Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] , [INFO] без дозволу (згоди) батька [PERSON] на строк 12 місяців (з 01.08.2018 року по 01.08.2019 року) в Республіку Польщу на навчання. Мотивуючи вимоги тим, що з 2009 року сторони преребували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2013 року. Від даного шлюбу у позивача і відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу малолітня донька залишилась проживати з матір`ю - позивачем [PERSON] . Ураховуючи вид діяльності позивача, вона працює в Республіці Польща, разом з позивачем проживає дитина, яка навчається в Польській школі з вересня 2017 року. Дитина забезпечена житлом, навчається, має друзів. Відповідач проживає окремо, відмовляється в установленому законом порядку надавати дозвіл на виїзд дитини у її супроводі за межі України для навчання, відпочинку та оздоровлення, що змушує звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Личаківського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька - скеровано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. (а.с. 47). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. (а.с. 55). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька - передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. (а.с. 81,82). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2019 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Відповідачу надано строк протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі подати відзив на позов та посилання на докази, якими він обгрунтовується. Також задоволено клопотання представника позивача адвоката Петелька О.О. про проведення судових засідань в режимі відео конференції, та доручено Франківському районному суду м. Львів, розташованому за адресою: 79044, м. Львів, вул. Г.Чупринки, 69, забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції, призначеного на 13 березня 2019 року на 12 годину 00 хвилин по вказаній цивільній справі. (а.с.95). 06.03.2019 року [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення способу спілкування батька з дитиною. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити порядок і спосіб спілкування батька з дитиною наступним чином: -один раз на місяць впродовж перших вихідних у відповідному календарному місяці із 09:00 годин суботи по 18:00 годин неділі із ночівлею; -другу частину зимових канікул у школі (не менше 7 днів) донька проводить разом з батьком; -другу частину літніх канікул (не менше 14 днів) донька проводить разом з батьком з метою відпочинку від занять та оздоровлення дитини; -спілкування з [PERSON] , [INFO] має відбуватися на території перебування батька або на його розсуд. Зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про термін від`їзду та місце перебування доньки за межі України шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення) або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом. Мотивуючи вимоги за зустрічним позовом тим, що матір`ю [PERSON] чиняться перешкоди у його спілкуванні з дитиною, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення способу спілкування батька з дитиною до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації, що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька та об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. (а.с.131). 26.07.2019 року позивач за первісним позовом враховуючи, що період оформлення документів для виїзду за кордон при зверненні до суду було визначено з 01.08.2018 року по 01.08.2019 року, що на момент розгляду справи в суді є неактуальним, уточнила дату такого періоду - з 01.09.2019 року по 01.09.2020 року. З підстав якими обгрунтовано позовні вимоги просила позов задовольнити. 26.07.2019 року судом надано сторонам строк для можливого вирішення спору мирним шляхом та укладання мирової угоди (а.с.143). 30.07.2019 року [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву, зі змісту якого убачається, що [PERSON] заперечує проти зустрічного позову, оскільки нею не чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною і підстави, якими обгрунтовано зустрічну позовну заяву є надуманими. 12.11.2019 року [PERSON] подано відзив на заяву [PERSON] про збільшення первісних позовних вимог. Зі змісту якого убачається, що [PERSON] заперечує проти первісного позову, оскільки [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. 20.12.2019 року ухвалою суду прийнято заяву про збільшення первісних позовних вимог, відзив на неї та відзив на зустрічну позовну заяву. 14.11.2019 року позивачем за зустрічним позовом подано заяву про зміну предмета зустрічного позову , в якому [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити порядок і спосіб спілкування батька з дитиною наступним чином: - [PERSON] має право проводити з дитиною [PERSON] , [INFO] не менше 10 днів під час зимових канікул, попередньо за 60 календарних днів до дати початку канікул, узгодивши цей час із [PERSON] ; - [PERSON] має право проводити з дитиною [PERSON] , [INFO] не менше 14 днів під час літніх канікул, попередньо за 60 календарних днів до дати початку канікул, узгодивши цей час із [PERSON] ; -можливість проведення дитиною - [PERSON] , [INFO] , осінніх/весняних канікул та Великодніх свят з батьком, [PERSON] , обговорюється та погоджується між позивачем і відповідачем, приймаючи до уваги актуальний графік канікул та свят; -із врахуванням навчання дитини та її зайнятості на гуртках, [PERSON] має додаткову можливість проводити час разом із дитиною за умови попереднього інформування; - [PERSON] має право вільно та безперешкодно спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] засобами електронного зв`язку (телефон, скайп, вайбер,тощо) у будь-який час за виключенням звичайного часу знаходження дитини у школі. При цьому також визначається та фіксується час обов`язкового щотижневого спілкування з батьком кожної п`ятниці у період з 20:00 годин по 21:00 годину. 20.12.2019 року ухвалою суду прийнято заяву про зміну предмета зустрічного позову У підготовчому судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення первісного позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти зустрічного позову з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прийнято судом 20.12.2019 року не заперечувала. У підготовчому судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення первісного позову, прийнятого судом 20.12.2019 року визнав та не заперечував проти задоволення. Зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову, прийнято судом 20.12.2019 року підтримав та просив суд вимоги задовольнити, виходячи з доводів, якими обгрунтовується зустрічна позовна заява. Представник третьої особи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Направив до суду лист з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Позивач працює за межами України, дитина проживає разом з матір`ю та навчається у Польщі, відвідує різні гуртки та додаткові заняття, що підтверджується матеріалами справи і визнається сторонами. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини закордон. Однак своєї згоди на виїзд дитини за кордон Відповідач Позивачу не надав. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за межі України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За положеннями ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а за ч. 4 цієї статті ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Дані положення Сімейного Кодексу України цілком кореспондуються із нормою ч. 3 ст. 11, ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» за якими батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Таким чином, відсутність згоди відповідача, як батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , на виїзд дитини за межі України для навчання, відпочинку та оздоровлення, обмежує права дитини на освіту, охорону її здоров`я, медичну допомогу та свободу пересування. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Судом не встановлено, що надання дозволу для тимчасового виїзду дитини з матір`ю без згоди батька для продовження навчання в Республіки Польща може порушити права та суперечити інтересам дитини, та жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють це, також. Вирішуючи первісний позов в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне, не виходячи за межі позовних вимог, встановити період надання тимчасового дозволу для виїзду дитини [PERSON] , [INFO] до Республіки Польща на термін з дня набрання рішенням законної сили до 01 вересня 2020 року. З огляду на означене, позовні вимоги за первісним позовом є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог, то вони також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. В силу ч. 2 ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.. Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як убачається із листа Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 09.01.2019 року № 2608-102 що виконує функції органу опіки та піклування на території Личаківського району м. Львова, надати висновок щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] не представляється можливим, оскільки дитина проживає з матір`ю в Республіці Польща. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи спір щодо способу участі у спілкуванні батька із малолітньою [PERSON] , [INFO] , суд в першу чергу враховує інтереси дитини, приймає до уваги її вік, умови життя батьків, їхнє ставлення до дитини та особливості у ставленні дитини до батьків, а також те, що відповідач за зустрічним позовом визнає запропонований [PERSON] порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач за зустрічним позовом посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про обгрунтованість зустрічних позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені сторонами витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved