Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.10.2008 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2020 року позивач з дітьми залишили спільне житло та на даний час проживають окремо від відповідача. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працевлаштований, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців, крім спільних дітей сторін не має. Відповідач допомогу на утримання дітей майже не надає, допомога є періодичною та меншою за розмір, який потребують діти. Тому майже весь тягар утримання та виховання спільних дітей позивач несе сама. З огляду на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до повноліття меншої дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення про причини неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.8) та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.7). 25.10.2008 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2008 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї (а.с.10), виданої Виконавчим комітетом Канівської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та їх мама [PERSON] , [INFO] , проживають разом та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2021 і до повноліття дітей. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн., що підтверджуються матеріалами справи, а саме: актом виконаних робіт до договору № 4-ц/21від 22.01.2021, квитанцією №2 прибуткового касового ордера (а.с.11-12). Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. повинні бути задоволенні та стягнуті з відповідача на користь позивача. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Так, позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від його сплати, на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В зв`язку з цим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved