Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Орган опіки і піклування-виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей звернувся в суд з даним позовом, вказуючи, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останнім часом матір належним чином не виконувала батьківські обов'язки, вела аморальний спосіб життя, вживала наркотичні засоби. З 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу алкогольної залежності. Санітарним станом дітей мати не турбувалася, діти блукали, просили їжу та притулку, мали неохайний зовнішній вигляд. 08 вересня 2018 року малолітніх дітей було виявлено на вулиці у пізній час та доставлено до дитячого відділення лікарні. Зі слів дітей стало відомо, що з ними були непоодинокі випадки жорстокого поводження з боку матері, тому малолітні часто блукали вулицями міста. Матір неодноразово було попереджено про недопущення проявів безвідповідального батьківства, притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків та жорстокого поводження з малолітніми дітьми, але вона висновків не зробила. На засіданні міської комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав [PERSON] та надано висновок про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 13.12.2018 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 10.01.2019 року. 10.01.2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 29.01.2019 року в зв'язку з першою неявкою в судове засідання відповідача по справі, яка була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке отримала 20.12.2018 року. 29.01.2019 року відповідач по справі вдруге не з'явилася в судове засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження на 26.02.2019 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові, пояснивши, що відповідач по справі не цікавиться життям дітей, вживає наркотичні засоби, веде аморальний спосіб життя, умов для проживання дітей в сім'ї не створила. Відповідач [PERSON] частково визнала позовні вимоги. Суду пояснила, що має велике бажання виховувати своїх дітей та створила всі умови для цього. Пояснила, що власного доходу не має, живе на дитячі кошти. Зізналася, що вживає наркотичні засоби та іноді застосовує фізичну силу. Про те, що дітей забрали до лікарні дізналася від сусідки. До пояснень додала, що дітей в лікарні відвідувала лише один раз, просить не відбирати від неї дітей, обіцяючи виправити своє ставлення до дітей та змінити свою поведінку а головне пройти курс лікування від наркоманії. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що дійсно, раніше [PERSON] в повній мірі виконувала свої батьківські обов'язки, але коли почала проживати з співмешканцем [PERSON], який вживає наркотичні засоби, перестала займатися вихованням дітей, що стало підставою їх вилучення. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], являється матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-9). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], має на утриманні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6). Згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області за №1716/02-32 від 13.11.2018 року відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дітей, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, вживає наркотичні засоби, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу алкогольної залежності, що підтверджується висновком лікаря нарколога (а.с.25), співмешкає з особою, який вживає наркотичні засоби. Притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї відносно малолітніх дітей (а.с. 22). Відповідно до характеристики учениці 9 класу [PERSON], виданої філією «Загальноосвітньої школи № 1» Новоукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Новоукраїнської міської ради від 12.09.2018 року, про те, що учениця [PERSON], навчається у філії ЗШ № 1 з першого класу. За час навчання дівчинка проявила свої здібності на середньому рівні, успішність не висока, поводить себе не завжди спокійно, має не досить врівноважену нервову систему. Часто до школи приходить в неналежному стані. Мати не приділяє уваги навчанню доньки, дівчина часто не відвідує заняття без поважної причини (а.с.20). Відповідно до характеристики учениці 1 класу [PERSON], виданої філією «Загальноосвітньої школи № 1» Новоукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Новоукраїнської міської ради від 13.09.2018 року, про те, що учениця [PERSON], прийшла до школи не підготовлена, дитячий садок не відвідувала, букв не знає, на уроках працює старанно, спокійна, врівноважена (а.с.21). Виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради служби у справах дітей проводилася бесіда з дітьми [PERSON] та [PERSON], яких тимчасово влаштовано до дитячого відділення Новоукраїнської ЦРЛ, про неналежне виконання батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] у зв'язку із загрозою їх життя та здоров'я, так як мати малолітніх часто залишає дітей без нагляду, не годує, застосовує фізичну силу, що призвело до блукання дітей та небажання повертатися додому. Також було направлено відповідні повідомлення до центру соціальних служб та відділу поліції. Вирішувалося питання про тимчасове влаштування дітей до закладу для дітей (а.с.18-19). Згідно повідомлення начальника Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області № 4668/128-18 від 18.09.2018 року щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, який направлено до суду для прийняття рішення (а.с.23). Прийшовши до висновку, що [PERSON] жодних висновків, щодо виконання батьківських обов'язків не зробила, 16 листопада 2018 року центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області було прийнято рішення про направлення малолітніх дітей до комунального закладу « Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради для проходження реабілітаційної та колекційної програм (а.с.26). 03 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради служби було прийнято висновок № 1216/02-24 про доцільність відібрання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав (а.с.30). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] в будинку досить охайно, в холодну пору будинок опалюється нічним опаленням. Є необхідні меблі та побутові прилади, на підлозі є килимові покриття, на ліжках постільна білизна. Діти продуктами харчування одягом, взуттям забезпеченні. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. Стосунки між матір'ю та дітьми не складаються (а.с. 28). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 15 постанови ПВСУ від 30.03.20007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.193 ч.2 СК України передбачено, якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини та платника аліментів. Суд прийшов до переконання, що з врахуванням змін до ст. 182 СК України, які набули законної сили 08.07.2017 року, розмір аліментів може бути визначений щомісячно в частині заробітку відповідача на утримання трьох дітей та справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/2 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору та судом вирішено дві позовні вимоги..

Outcome: approved