Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.06.2017 у розмірі 61 108 грн. 85 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписала з використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання послуг «КУБ». Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк». 03.07.2017 на підставі укладеного договору відповідачу було перераховано на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 60 000 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, порушила зобовязання за вказаним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, що станом на 29.10.2018 становить 61\~108 грн. 85 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. На час звернення до суду відповідач втратив статус підприємця. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при подачі позовної заяви представником Савіхіною А.М. подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала\~відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26.06.2017 фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписала з використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання послуг «Куб», відповідно до умов якої останній, 03.07.2017 перераховано на поточний рахунок кредитні кошти в розмірі 60\~000 грн., що підтверджується випискою по рахунку №20621053702218 та меморіальним ордером від 03.07.2017. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг складає між нею та банком договір, що підтверджується електронно цифровим підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 03.07.2018 [PERSON] припинено підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис. Разом з тим, відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 29.10.2018, заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним 26.06.2017, становить 61\~108, 85 грн., з яких: 34\~025, 16 заборгованість за кредитом, 9\~230, 87 грн. відсотки за користуванням кредитом, 8 400, 00 грн. відсотки у вигляді щомісячної комісії, нараховані згідно з пунктами 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов та правил надання банківських послуг, 9\~452, 82 грн. пеня, нарахована відповідно до п. 3.2.8.10.1 цих Умов. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.06.2017 в розмірі 61\~108, 85 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1\~921 грн.

Outcome: approved