Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - представник позивача) 7 вересня 2020 року звернулася до суду в інтересах позивача [PERSON] (далі - позивач) із позовом до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач являється спадкоємцем вказаного майна як спадкоємець першої черги. У встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Миронівської державної нотаріальної контори відмовив йому, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на зазначений будинок. У зв`язку з цим представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами порядку спадкування після смерті [PERSON] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 9 вересня 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання викликано свідка. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів і підстав заявлених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача Миронівської міської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився, міський голова Савенко В. подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника Миронівської міської ради. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила у судовому засіданні обставини викладені у позовній заяві. Зокрема свідок пояснила, що все своє життя проживає поруч із спірним будинком за адресою [ADDRESS] . Вона достеменно знає, що власниками будинку по [ADDRESS] , були батьки позивача. Зазначила, що з моменту смерті матері позивача його батько [PERSON] вів не дуже корисний спосіб життя, сильно зловживав алкогольними напоями. Саме з цієї причини на думку свідка він не займався реєстрацією права власності на будинок та не збереглася домова книга. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прихожу до висновку, що позов підлягає задоволенню. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . Факт родинних відносин з померлим та факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області 20 березня 2018 року та повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 21 квітня 2004 року /а.с. 10, 11/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] /а.с. 12/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. За правилами частини першої ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, в установлений законом строк звернувся до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю права власності на вищезазначений житловий будинок /а.с. 15/ Окрім позивача інші спадкоємці відсутні, вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи /а.с. 45-60/. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером [ADDRESS] був побудований у 1955 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних /а.с. 24-28/. Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» №369 від 26.02.2019 року, станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] не було зареєстроване в КП КОР «Південне БТІ» /а.с.16/. Згідно довідки №2272, виданої Миронівською міською радою 12.06.2019 року, встановлено, що із записів земельно-шнурової книги №2 Миронівської міської ради земельна ділянка в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] /а.с.18/. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суд також з`ясовує: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд вказане домоволодіння складається з житлового будинку - літера «А» загальною площею 83,1 м.кв., сараю - літера «Б» площею 8,9 м.кв., літньої кухні-сараю з погребом - літера «В» площею 25,2 м.кв., вбиральні - літера «Г» площею 1,3 м.кв. Як вбачається із технічного паспорта на спірний будинок, датою завершення будівництва будинку є - 1955 рік. Як зазначалося вище державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами. Станом на 1955 - 1965 роки (роки забудови будинку та господарських споруд) в даній місцевості, державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на вказане, [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєстрував. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), Згідно довідки №2272, виданої Миронівською міською радою 12.06.2019 року інформація про прийняття спірного будинку в експлуатацію відсутня. За таких умов станом на 1955 - 1965 роки (роки забудови будинку та господарських споруд), спеціального акту органу державної влади щодо спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку не потребувалось. Стосовно дотримання при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм судом встановлено, що станом на час побудови будинку та прибудинкових споруд, вказані дозволи діючим законодавством не передбачались. Запис померлого [PERSON] в земельно-шнурових книгах підтверджує законність користування ним вказаною земельною ділянкою. Відомості в технічному паспорті на будинок підтверджують, що будинок не є самочинним будівництвом, рік забудови - 1955. На момент забудови дозволу на проведення будівництва не вимагалось. Технічні стандарти та умови не затверджувались та не вимагались. Даним будинком померлий користувався та володів на праві власності. Укладав від свого імені договори на газо- та електропостачання /а.с. 21, 22/. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на відсутність заперечень відповідача з приводу заявлених позовних вимог, відсутність письмового відзиву на позовну заяву, неявку представника у судові засідання, наявність заяв про розгляд справи у відсутність представника відповідача суд сприймає таку поведінку відповідача, як фактичне визнання позовних вимог. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сукупність наведених обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів в поєднанні з поясненнями представника позивача та показами свідка переконливо свідчать, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті являвся [PERSON] . Після смерті [PERSON] право на належне йому спадкове майно набув в порядку спадкування за законом позивач. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved