overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач 28.11.2013 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 09.09.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними та спільне проживання були припинені з лютого 2012 року з причини різних поглядів на сімейне життя, несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, частих сварок з цього приводу. На даний час шлюб носить лише формальний характер та суперечить її інтересам. Вважає, що примирення між ними неможливе. Вони проживають окремо. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.13). Вказала, що шлюбні відносини припинені з лютого 2012 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з лютого 2012 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 09.09.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2012 року з причини різних поглядів на сімейне життя, несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, частих сварок з цього приводу. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач 28.11.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на наступні обставини. Він 23.02.2002 року уклав шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, різні характери, часті сварки з побутових питань, відсутність взаєморозуміння. Вони дійшли висновку, про необхідність розірвання шлюбу, оскільки втратили почуття любові. Вважає, що примирення між ними неможливо, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Подружні стосунки з відповідачкою остаточно припинені з травня місяця 2017 року, відновлювати їх наміру не має. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. Ухвалою судді від 26.12.2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20). На позовних вимогах наполягає, вказав, що шлюбні стосунки припинені з травня місяця 2017 року, майнового спору немає, дитина залишиться проживати з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17). Проти розірвання шлюбу не заперечує, зазначила, що шлюбні стосунки припинені з липня місяця 2017 року, майновий спір буде вирішуватись окремо. Прізвище просить залишити « Боєва». Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи заяви сторін, те що відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.02.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Шлюбно-сімейні відносини, за посиланням позивача, припинені з травня місяця 2017 року, за посиланням відповідача - з липня місяця 2017 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Майновий спір буде вирішуватись окремо. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач 29.02.2016 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 31 травня 1987 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, а 03.02.2004 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: син, [PERSON], [INFO], який навчається в м.Києві, проживає із нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Аврамівської сільської ради. Вона не працює, доходів не має. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, не має. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини з 01.01.2016 року у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше встановленого мінімального розміру. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просить його задоволити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Просить стягнути аліменти з 01.01.2016 року, доказів звернення до відповідача та його обіцянки платити їй аліменти з цього часу, надати суду не може. У судові засіданя відповідач двічі не з»явився, про прични неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Поскільки від відповідача ненадійшло будь-яких заяв, суд вважає, що є підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення у відповідності до ст.ст.224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на підставі ч.3 ст.181 СК України, але не менше встановленого діючим законодавством мінімуму, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду- з 29.02.2016 року, так як позивачем не надано доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліменитів з відповідача, але не могла отримати їх у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати відповідно ч.2 ст.191 СК України, а пояснення позивача, не допитаного в якості свідка, не є доказом відовідно ч.2 ст.57 ЦПК України. У зв"язку з чим у задоволенні позову в іншій частині відмовити. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 29.12.2017 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.01.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив. Таким чином станом на 30.11.2017 року створилась заборгованість в сумі 11734,21 грн. з них: -1859,15 грн. заборгованість за кредитом; -5894,20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -2945,90 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована частка); -534,96 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 280-282 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509, 510, 526, 527, 530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 09.01.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено договір б/н згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом./8-14/. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 30.11.2017 року створилась заборгованість в сумі 11734,21 грн. з них: -1859,15 грн. заборгованість за кредитом; -5894,20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -2945,90 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована частка); -534,96 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання і станом на 30.11.2017 року створилась заборгованість в сумі 11734,21грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.141 ч.2 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач 29 червня 2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 06 березня 2003 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , а спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність їх характерів та різні погляди на сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, вони втратили почуття взаємоповаги, любові і подальше збереження шлюбу неможливе. Спору щодо поділу майна у них немає. Ухвалою від 05\~липня 2021 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач і відповідач у судове засідання 30.07.2021 не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач зазначила про підтримання позову, відповідач - про визнання позову. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до частини четвертої статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 122. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно частини першої статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Статтею 112\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлені судом\~обставини свідчать,\~що шлюбні\~відносини між\~сторонами фактично\~припинені,\~перебування у\~шлюбі носить\~формальний характер\~та збереження\~шлюбу суперечитиме\~їх інтересам,\~а тому\~позов підлягає\~задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", як інвалід другої групи, була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач 30.06.2017 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 10.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила. Таким чином станом на 13.06.2017 року створилась заборгованість в сумі 13437,31 грн. з них: - 6905,30 грн. тіло кредиту; - 1019,77 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4396,18 грн. нараховано пені; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 616,06 грн. штраф (процентна складова); Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляд справи, про що свідчить поштове повідомлення, що повернулося на адресу суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 10.06.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /7-23/. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 13.06.2017 року створилась заборгованість в сумі 13437,31 грн. з них: - 6905,30 грн. тіло кредиту; - 1019,77 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4396,18 грн. нараховано пені; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 616,06 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання і станом на 04.10.2016 року створилась заборгованість в сумі 33420,70 грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач, 30.08.2021 року, звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 09.04.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 231. Вказував, що спільне життя з відповідачкою не склалося, перспективи відновлення родинних стосунків відсутні. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився. Зазначав, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2021 року, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка, [PERSON] , подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб з позивачем, зазначала, що розірвання шлюбу не суперечить її інтересам, спору про утримання дітей та поділ майна вирішено добровільно, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою [PERSON] , просила після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 09.04.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 231. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Питання про поділ майна та утримання дітей вирішено добровільно, після розірвання шлюбу діти будуть проживати з відповідачкою [PERSON] . Позивач зазначав, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер, спільне господарство не ведуть, на примирення не згоден. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, питання утримання дітей вирішено добровільно, діти будуть проживати з відповідачкою [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач 31.07.2014 року звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача, в якій зазначив, що прокуратурою м.Житомира розглянуто звернення [PERSON] щодо вжиття заходів представницького характеру в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов"язків, вихованням дитини не займається, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, хоча жодних перешкод у спілкуванні з дітьми не існує. Представник позивача, який виступає в інтересах малолітніх, представники третіх осіб позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши учасників судового процесу, свідка [PERSON], яка є донькою відповідачки та підтвердила той факт, що її мати не займається вихованням дітей, не піклується про них, ухиляється від виконання батьківських обов"язків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], відомості про батька записані у свідоцтвах про народження дітей відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, немає постійного місця проживання, не працює та зловживає спиртними напоями. У 2013 році [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..184 КУпАП, яка залишила малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 30.04.2012 року № 120 «Про направлення малолітніх [PERSON], [PERSON] до державного дитячого закладу», виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення, малолітніх дітей влаштувати до Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків, Житомирської обласної ради. Відповідачка [PERSON] з 31.12.2013 року дітей у дитячому будинку не відвідує, не цікавиться їх життям та здоров'ям, участі у вихованні дітей не приймає. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Зважаючи на вищенаведене, виходячи винятково з інтересів дітей, та враховуючи наявність факту ухилення відповідача від свого обов'язку виховувати та утримувати дітей, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved