Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», в якому просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі - 18 573,32 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.02.2014 року в м.Рубіжне Луганської області сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу та який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.03.2014 року в вказаній ДТП визнано винним [PERSON], а оскільки його відповідальність була застрахована у відповідач згідно полісу від №АС/6332355, тому позивач звернувся до нього із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. Між тим, отримав пропозицію на часткову сплату відшкодування в розмірі - 5409,71 грн., оскільки, на його думку, транспортний засіб позивач він вважає фізично знищеним. НА вказану суму відшкодування позивач не погодився та шляхом проведення експертизи встановив, що дійсну вартість автомобіля позивача до та після пошкодження. Зважаючи на вимоги ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надані розрахунки позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування 18 573,32 грн. та судовий збір. В судовому засідання представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на п.7.17 - 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (із змінами), та вимоги ст.30 Закону України №1961, стягнувши з відповідача різницю в вартості транспортного засобу до ДТП та після ДТП з відрахуванням франшизи в сумі - 18 573,32 грн. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, підтримавши свої письмові заперечення проти позову, наголошуючи на тому, що транспортний засіб позивача визнано фізично знищеним, оскільки вартість його ремонту перевищує його вартість до ДТП. Вважав наданий представником позивача висновок експертизи неналежним доказом, оскільки ним встановлено вартість утилізації, а не вартість транспортного засобу після ДТП, що передбачено ст.30 Закону №1961. Вважав належним доказом Аварійний сертифікат №с-14-184 від 07.04.2014 року та не заперечував проти виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі - 5409,17 грн. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2014 року в м.Рубіжне Луганської області сталась Дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу і якому внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження. Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.03.2014 року в вказаній ДТП визнано винним [PERSON], а оскільки його відповідальність була застрахована у відповідач згідно полісу від №АС/6332355. Відповідач отримав від позивача усі документи щодо настання страхового випадку, був повідомлений про нього та оглянув пошкоджений автомобіль, погодившись на виконання свого обов»язку перед позивачем, передбаченому ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон №1961), на виплату страхового відшкодування в розмірі - 5409,71 грн. Викладене підтверджується листом відповідача на адресу позивача від 12.05.2014 року за №06-02/327-1 із розрахунком страхового відшкодування. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до висновку №37 експертного авто-товарознавчого дослідження ТОВ «Ленкор» від 04.03.2014 року, проведеного на замовлення відповідача, зазначено про вартість шкоди, заподіяної автомобілю позивача, яка на момент ДТП дорівнює рівній ринковій вартості в розмірі - 26617,42 грн.,а вартість відновлювальних робіт складає - 32185,47 грн. У відповідності до аварійного сертифікату №с-14-184 від 07.04.2014 року зазначено про можливу ринкову вартість після ДТП автомобіля «ГАЗ 33021» в пошкодженому стані в сумі - 20697,71 грн. Між, тим згідно висновків звіту про оцінку транспортного засобу, замовленого позивачем від 05.09.2014 року за №01/09, зазначено про вартість матеріальної шкоди, заподіяною власнику автомобіля марки «ГАЗ 33021», яким є позивач, дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження в розмірі - 28 525,30 грн. Згідно висновків звіту про оцінку транспортного засобу позивача від 05.09.2014 року за №03/09 зазначено про вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі - 31 291,27 грн. та обрахована вартість утилізації вказаного автомобіля в сумі - 9441 грн. З аналізу вказаних експертних висновків вбачається про встановлення ними як вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача, так і вартості його відновлювального ремонту майже в межах одних сум з похибкою в 1-2 тис.грн., тому посилання сторони відповідача про визнання висновку, замовленого позивачем, неналежним доказом з підстав визначення ним невірної вартості транспортного засобу позивача є помилковим. Однак, встановлена у відповідності до аварійного сертифікату №с-14-184 від 07.04.2014 року можливу ринкову вартість автомобіля в сумі - 20697,71 грн. є досить заниженою в порівнянні із такою вартістю згідно висновку експертного дослідження від 05.09.2014 року за №01/09, замовленою позивачем, в розмірі - 28 525,30 грн. При дослідженні вказаних сум вартості автомобіля в пошкодженому стані із урахуванням вимог ст.ст.58,60, 212 ЦПК України суд приймає до уваги та вважає належним доказом висновок експертного дослідження від 05.09.2014 року за №01/09, замовленою позивачем, оскільки в ньому у порівнянні із аварійним сертифікатом висловлена категоричне судження про вартість автомобіля на момент ДТП, а припущення із формулюванням «про можливу ринкову вартість» як у висновку аварійного сертифікату відповідача. Крім того, експертне дослідження більш повно та хронологічно із використанням більшого переліку нормативних і довідкових матеріалів встановило таку вартість, в тому числі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (із змінами), на яку посилання у висновках, виготовлених на замовлення відповідача, відсутнє. Згідно ст.30.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 30.2. вказаного Закону передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З врахуванням вказаних вимог Закону, пояснень сторін та висновків авто-товарознавчих досліджень вбачається, що автомобіль позивача слід вважати фізично знищеним. За таких обставин, згідно звіту, замовленому відповідачем, аварійного сертифікату №с-14-184 від 07.04.2014 року та за його підрахунками підлягає відшкодуванню позивачу різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП в сумі - 26617,42 грн. та після дорожньо-транспортної пригоди - 20 697,71 грн. (із відрахування франшизи - 510 грн.), що складає - 5409,71 грн. Вказану суму в якості страхового відшкодування відповідач пропонував сплати позивачу, що не заперечується сторонами в судовому засіданні. В той же час, позивач, не погоджуючись на вказану суму, посилається на висновки проведеного на його замовлення експертного дослідження, вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця в вартості транспортного засобу до ДТП та після ДТП з відрахуванням франшизи в сумі - 18 573,32 грн., де вартість транспортного засобу до ДТП складає - 28 525,30 грн., а після ДТП - 9441,98 грн. (вартість після ДТП - це вартість утилізації фізичного знищеного ТЗ згідно висновку №03/09) та з відрахуванням франшизи - 510 грн. Таким чином, вбачається, що спір між сторонами виник з приводу розрахунку та визначення, яка саме сума підлягає відрахуванню від суми вартості ТЗ до ДТП, його вартість після ДТП в розмірі - 20 697,71 грн. за підрахунками відповідача чи вартість його утилізації, на думку позивача, в сумі - 9441,98 грн. Так, як вбачається з висновків звіту про оцінку транспортного засобу позивача від 05.09.2014 року за №03/09 обрахована вартість утилізації вказаного автомобіля в сумі - 9441 грн. Вказані висновки ґрунтуються на Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (із змінами) (надалі Методика). Так, згідно п.7.17 - 7.19 вказаної Методики зазначено, що якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ, де КТЗ - це колісний транспортний засіб. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу аварійно пошкодженого КТЗ позивача визначена згідно звіту позивача в сумі - 31 291,27 грн. чи звіту відповідача 32 185,47 грн., що перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень в розмірі - 28 525,30 грн. за звітами позивача чи за аварійним сертифікатом відповідача в розмірі - 26617,42 грн., тому ринкова вартість КТЗ позивача не розраховується, а необхідно брати до розрахунку визначену експертом на замовлення позивача вартість утилізації КТЗ в сумі - 9441 грн. Таким чином, є правильним розрахунки та посилання позивача на висновки звіту про оцінку транспортного засобу позивача від 05.09.2014 року за №03/09 щодо обрахування вартість утилізації вказаного автомобіля в сумі - 9441 грн., яка підлягає включення в підрахунок вартості транспортного засобу після ДТП замість вартості ТЗ після ДТП згідно висновків аварійного сертифіката відповідача в сумі - 20 697,71 грн. Таким чином, розрахунок страхового відшкодування виглядає наступним чином: вартості транспортного засобу до ДТП складає - 28 525,30 грн. - 9441,98 грн. (вартість після ДТП - це вартість утилізації фізичного знищеного ТЗ згідно висновку №03/09) та з відрахуванням франшизи - 510 грн. дорівнює - 18 573,32 грн., яке підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов»язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч.2 ст.58 ЦПК України сторони мають обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог і заперечень. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає розрахунки позивача належними і допустимими доказами, що проведені уповноваженим експертом у відповідності до вірних вихідних даних та нормативно-довідникових матеріалів. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не надав суду належних доказів в обґрунтування своїх вимог при визначенні суми страхового відшкодування, клопотань про призначення судово-автотоварознавчих дослідження також не заявляв. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Європейський страховий союз» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі - 18 573,32 грн., а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved