Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про виселення, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. У вищевказаному будинку зареєстрований та проживає разом з позивачем її син [PERSON] Відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує скандали та бійки, що завдає шкоди психічному здоров'ю позивача. У зв'язку з цим позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Однак відповідач на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти протиправні дії, а тому позивач просить виселити [PERSON] з належного їй житлового будинку, а також зобов'язати Горохівський районний сектор Управління державної міграційної служби у Волинській області зняти відповідача з реєстрації у цьому житловому будинку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Відомості про вручення відповідачу судової повістки про виклик в матеріалах справи відсутні, так як відповідач відсутній за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Однак, як вбачається із інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, наданої САДР відділу паспортної роботи УДМС України у Волинській області 05 березня 2015 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною у позовній заяві адресою. На підставі вищевикладеного у відповідності до п.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином. Позивач [PERSON] не з'явилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] була повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] змінив позовні вимоги, просив виселити [PERSON] з належного позивачу житлового будинку, ствердив факти, наведені в позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що після повернення з місць позбавлення волі відповідач [PERSON] проживає в будинку, що належить його матері [PERSON] Свідок ствердила, що відповідач зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сімейні скандали, внаслідок чого остання вимушена ночувати у неї та інших сусідів. Свідок показала, що коли позивач не пускала відповідача до будинку, він побив їй вікна. Були випадки, коли позивач зимою прибігала босоніж до неї ночувати, оскільки відповідач намагався затіяти з позивачем бійку. З початку 2014 року до цього часу сталося близько двадцяти таких скандалів, позивач зверталась у міліцію, однак відповідач своєї поведінки не змінив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] близько двох років тому повернувся з місць позбавлення волі, через деякий час після чого почав зловживати алкогольними напоями, ніде не працював, при чому неодноразово ображав позивача, погрожував їй вбивством. Свідок ствердила, що [PERSON], боячись розправи зі сторони сина, кілька разів ночувала у неї. Свідок вважає, що відповідач створює загрозу для життя та здоров'я матері, а звернення останньої у міліцію бажаних результатів не дають. Такі показання свідків підтверджуються і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286913, сформованим 05 лютого 2013 року реєстраційною службою Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.6). Як вбачається із довідки про склад сім'ї № 39, виданої 28 січня 2015 року Бережанківською сільською радою Горохівського району Волинської області, в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS], проживають позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення є крайнім заходом і може застосовуватися судом лише за наявності одночасно кількох умов, зокрема, систематичного порушення правил співжиття; як наслідок цього - неможливість для інших спільного проживання з таким громадянином; вживання до нього заходів запобігання і громадського впливу та їх безрезультатність. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України (п.17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"), при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Йдеться, зокрема, про заходи попередження, які застосовують суди, прокурори, органи внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів, а також заходи громадського впливу, яких вживають збори жильців будинку чи члени житлово-будівельних кооперативів, трудові колективи, товариські суди й інші громадські організації за місцем роботи або проживання відповідача. Як вбачається із характеристики № 455, виданої 23 грудня 2013 року Бережанківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.14), [PERSON] за час проживання на території вищевказаної сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями та на цьому грунті влаштовує сімейні скандали. Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню, на підставі вищенаведеної правової норми і відповідно до правил ст.59 ЦПК України про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання уповноваженими на те державними органами, а заходів громадського впливу - органами самоорганізації населення повинен підтверджуватися письмовими доказами. Як встановлено судом, за зверненнями позивача [PERSON] в органи внутрішніх справ за вчинення насильства в сім'ї відносно неї відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 04 червня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, постановами судді Горохівського районного суду Волинської області від 06 та 13 серпня, 30 грудня 2013 року - визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КупАП (а.с.30-33). Наведене свідчить про застосування до відповідача заходів запобігання правопорушень. Із повідомлення № 1468, наданого 04 березня 2015 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області (а.с.21), вбачається, що [PERSON] 02 березня 2015 року звернулася до Горохівського РВ УМВС України у Волинській області із повідомленням про вчинення [PERSON] відносно неї насильства в сім'ї, в результаті чого працівниками міліції було проведено з ним профілактичну бесіду. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, що унеможливлює для його матері спільне проживання з ним, а раніше вжиті відносно нього заходи попередження не дали позитивних результатів. А тому, на думку суду, наявність обставин, зазначених у ст.116 ЖК України, є підставою для виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею по справі судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved