Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з середини 2002 року по 13 грудня 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], громадянином Сполучених Штатів Америки. Шлюб розірвано на підставі рішення другого районного суду округу Берналілло штату Нью Мексико, США від 13.12.04р. Відповідач записаний батьком її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З Відповідачем не спілкуються близько 10 років. Участі у вихованні та утриманні дитини, піклуванні про неї відповідач не приймає. На даний час у неї є можливість направити дитину на навчання до Сполучених штатів Америки. Вважає, що це позитивно вплине на інтелектуальний, духовний та моральний розвиток її особистості, дозволить розширити її кругозір та створити перспективу для її успішного становлення у дорослому житті. На даний час згоду батька на виготовлення проїзного документу для дитини та дозвіл на виїзд за кордон отримати не можливо через втрату контакту. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами), визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або за дозволом суду за відсутності згоди одного з батьків. За таких обставин, просить позов задовольнити та дозволити їй без згоди [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України та надати дозвіл [PERSON], [INFO], на виїзд за кордон до Сполучених штатів Америки, без згоди батька - [PERSON]. До суду позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, місце знаходження відповідача суду не відомо . Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з середини 2002 року по 13 грудня 2004 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] виданого Міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області повторно 01.02.2012 року. Згідно рішення Дгугого районного суду Округу Берналілло Штат Нью Мексико від 13 грудня 2004 року шлюб між сторонами розірвано (переклад здійснено з англійської мови а українську перекладачем [PERSON] Бюро перекладів «Європа»). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір"ю, та перебуває на її утримані. Позивач має намір направити дитину за кордон на навчання, вважає, що це позитивно вплине на інтелектуальний, духовний та моральний розвиток її особистості, дозволить розширити її кругозір та створити перспективу для її успішного становлення у дорослому житті, однак у зв'язку з тим, що на даний час місце проживання батька дитини їй не відомо, тому вона не має можливості отримати дозвіл на виїзд дитини за межі України, тим самим порушуючи законні права та інтереси самої дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не бере участі у вихованні дитини: не спілкується з нею; матеріально не підтримує, тим самим не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітній [PERSON],[INFO] за кордон без згоди батька.

Outcome: approved