Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Заявник в. о. \~генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі\~ КНП ТОКПЛ ТОР) Шкробот В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що є достатні підстави для госпіталізації, передбачені законом. В судовому засіданні представник КНП ТОКПЛ ТОР Бойчак Н.І. заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] визнана недієздатною, є інвалідом І групи, страждає на важкий психічний розлад, що обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Прокурор заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в КНП ТОКПЛ ТОР підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Законний представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, на даний час необхідне стаціонарне лікування, оскільки її стан погіршився, а тому вважає за доцільне помістити її для обстеження і лікування у психіатричний заклад без її згоди. [PERSON] у судовому\~засіданні заперечила\~щодо її\~госпіталізації у\~психіатричний заклад, вказавши, що бажає лікуватись в домашніх умовах. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Громадянка [PERSON] , [INFO] була госпіталізована до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні в ургентному порядку 07 липня 2019 року о 08 год. 45 хв. Доставлена бригадою швидкої допомоги, госпіталізована за рішенням чергового лікаря [PERSON] у супроводі мами, яка є її опікуном за рішенням виконавчого комітету № 693 від 13.06.2001 року. Тернопільським міськрайонним судом раніше хвалювалось рішення щодо госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні для проведення медичного обстеження та лікування. Рішенням виконавчого комітету № 693 від 13.06.2001 року [PERSON] була встановлена опікуном над недієздатною [PERSON] [PERSON] була оглянута комісією лікарів та за наслідками огляду Комісія прийшла до висновку, що з 2004 року вона страждає на психічний розлад, від параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний дефект за змішаним типом. Комісія прийшла до висновку, що згідно ст.14 «Закону України про психіатричну допомогу», [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у пацієнтки тяжкого психічного розладу, яке обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-14, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Закон України «Про психіатричну допомогу»\~виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Наданими суду пояснення лікаря-психіатра, письмовими доказами суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що [PERSON] , хворіє важким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід госпіталізувати [PERSON] без її згоди у примусовому порядку на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved