Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж "Южтеплокомуненерго" звернулося до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з центрального опалення та постачання гарячої води у сумі 3233,94 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» створене на підставі рішення Южненської міської ради Одеської області №492-ХХІІІ від 14 січня 2002 року для забезпечення населення міста Южне житлово-комунальними послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води та з моменту створення надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне, що встановлюються рішеннями Южненської міської ради Одеської області відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. Згідно довідки КП «МЖКЦ » у квартирі [ADDRESS], яка є приватизованою, зареєстровані та проживають відповідачі. Відповідачі послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води отримують у повному обсязі, але сплачують не своєчасно та не в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 01.06.2013 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 3233,94 грн. Зазначена заборгованість утворилась у період з 01.10.2011 року по 01.06.2013 року, що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, довідкою про проживання відповідачів. Для стягнення вказаної заборгованості позивач звернувся в порядку ст.96 ЦПК України до суду із заявою про видачу судового наказу. 09.10.2013 року Южним міським судом відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу по причині відсутності письмового договору на отримання комунальної послуги та роз'яснено щодо можливості звернення до суду у позовному порядку на підставі ч.2 ст.101 ЦПК України. Відповідачі ігнорують пропозиції щодо укладення письмово договору, а відмова від укладення такого договору порушує законні інтереси позивача. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги(водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК УРСР визначає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені Радою Мiнiстрiв Української РСР. Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Мiнiстрiв України від 8 жовтня 1992 р. №572 (в редакції постанови Кабінету Мiнiстрiв України від 24 січня 2006 року№45), власник або наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 160 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку(квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи ,зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21.07.2005 р. споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення. Таким чином позивач вважає, що між позивачем та відповідачами фактично існує договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення заснований на дії правового акту, але відповідачі ухиляються від його укладення у письмовій формі, хоча користуються послугою у повному обсязі, що порушує права Позивача. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у квартирі [ADDRESS] між Комунальним підприємством теплових мереж «Южтеплокомуненерго» та [PERSON], [PERSON] з 01.10.2011 року на умовах діючого законодавства та стягнути солідарно з відповідачів на користь заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 3233,94 грн. та судовий збір у розмірі 458 гривень 80 копійок.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про вручення повістки про виклик до суду, причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» створене на підставі рішення Южненської міської ради Одеської області №492-ХХІІІ від 14 січня 2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи, для забезпечення населення міста Южне житлово-комунальними послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води та з моменту створення надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення м. Южне, що встановлюються рішеннями Южненської міської ради Одеської області відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. Згідно довідки КП «МЖКЦ » №613 від 21.03.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані та проживають відповідачі. Відповідно до довідки Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» №01-10-909 від 26.09.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, вказана квартира є приватизованою. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачі отримують у повному обсязі, але сплачують не своєчасно та не в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 01.06.2013 року утворилась заборгованість період з 01.10.2011 року по 01.06.2013 року перед позивачем у розмірі 3233,94 грн., що підтверджується актами про надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, розрахунком нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, копії яких містяться в матеріалах справи. Для стягнення вказаної заборгованості позивач звертався в порядку ст.96 ЦПК України до суду із заявою про видачу судового наказу та ухвалою Южного міського суду від 09 жовтня 2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи, позивачу було відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу по причині відсутності письмового договору на отримання комунальної послуги та роз'яснено щодо можливості звернення до суду у позовному порядку на підставі ч.2 ст.101 ЦПК України. Відповідачі ігнорують пропозиції щодо укладення письмово договору, а відмова від укладення такого договору порушує законні інтереси позивача. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК УРСР визначає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені Радою Мiнiстрiв Української РСР. Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Мiнiстрiв України від 8 жовтня 1992 р. №572 (в редакції постанови Кабінету Мiнiстрiв України від 24 січня 2006 року№45) власник або наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 160 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку(квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи ,зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21.07.2005 р. споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення. Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, суддя вважає, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Такі висновки суду підтверджується правовою позицією Верховного суду України, викладеної в постанові від 10.10.2012 року по справі №6-110цс12. Проаналізувавши запропонований відповідачам договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, суд прийшов до висновку, що його форма та зміст відповідає формі та змісту (умовам) типового договору, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що між позивачем та відповідачами фактично існує договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення заснований на дії правового акту, але відповідачі ухиляються від його укладення у письмовій формі, хоча користуються послугою у повному обсязі, що порушує права позивача, тому необхідно задовольнити позовні вимоги щодо визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у квартирі [ADDRESS] між Комунальним підприємством теплових мереж «Южтеплокомуненерго» та [PERSON], [PERSON] з 01.10.2011 року на умовах діючого законодавства. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, враховуючи те, що судом визнано укладеним між сторонами договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та те, що відповідачі мають документально підтверджену заборгованість перед позивачем за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 3233,94 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача докментально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 458,80 грн.

Outcome: approved