Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до до Вінницької міської ради, треті особи: [PERSON], Перша вінницька державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельні ділянки. Просив згідно уточнених позовних вимог визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] становила ? та земельну ділянку площею 0,0272 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] становила ?; визначити за [PERSON] ? частку у спільній сумісній власності на земельні ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] становила та земельну ділянку площею 0,0272 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року № 770, [PERSON] та його матері [PERSON], яка померла [INFO], у спільну сумісну власність була передана земельна ділянка площею 0,0500 га цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0272 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва. Земельні ділянки розташовані по [ADDRESS]. На ділянки були видані державні акти, серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] від 29.03.2005 року та які зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за номерами 010500100278 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100279 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100280 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100281 (кадастровий номер [NUMBER]) відповідно. [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 24.12.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 3535. [PERSON] та його рідний брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] (спадкова справа № 128/2009). Для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на частки вищезазначених земельних ділянок після смерті матері, [PERSON] звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса від 12.07.2016 року № 2026/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки після померлої матері, у зв'язку з тим, що нотаріус не може визначити частку померлої у спільному майні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] згідно заяви позов підтримав. Представник Першої Вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника контори, у розгляді справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 128/2009, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 3535 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 24.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Позивач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року № 770, [PERSON] та його матері [PERSON], яка померла [INFO], у спільну сумісну власність була передана земельна ділянка площею 0,0500 га цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0272 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва. Земельні ділянки розташовані по [ADDRESS]. На ділянки були видані державні акти, серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] від 29.03.2005 року та які зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за номерами 010500100278 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100279 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100280 (кадастровий номер [NUMBER]), № 010500100281 (кадастровий номер [NUMBER]). [PERSON] та його рідний брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] (спадкова справа № 128/2009). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на частки вищезазначених земельних ділянок після смерті матері, [PERSON] звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса від 12.07.2016 року № 2026/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки після померлої матері, у зв'язку з тим, що нотаріус не може визначити частку померлої у спільному майні. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину, [PERSON], як співвласник та спадкоємець одного із співвласників земельної ділянки, правомірно звернувся з позовом до суду про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,0272 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності йому та [PERSON], померлій [INFO]. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні сторони не заперечували, що частки померлої [PERSON] та позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності на зазначені вище земельні ділянки є рівними та становлять по 1/2 частки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частки [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий № [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,0272 га, кадастровий № [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS], є рівними та становлять по 1/2 частки, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved