Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив: - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] а саме на день її смерті - [INFO] . А також, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,826 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0276; - земельну ділянку площею 0,5435 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0361; - земельну ділянку площею 0,4557 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0260; - земельну ділянку площею 0,2693 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0242. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини від [PERSON] надійшла 30.07.2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] дійсно проживав разом із своєю бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки остання була в похилому віці (їй було 92 роки) та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядав. Підтвердив факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що спадкодавець [PERSON] була її матір`ю, в останні роки перед смертю спадкодавець не могла самостійно себе обслуговувати та позивач [PERSON] переїхав жити до неї та доглядав її. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] . Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 29.11.2006 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - земельна ділянка загальною площею 2,095 га, яка складається з чотирьох земельних ділянок: - земельної ділянки площею 0,826, га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0276, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908893 від 13.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року № 755/А - 2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00110; - земельну ділянку площею 0,5435, га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0361, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908893 від 13.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року №755/А - 2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00110; - земельну ділянку площею 0,4557 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0260 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908893 від 13.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року №755/А - 2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00110; - земельну ділянку площею 0,2693 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0242, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908893 від 13.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року №755/А - 2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00110. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайоннногго управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 04.09.2006 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 149, [PERSON] , все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла своєму онукові [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] був підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні. Таким чином, позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved