Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що після смерті матері [PERSON] вона (позивач) прийняла в спадщину квартиру №6, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул.Карла Маркса ([PERSON]), будинок 11/11, корп. 7, про що свідчить спадковий договір від 20.05.2009 року. На теперішній час вона вирішила розпорядитися зазначеною квартирою, відчуживши її, та, звернувшись до нотаріуса, їй стало відомо про те, що на вказану квартиру накладений арешт на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ №4311/1 від 09 квітня 2003 року. Позивач також зазначила, що 02.09.2015 року вона звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця та ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2015 року визнано дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в частині накладення арешту неправомірними. З огляду на викладене вище та з посиланням на Закон України «Про виконавче провадження», ст.ст.317, 319, 391 ЦК України позивач просила скасувати арешт з квартири №6, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Карла Маркса ([PERSON]), будинок 11/11, корп. 7, на яку накладено арешт на підставі постанови від 09 квітня 2003 року Ленінським ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження № 42857412. В судове засідання позивач не зявилася, до суду надала заяву за вх.№ 27799 від 21.10.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про зняття арешту з майна підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву за вх. № 27800 від 21.10.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача про зняття арешту з майна залишила на розгляд суду. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі спадкового договору від 15 травня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-898, належить квартира №6, що розташована по вул. К.Маркса в м. Кіровограді в будинку за номером 11/11 корпус 7. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27 серпня 2015 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є наявною інформація про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8058242, зареєстровано 13 жовтня 2008 року 09:38:11 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження: постанова, 4311/1, 09.04.2003 Державна виконавча служба Ленінського району, обєкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS]. Власником зазначеного майна вказана [PERSON] Судом також встановлено, що 02 квітня 2003 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [ADDRESS]; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14 вересня 2015 року визнано неправомірними дії Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції в частині накладення арешту на квартиру, що розташована в м.Кіровограді по вул.Карла Маркса ([PERSON]), 11/11[ADDRESS] на підставі зазначеної вище постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ. Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна доведеними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., понесені позивачем [PERSON] по справі, залишити по фактично понесеним останньою. Відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321 ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved