Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона э власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача і зареєстрований в належній позивачу квартирі. З 24 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, після чого відповідач проживає за іншою невідомою позивачу адресою, проте не знявся з реєстрації в належній позивачу квартир. Позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 7 будинку 85 по вул.Шевченко в м. Василівка Запорізької області. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений за останнім зареєстрованим місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина друга статті 64 Житлового кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування №250 від 26.02.2009 року позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Таким чином, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки і був зареєстрований в спірній квартирі як член сім`ї власника квартири. Згідно акту обстеження по факту проживання [PERSON] від 29.01.2015 року з січня 2014 року відповідач [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] не проживає у зв'язку з виїздом. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає за адресою реєстрації, в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved