Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - 1/2 частину житлового будинок з надвірними спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:017:001, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 421789 від 17.10.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що нерухоме майно належить померлому та члену його родини на праві спільної сумісної власності, а досягти згоди між власниками щодо визначення частки померлого у земельній ділянці не має згоди, а також житловий будинок не зареєстрований у встановленому законом порядку. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею право власності на: - 1/2 частину житлового будинок з надвірними спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:017:001, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №421789 від 17.10.2012 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою первісні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, а також не заперечують проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти задоволення первісного позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору забудови від 14.08.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Пелих А.В. зареєстрованого в реєстрі за № 1-2721, [PERSON] та [PERSON] в рівних частка кожному (тобто по 1/2 частині) належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.06.2020 року за №650. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 421789 від 17.10.2012 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльського міської ради за № 2754- V від 04.12.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 511060001001488. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2017 року, виданого Ізмаїльським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить: 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 421789 від 17.10.2012 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 59624023 від 27.02.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України \~після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.08.1977 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу УРСР; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.08.1977 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] на часвідкритят спадщини проживав разом із спадкодавцем, [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємцем за законом незалежно від черги. В свою чергу відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття належної частки у спадщині, яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що згідно вищезазначеного договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 14.08.1981 року [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0611 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:017:001, а одночасне існування права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на житловий будинок, позбавляє [PERSON] можливості реєстрації права власності на зазначений житловий будинок і земельну ділянку, а також беручи до уваги що відповідач по справі не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на вищезазначене спадкове майно, то суд вважає за необхідне первісний та зустрічний позов задовольнити та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку, і за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved