоволодіння та визнання права власності на виділену частку в цілому. В обґрунтування свого позову вказав, що 31 травня 2001 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишився спадок, а саме 1/2 частка будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (колишня назва- Шаумяна), буд. 23 «А». Спадкоємцями першої черги є вона. Інші спадкоємці першої черги відсутні. 04 липня 2001 року на підставі її заяви № 387 про прийняття спадщини за законом було заведено спадкову справу №371/2001 державним нотаріусом Третьої камянської державної нотаріальної контори [PERSON] Будь-які заяви від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Її батькові належить частка вказаного вище домоволодіння на підставі договору на надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25 червня 1958 року. Відповідно до довідки ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А» було зареєстровано 23.06.1969 року. На даний час інший співвласник майна є: [PERSON], якому належить 1/2 частка будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А». Усі співвласники домоволодіння, тобто вона та відповідач, у ньому проживають та користуються ним. В зв'язку з тим, що співвласнику законом надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності, позивач має намір скористуватися цим правом та виділити у натурі свою частку зі спільного часткового майна, що фактично призведе до припинення права спільної часткової власності між нею та відповідачем. Нерухоме майно, яке належить сторонам, є подільною річчю, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Крім того, між сторонами вже фактично виконаний розподіл майна, відповідно до якого на цей час, позивач користується та вважає себе власником наступного майна: А-1 житловий будинок, квартира №2, що складається з: 2-1 коридор, площею 3,0 кв. м.; 2-2 коридор, площею 6,6 кв. м.; 2-3 кімната, площею 5,7 кв. м.; 2-4 кімната, площею 18,8 кв. м., разом по квартирі №2 34,1 кв. м.; Б-1 літня кухня, площею 24,0 кв. м.; Ж- 1 вхід у підвал, площею 1,5 кв. м.; Є-1 сарай, площею 5,0 кв. м.; П-1 альтанка, площею 8,4 кв. м.; 0-1 вбиральня, площею 1,9 кв. м.; Н-1 душ, площею 1,9 кв. м.; №1 огорожа; №8 хвіртка; №9 огорожа. Відповідач відповідно користуються та вважає себе власником наступного майна: А-1 житловий будинок, квартира №1, що складається з: 1-1 коридор, площею 3,5 кв. м.; 1-2 кімната, площею 7,6 кв. м.; 1-3 коридор, площею 2,6 кв. м.; 1-4 кладова, площею 0,9 кв. м.; 1-5 коридор, площею 4,0 кв. м.; 1-6 кухня, площею 6,6 кв. м.; 1-7 кімната, площею 9,3 кв. м.; 1-8 кімната, площею 7,9 кв. м.; 1-9 санвузол, площею 5,9 кв. м.; разом по квартирі №1 48,3 кв. м.; Г-1 сарай, площею 6,6 кв. м.; 3-1 душ, площею 2,2 кв. м.; К-1 навіс, площею 9,2 кв. м.; Л-1 вбиральня, площею 1,2 кв. м.; М-1 підвал, площею 2,3 кв. м.; №2 водопровід; №3 зливна яма; №4 огорожа; №5 огорожа; №6 огорожа; №7 огорожа; №10 огорожа; І тротуар. Планувальна структура приміщень дозволяє виконати розподіл на два самостійних об'єкта нерухомості. Кожен із об'єктів має окремий вихід на вулицю, забезпечений санітарними приміщеннями, має можливість встановлення лічильників споживання електроенергії і води, що дозволяє кожному співвласнику користуватись ним, не порушуючи інтересів інших власників. Розподіл не здійснить негативного впливу на якість експлуатаційних і функціональних показників кожного із виділених об'єктів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.89). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що вказав у заяві. Просить розглянути справу у його відсутність.(а.с.88). Треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, в судове засідання не з'явилися. Надали заяви про розгляд справи за відсутністю їх представників. (а.с.74, 76) Треті особи: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову. (а.с.90). Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-КИ № 457500 , що видано 21 серпня 1977 року Дніпродзержинським палацом щастя, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. (а.с.15). Згідно свідоцтва про одруження серії І-КИ № 002686 виданого 20 листопада 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної [PERSON] народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області - [PERSON] після одруження змінила прізвище на "Коноплянка". Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 349789 - 31 травня 2001 року помер [PERSON]. (а.с.14) Після його смерті залишився спадок, а саме 1/2 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А», що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки та договором дарування від 06.02.2002 року. (а.с.11-13). 04 липня 2001 року на підставі заяви [PERSON] №387 про прийняття спадщини за законом було заведено спадкову справу № 371/2001 державним нотаріусом Третьої камянської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] належить частка вказаного вище домоволодіння на підставі договору на надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25 червня 1958 року. Відповідно до довідки ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А» було зареєстровано 23.06.1969 року. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно ст.ст. 13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачає ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до норм ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадок за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, що були зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, та переживши його подружжя та батьки. Зважаючи, що на час оформлення спадщини, тобто станом на 2001 рік договір на надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності не був достатньою підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було видано відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно оформлення спадщини та рекомендовано звернутися для вирішення вказаного питання до суду. На даний час інший співвласник майна є: [PERSON], якому належить 1/2 частка будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А», відповідно до договору дарування частини будинку від 06 лютого 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] Усі співвласники домоволодіння, тобто позивач та відповідач, у ньому проживають та користуються ним. В зв'язку з тим, що співвласнику законом надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності, позивач має намір скористуватися цим правом та виділити у натурі свою частку зі спільного часткового майна, що фактично призведе до припинення права спільної часткової власності. Нерухоме майно, яке належить сторонам, є подільною річчю, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Крім того, між сторонами вже фактично виконаний розподіл майна, відповідно до якого на цей час, позивач користується та вважає себе власником наступного майна: А-1 житловий будинок, квартира №2, що складається з: 2-1 коридор, площею 3,0 кв. м.; 2-2 коридор, площею 6,6 кв. м.; 2-3 кімната, площею 5,7 кв. м.; 2-4 кімната, площею 18,8 кв. м., разом по квартирі №2 34,1 кв. м.; Б-1 літня кухня, площею 24,0 кв. м.; Ж-1 вхід у підвал, площею 1,5 кв. м.; Є-1 сарай, площею 5,0 кв. м.; П-1 альтанка, площею 8,4 кв. м.; О-1 вбиральня, площею 1,9 кв. м.; Н-1 душ, площею 1,9 кв. м.; №1 огорожа; №8 хвіртка; №9 огорожа. Відповідач відповідно користуються та вважає себе власником наступного майна: А-1 житловий будинок, квартира №1, що складається з: 1-1 коридор, площею 3,5 кв. м.; 1-2 кімната, площею 7,6 кв. м.; 1-3 коридор, площею 2,6 кв. м.; 1-4 кладова, площею 0,9 кв. м.; 1-5 коридор, площею 4,0 кв. м.; 1-6 кухня, площею 6,6 кв. м.; 1-7 кімната, площею 9,3 кв. м.; 1-8 кімната, площею 7,9 кв. м.; 1-9 санвузол, площею 5,9 кв. м.; разом по квартирі №1 48,3 кв. м.; Г-1 сарай, площею 6,6 кв. м.; З-1 душ, площею 2,2 кв. м.; К-1 навіс, площею 9,2 кв. м.; Л-1 вбиральня, площею 1,2 кв. м.; М-1 підвал, площею 2,3 кв. м.; №2 водопровід; №3 зливна яма; №4 огорожа; №5 огорожа; №6 огорожа; №7 огорожа; №10 огорожа; І тротуар. Згідно з технічним висновком по результатам обстеження будівельних конструкцій та визначення можливості розподілу на два об'єкти нерухомого майна домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Ольги Кобилянської (Шаумяна), буд. 23 «А», виданим Державним проектним інститутом «Дніпродзержинськгражданпроект» від 31.07.2017 року №16/ТЗ : «аналізуючи загальний стан будинку, зробленого при візуальному огляді та існуюче планування, можливо зробити висновок, що усі перелічені конструкції частин житлового будинку знаходяться в нормальному технічному стані. Для розподілу домоволодіння на частки та для організації вільного доступу до кожної майнової долі мається можливість. Виходячи з вищенаведеного ДПІ «Дніпродзержинськгражданпроект» вважає за можливе автономну експлуатацію кожної майнової частки житлового будинку 23 «А» по вул. Ольги Кобилянської та придатну для подальшої безпечної експлуатації в автономному режимі з присвоєнням окремої адреси кожній майновій частині». Тобто, планувальна структура приміщень дозволяє виконати розподіл на два самостійних об'єкта нерухомості. Кожен із об'єктів має окремий вихід на вулицю, забезпечений санітарними приміщеннями, має можливість встановлення лічильників споживання електроенергії і води, що дозволяє кожному співвласнику користуватись ним, не порушуючи інтересів інших власників. Розподіл не здійснить негативного впливу на якість експлуатаційних і функціональних показників кожного із виділених об'єктів. Відповідно до вимог\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 364 ч.1 ЦК України\~співвласник має право на виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділена майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до\~ст. 120 ч.2 ЗК України\~, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.1\~ст. 381 ЦК України\~садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно ч. 3\~ст. 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У правовій позиції висловленій у постанові ВСУ у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року зазначено, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Тобто, для вирішення питання про виділ в натурі частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, основним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved