Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням поданих уточнень, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що причиною її звернення до суду є те, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі створює перешкоду у здійсненні нею права власності на майно, у зв'язку з чим вона обмежена в праві володіння та розпорядження своїм майном в повному обсязі. До зали судових засідань позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та висловилась про відсутність у неї заперечень, щодо винесення заочного рішення. Відповідач до зали судових засідань не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Представник третьої особи - Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області до зали судових засідань не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі, та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа [PERSON] до зали судових засідань не з'явилась подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала, та просила проводити судові засідання за її відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 17.06.2014 р. посвідченого нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу, та зареєстрованому за № 731, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 6). Інші 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку належать [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Чугуївською державною нотаріальною конторою (а.с. 20 ). На даний час у вищезазначеному будинку зареєстрований [PERSON] - син колишніх власників 1/3 частини будинку, який житлом не користується. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 50 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його родини, інших осіб та розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження або втручання в права власника можливі на підставах, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 07.02.2014 р. №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Крім цього, відповідно до п.3 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ, суд, ухвалюючи рішення, згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи суду не було надано доказів на підтвердження перебування позивача та відповідача в сімейних відносинах, правовідносини між позивачем та відповідачем є правовідносинами між власником та членом сім'ї попереднього власника житлового приміщення, а отже при розгляді справи мають бути застосовані норми ст. 391 УК України, за якою позивач як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилання позивача на застосування норм ст. 405 ЦК України не узгоджуються з обставинами справи, оскільки відповідач є членом сім'ї колишніх власників, а не власника житлового приміщення на даний час - [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved