Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника до відповідача Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною посилаючись на те, що він працював начальником обласного управління «Чернівціекоресурси» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до 07.07.2015 року та наказом по підприємству від 07.07.2015 року № 226к його звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п.2 ст. 49 КЗпП України. Вказує, що при розрахунку в день звільнення йому, у порушення приписів ст. 116 Кодексу законів про працю України, не виплачено заробітну плату та вихідну допомогу. У зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку та рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2015 року позов задоволено повністю у сумі 62689,89 грн. і стягнуто заборгованість станом на час його звернення до суду з позовною заявою. Не зважаючи на рішення суду відповідач заборгованість по заробітній платі не сплатив і рішення суду не виконав. Зазначив, що рішеннями Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2015 року та від 26.05.2016 року факт невиплати заробітної плати та заборгованості вже встановлено, відповідно до положень статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На основі вищевикладеного, просить суд, стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку в сумі 30708,6 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що містяться підтверджуючі дані в матеріалах справи, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному об'ємі. Судом встановлено, що згідно наказу Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною від 07.07.2015 року № 226к [PERSON] звільнено, у зв'язку зі скороченням штату працівників. Судом встановлено, що згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2015 року по справі № 726/2184/15-ц (2/726/519/15) позов [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною задоволено повністю у сумі 62689,89 грн. і стягнуто заборгованість станом на час звернення до суду (26.10.2015), проте відповідачем заборгованість по заробітній платі не погашена та рішення суду не виконано. Судом встановлено, що згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.05.2016 року по справі № 726/671/16-ц (2/726/262/16) позов [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною задоволено повністю у сумі 31451,55 грн. і стягнуто заборгованість станом на час звернення до суду (25.04.2016), проте відповідачем заборгованість по заробітній платі не погашена та рішення суду не виконано. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що згідно рішеннями Садгірського районного суду м.Чернівці по справі 726/2184/15-ц (2/726/519/15) від 01.12.2015 року та 726/671/16-ц (2/726/262/16) від 26.05.2016 року факт невиплати заробітної плати встановлено. Згідно рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року по справі № 1-5/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відповідно до положень статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, середня заробітна плата позивача [PERSON] за два останні місяці перед звільненням становила 9658,44 грн., а отже середня заробітна плата за один робочий день становить 247,65 грн. (9658,44 грн./39=247,65 грн., де 9658,44 - дохід за квітень травень 2015 року, 39 - кількість робочих днів), встановлено рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/2184/15-ц(2/726/519/15) від 01.12.2015 року та по справі № 726/671-16-ц (2/726/262/16)від 26.05.2016 р., а фактичний розрахунок не здійснено і досі. Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від № 726/2184/15-ц(2/726/519/15) від 01.12.2015 року вирішено стягнути з Державного підприємства «Укрекоресурси» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20059,65 грн., дана сума розрахована станом на 26.10.2015 року, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/671/16-ц(2/726/262/16) від 26.05.2016 року вирішено стягнути з Державного підприємства «Укрекоресурси» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31451,55 грн., дана сума розрахована станом на 26.05.2016 року. На день пред'явлення позову (28.10.2016 року) сума середнього заробітку за час затримки розрахунку до 27.10.2016 р. (дата, коли позивач отримав на банківську картку суму 62442,89 грн., в яку входить основа заборгованість по заробітній платі) включно - 30708,6 грн., яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь [PERSON] (247,65 грн. - середня заробітна плата за один робочий день, 124 - кількість робочих днів). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про оплату праці" при укладенні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть проводитися відрахування у випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обємі.

Outcome: approved