Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд виділення в натурі частки із нерухомого майна, що було у їх спільній сумісній власності визначити їх частки у приватизованій квартирі [ADDRESS] рівними із частками інших співвласників спільної сумісної власності на дану квартиру, тобто в розмірі 1/4 частини від всієї квартири, а також визначити частку [PERSON] , який помер [INFO] , рівними із іншими співвласниками спільної сумісної власності, в розмірі 1/4 частини від всієї квартири. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що за ними у складі своєї родини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] , зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , на яку у них всіх виникло право спільної сумісної власності, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.04.1994 року, виданого виконкомом Богуславської міської ради. Також у вищезазначеному документі зазначено співвласником - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка зазначає, що вона та відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги, після смерті їх батька відповідача та спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , та якому належала частина вищевказаного спадкового майна. Таким чином на даний час співвласниками зазначеної квартири є - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка бажає оформити своє право власності на вказану квартиру, але нотаріус відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що не визначена частка померлого [PERSON] в приватизованій квартирі. Оскільки позивачка позбавлена можливості в адміністративному порядку встановити за собою право власності на вказане нерухоме майно, то вона звернулися із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися свого представника не направили, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнають та просять його задовольнити і розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка по справі [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , який помер [INFO] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 24.02.1999 року приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20 квітня 1994 року. Частки майна, набутого внаслідок приватизації квартири [ADDRESS] учасників спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] є не визначеними. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.11.2019 року, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 159. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », з « [PERSON] » на « [PERSON] », а після з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020738135 від 09.08.2018 року, №00020737791 від 09.08.2018 року та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2018 року, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 64. Позивачка та відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст.ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, копією свідоцтва про народження спадкодавців, копією свідоцтва про одруження. Після смерті батька позивачки та відповідачів та спадкодавця - [PERSON] залишилася спадщина: частина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності (без визначення часток на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на квартиру від 20.04.1994 року. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №265/2019. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується копіями їхніх заяв та матеріалами спадкової справи №265/2019. Постановою т.в.о. державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що відсутній факт належності померлому визначеної частки у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. В теперішній час позивачка позбавлена можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. З матеріалів справи, вбачається, що зазначена квартира на праві спільної сумісної власності (без визначення часток) належить позивачці та відповідачам, а також належала нині померлому [PERSON] , який помер [INFO] . Співвласники приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/4 частку квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст.370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/4 частині від всієї квартири. Частка спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , є також рівною із частками інших співвласників і становить 1/4 частину від всієї квартири. У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно п.3.4. Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS] , становить 1/4 частки квартири, проти чого не заперечують і відповідачі. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. За даними технічного паспорта на квартиру вбачається, що вказана квартира розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку та складається із: 3-х кімнат, загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., в тому числі 1-а кімната 10,80 кв.м., 2-а кімната 13,60 кв.м., 3-а кімната 10,80 кв.м., кухня 5,40 кв.м., коридор 7,50 кв.м., ванна 2,10 кв.м., туалет 0,90 кв.м. Зазначена квартира обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м. У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто, із даної норми Закону вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя мав право на поділ спільного сумісного майна і його частка є рівною з часткою інших співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та становлять по 1/4 частці квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою та відповідачами розмірів частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved