Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про зняття арештів з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради його матері [PERSON] було передано у приватну власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2019. Після своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, складений 01.12.2004 та посвідчений за реєстровим № 1054, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В., відповідно до якого йому було залишено у спадок все майно, в тому числі і квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.09.2019 він звернувся з заявою про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., яким було відкрито цього ж дня спадкову справу № 64758709. Під час оформлення необхідних документів щодо спадкування стало відомо, що він не зможе оформити право власності на вказану квартиру за заповітом в зв`язку з тим, що 20.01.2005 за №1619136 Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області на підставі постанови №136/3 від 20.01.2005, виданою Дергачівським ВДВС, було накладено арешт. Як йому стало відомо, зазначене вище виконавче провадження було закрито державним виконавцем, проте, при закритті виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт з майна боржника, а саме: квартири [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що при закритті виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт з майна боржника, а саме вищезазначеної квартири, тому він 21.11.2019 подав заяву до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за вихідним номером 27901 від 21.11.2019, станом на теперішній час у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є [PERSON] . Надати будь-якої інформації щодо арешту майна та оголошення заборони його відчуження на підставі постанови №136/3 від 20.01.2005, виданої Дергачівським ВДВС не вбачається за можливе в зв`язку зі спливом терміну архівного зберігання виконавчого провадження, який складає три роки. В зв`язку з викладеним, він змушений звернутися з даним позовом до суду про зняття арешту з майна. 09 грудня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 02 січня 2020 року на 09 годин 00 хвилин. 24 січня 2020 року ухвалою Дергачівського районного суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 17 лютого 2020 року на 09 годин 00 хвилин. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просить задовольнити позов та справу розглядати за його відсутності. Відповідач представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати по суті за відсутністю представника. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солоницівським сел. ЗАГС Дергачівського району Харківської області 31 січня 1967 року, за актовим записом №5. Позивач посилається на те, що на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради його матері [PERSON] було передано у приватну власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2019. Після своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, складений 01.12.2004 та посвідчений за реєстровим № 1054, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В., відповідно до якого позивачу було залишено у спадок все майно, в тому числі і квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.09.2019, позивач звернувся з заявою про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., яким було відкрито цього ж дня спадкову справу № 64758709. Під час оформлення необхідних документів щодо спадкування стало відомо, що оформити право власності на вказану квартиру за заповітом неможливо у зв`язку з тим, що 20.01.2005 за №1619136 Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області на підставі постанови №136/3 від 20.01.2005, виданою Дергачівським ВДВС, було накладено арешт. Як йому стало відомо, зазначене вище виконавче провадження було закрито державним виконавцем, проте, при закритті виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт з майна боржника, а саме: квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за вихідним номером 27901 від 21.11.2019, станом на теперішній час у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є [PERSON] . Надати будь-якої інформації щодо арешту майна та оголошення заборони його відчуження на підставі постанови №136/3 від 20.01.2005, виданої Дергачівським ВДВС не вбачається за можливе в зв`язку зі спливом терміну архівного зберігання виконавчого провадження, який складає три роки. Згідно повідомлення за №2321/01-16 від 15.11.2019 з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, щодо питання отриманої копії постанови Дергачівського ВДВС то за діючим на той час законодавством, державна нотаріальна контора виконувала функції реєстратора по реєстрації заборон та арештів, що накладалися на підставі повідомлень. Отже, дійсно 20.01.2005 року за № 1619136 Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, на підставі постанови № 136/3 від 20.01.2005 про стягнення грошової суми на користь ЗАТ «АІСЕ Україна» виданою Дергачівським ВДВС,було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого листа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України № 606-ХІУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент закриття державним виконавцем виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. В даному випадку арешт, який було накладено в ході виконавчого провадження постановою №136/3 від 20.01.2005 не був знятий, що є порушенням положень законодавства України. На теперішній час позивач є фактичним власником квартири [ADDRESS] на підставі заповіту, але через існуючу заборону відчуження не може належним чином зареєструвати своє право власності. В силу вимог ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). \~ \~ \~ \~У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосувається спосіб захисту цивільних прав та інтересів : припинення дії, яка порушує право. Згідно ч. 2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 03.12.2019 вбачається, що зареєстровано обтяження на квартиру що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови про арешт майна № 136/3 від 20.01.2005 Дергачівського ВДВС. Суд зазначає, що збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а правові підстави для збереження арешту на вищевказану квартиру, яка належить позивачу на підставі заповіту, складеного 01 грудня 2004 року, відсутні. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved