Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 07.04.2014 року в смт. Новофедорівка, Сакського району Автономна Республіка Крим. При зверненні Міського відділу ДРАЦС, їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть не відповідає вимогам законодавства України, оскільки свідоцтво отримано на тимчасово окупованій території України. Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] 07 апреля 2014 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого від 09.04.2014 року виконкомом Новофедорівської сільської ради Сакського району Автономна Республіка Крим (на російській мові). При зверненні до Миколаївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ з заявою щодо реєстрації смерті [PERSON] заявнику 28.03.2017 року було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті подано Свідоцтво про смерть І-АП № 301915 від 09 квітня 2014 року, видане виконкомом Новофедіровської сільської ради, Сакського району Автономна Республіка Крим, що не є підставою для державної реєстрації смерті. Відповідно до\~ст. 257-1 ЦПК України,\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно дост.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ч.2 ст. 1 "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюста від 18 жовтня 2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024. На теперішній час отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті є неможливим, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюста від 18 жовтня 2000 року № 52/5 передбачено: «У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території». Згідно зі\~ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч.4\~ст. 257-1 ЦПК України\~рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved