Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , 3-ті особи : Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 10 вересня 2015 року між, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через те, що вони різні люди, та мають різні характерами. 27 липня 2016 [INFO] [PERSON] ( відповідач) залишив родину та досі на зв`язок не виходив, ведення сімейного життя та спільного господарства між ними давно припинено. З вересня 2016 року він, [PERSON] , та [PERSON] знаходяться у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народилася дитина - дочка [PERSON] , народження якої зареєстровано Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, відповідно до актового запису про народження № 31 від 09 січня 2019 року, але у відомостях про батька вказаний відповідач батьком цієї дитини, хоча в дійсності батьком її не являється. В дійсності батьком дитини є він - [PERSON] . Шлюб з відповідачем - [PERSON] та [PERSON] розірваний згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року по справі №755/12410/18. Відомості про батька дитини внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу № 2502від10.09.2015 року. Вказує, щ його, [PERSON] права порушені щодо батьківства відносно дочки [PERSON] . Він визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Третя особа, [PERSON] , визнала його, [PERSON] , батьківство відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до експертного висновку № MG19-80057 вірогідність його, [PERSON] батьківства складає: [INFO] %, що підтверджує його твердження в позовній заяві. 08.11.2019 року з експертного висновку він [PERSON] , дізнався що є дійсно батьком - [PERSON] [INFO] . Посилаючись на викладені обставини справи Позивач просить суд: 1.Визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дакка, громадянина Бангладеш, проживає за адресою: [ADDRESS] , - батьком дитини [PERSON] , народженої [PERSON] [INFO] 2.Внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 31 від 09 січня 2019 року Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] , виключивши відомості про [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Призначено підготовче засідання по названій справі. Протягом підготовчого розгляду справи позивач, третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В поданій суду заяві позивач просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності. До підготовчого розгляду справи відповідач не з`явився двічі, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представником Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, подано письмові пояснення, в яких зазначено, що у зв`язку з великим навантаженням в роботі, Відділ просить слухати справу без присутності представника Відділу та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до судового засідання не з`явився, Позивачем 13 лютого 2020 року подано заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. До судового засідання 04 березня 2020 року третя особа - [PERSON] не з`явилась. Про розгляд справи повідомлено своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини неявки суду невідомі. Протягом підготовчого розгляду справи [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 3-тя особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, до судового засідання не з`явився, представником подано письмові пояснення згідно яких просять розглядати справу за відсутності представника Відділу та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , про що 09 січня 2019 року складено відповідний актовий запис №31, місце реєстрації - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 вересня 2015 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2502 - розірвано. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Згідно експертного дослідження про біологічне батьківство №MG19-80057 від 08 листопада 2019 року, біологічним батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] , вірогідність батьківства [INFO] %. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що Позивач є біологічним батьком дитини. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved