Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради , звернувшись до суду із вказаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], вимоги обгрунтовує тим, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]року народження, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, не забезпечує одягом, взуттям, продуктами харчування. Дитина проживає з дідусем, оскільки внаслідок тривалої хвороби мама померла [INFO] року. В даний час вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] займається його дідусь [PERSON] В судовому засіданні прокурор та представник органу опіки і піклування підтримали вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник особи, в інтересах якого заявлено позов [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що після смерті дочки [PERSON] відпо-відач проживав в його будинку разом з сином. Однак почав вживати алкогольні напої, бу-дучи в стані сп»яніння влаштовував сварки, а також не цікавився вихованням свого сина. Пенсію, яку відповідач отримував по втраті годувальника витрачав не за призначенням, у зв»язку з чим він звернувся у відділення банку, в якому відкрили рахунок на внука. З 2012 року відповідач не проживає в його будинку, оскільки був знятий з реєстрації та став проживати в своїх батьків. Відповідач взагалі не цікавиться вихованням сином та не надає коштів на його утриманням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки на судових повістках, причину неявки в суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Заслухавши пояснення прокурора, представника органу опіки і піклування, представника особи, в інтересах якого заявлено позов [PERSON], свідків, думку неповнолітньої дитини, дослідивши письмові докази по справі, давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.164 СКУ, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони : - не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місцяів не виявляли щодо неї батьківського піклування, - ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, - жорстоко поводяться із дитиною, - є хронічними алкоголіками або наркоманами, - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Матеріалами справи стверджується, що відповідач в 1997 році уклав шлюб з [PERSON], в якому в них [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.4). [PERSON] померла [INFO] року , про що свідчить свідоцтво про смерть ( а.с.5) . Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи на а.с.11-14, поясненнями свідків, що відповідач не проживає з сином, не займається його вихованням та не піклується про його здоров'я та навчання.Дитина проживає з дідусем [PERSON], який займається її вихованням та утриманням. (а.с.8, 13, 15). Згідно акту обстеження матеріально-побутового стану сім»ї від 12.12.2011 року вбачається, що батько неповнолітнього сина отримував пенсію по втраті годувальника, однак кошти використовував не за призначенням ( а.с. 8 ). З приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] звертався в Долинський РВ МВС із заявою. Висновками від 12.12.2011 та від 29.09.2011 року [PERSON] винесено офіційне застереження про недопущення вчинення антигромадської поведінки (а.с.11-12). Свідки [PERSON], [PERSON] , які є близькими сусідами сім'ї позивача, пояснили, що відповідач не приділяє ніякої уваги своєму синові, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не надає жодної допомоги. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою в ході судового засідання була заслухана думка неповнолітньої дитини [PERSON] , який зазначив, що батька не бачить, і те, що останній не підтримує з ним жодних відносин, не спілкується і не утримує його матеріально. Вихованням, навчанням та утриманням займається його дідусь та родичка [PERSON] . Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.9-10). Про небажання відповідача змінити свою поведінку та його байдужість по відношенню до дитини свідчить його неявки в судові засідання. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно розяснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про іх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього.Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, він взагалі не спілкується з сином, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], а тому його слід позбавити батьківських прав щодо нього. Питання судових витрат по справі суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.150,164, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved