Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18.10.2010 року\~ [PERSON] підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 200 грн. у виді встановленого кредитного ліміту\~ на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Позивач покликається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, визначеному договором, однак позичальник не виконує зобовязання щодо повернення кредиту та плати за користування ним, в звязку з чим станом на 04.07.2017 року утворилась заборгованість в сумі 27\~192,17 грн. до закриття кредиту, що включає: заборгованість за кредитом 15\~564,80 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 7\~603,91 грн., пеня 2252,40 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1271,06 грн. (процентна складова). З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 1 600 грн. Представник позивача згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги в повному обємі, просить розглядати справу у його відсутності; у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. До суду надійшло клопотання за №198/3 від 18.07.2017 року про встановлення відсутності чинних нормативно-правових документів банківської установи за підписом [PERSON] та державного підприємця [PERSON] До матеріалів вказаного клопотання не долучено документів відповідно до положень ст.42 ЦПК України, а тому у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] діє як представник відповідача [PERSON] Водночас, оскільки вказаний документ підписано також і особисто [PERSON], то суд вважає, що клопотання відображає позицію безпосередньо відповідача. Згідно даного клопотання відповідач вказує на відсутність «чинних відповідно до ст.57 Конституції України доказів документального підтвердження фактів присутності чинних договорів, чинних видаткових касових ордерів з нотаріально засвідченим підписом , відсутність чинних доказів документального підтвердження фактів отримання готівкових коштів та товарно-матеріальних цінностей громадянином [PERSON] від банківської установи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач вважає, що «кредитні договори банківської установи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без нотаріально-засвідченого підпису громадянина [PERSON] незалежною юридичною особою-нотаріусом вважаються нечинними відповідно до ст.57 Конституції України». Зі згоди сторони позивача, що викладена у письмові заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно положень ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із заяви [PERSON] від 18.10.2010 року вбачається, що особа виявила бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитка «Універсальна»/ GOLD. Особа висловила свою згоду, що підписана нею заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 Циівльного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] у своєму клопотанні вказує, що кредитний договір «без нотаріально-засвідченого підпису громадянина [PERSON] незалежною юридичною особою-нотаріусом вважаються нечинними відповідно до ст.57 Конституції України», однак вказані заперечення [PERSON] не відповідають положенням чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Положеннями ст.1054-1057-1 ЦК України, якими регламентується порядок укладення та виконання кредитного договору, не передбачено обовязкового його нотаріального посвідчення. При укладення договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, а тому і домовленості щодо його нотаріального посвідчення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не було. Також, суд звертає увагу на те, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 200 грн. у виді встановленого кредитного ліміту\~ на платіжну картку, а не готівкою, в звязку з чим\~ відсутність «видаткових касових ордерів з нотаріально засвідченим підписом [PERSON]С.»(як вказує відповідач) не є свідченням неотримання [PERSON] кредитних коштів від ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, визначених Договором. \~ Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості за договором від 18.10.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 04.07.2017 року становить заборгованість за кредитом 15\~564,80 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 7\~603,91 грн., пеня 2252,40 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1271,06 грн. (процентна складова). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~\~\~ Стороною позивача доведено факт виникнення зобовязальних відносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та факт порушення [PERSON] умов кредитного договору. Відповідачем [PERSON] не було представлену суду доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання зобовязань по кредитному договору порушені цивільні права позивача, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 18.06.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк»\~ сплатило 1\~600 грн. судового збору при зверненні із позовом до суду, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідач на користь позивача.\~

Outcome: approved