Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайоннного суду Тернопільської області від 22.09.2017 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача в корить позивачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначений судом розмір аліментів не є достатнім для утримання сина та є меншим встановленого Законом мінімального розміру аліментів. Крім того, змінився її матеріальний стан, збільшився вік сина, його потреби, витрати. Посилаючись на наведене та те, що відповідач зобов`язаний утримувати сина, є працездатним, просила змінити спосіб стягнення аліментів, збільшити та визначити їх у розмірі 1/4 частки всіх його доходів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, однак надала заяву згідно якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву не надавав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.09.2017 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.2014 року, виданим Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №67. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2017 року стягнуто з [PERSON] в корить позивачки аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.07.2017 року і досягнення дитоною повноліття. На підставі рішення видано виконавчий лист №607/8158/17 -ц від 12.10.2017 року Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 28.10.2021 року №3447, виданою виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише ст. 181 СК , але і ст.ст. 182,183,183 та 192 СК України . Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки змінився рівень життя у державі, збільшились потреби дитини, у зв`язку з чим просить змінити стягненні аліменти та стягувати їх у частці від доходу батька. Крім того, стягуваний розмір аліментів 1000грн., є значно нижчим гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатною особою, стан здоров`я задовільний, приймаючи до уваги інших утриманців, крім сина інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що потрібно змінити спосіб стягнення та збільшити аліменти на сина [PERSON] [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 (дев"ятсот вісім) грн.

Outcome: approved