Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, безвісно відсутнім, оскільки останній у вересні 2018 року поїхав на заробітки в Республіку Польща і з того часу по даний час вона немає жодних відомостей про його місце перебування, оскільки це їй необхідно для оформлення соціальної допомоги на онуків, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Заявник у підготовчому судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Крім того, додала, що її син у вересні 2018 року поїхав до Польщі на заробітки і з того часу немає будь-якого зв`язку з ним. За вказаний період часу її син жодного разу їй не телефонував, не писав, чи іншим способом не повідомляв про своє місце перебування. Усі її намагання самостійно встановити місце перебування її сина, були безрезультатними. ЇЇ онуки, тобто діти її сина, проживають з вересня 2018 року разом з нею. ЇЇ невістка, тобто дружина її сина - [PERSON] померла. Вона також зверталась в поліцію з питанням розшуку її сина, однак і це позитивного результату не дало. Представник заінтересованої особи Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області у підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги визнала повністю та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що на даний час у зв`язку із змінами у адміністративному-територіальному устрої, сесією Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області було прийнято рішення про створення служби у справах дітей Підгаєцької міської ради, яка на даний час не діє, при цьому конкурс на заміщення посад у вказаній службі буде проводитись 19 квітня 2021 року. Свідок [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пояснила, що вона працюючи у службі у справах дітей Підгаєцької РДА неодноразово відвідувала сім`ю заявниці з якою проживають неповнолітні діти її сина, при цьому з хлопцями проводились бесіди виховного характеру, а також їм надавалась допомога у вигляді одягу. Їй відомо, що батько неповнолітніх дітей у 2018 році поїхав на заробітки із того часу будь-яких даних стосовно його місця перебування, немає. Діти проживають з заявницею, яка ними опікується, при цьому умови їх проживання в с. Степове Тернопільського району Тернопільської області, добрі. Вважає, що бабця неповнолітніх дітей - [PERSON] може бути їх опікуном. Свідок [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Новосілка Тернопільського району Тернопільської області, де і проживав син заявниці [PERSON] . Востаннє вона бачила [PERSON] в серпні 2018 року і від тоді їй про нього нічого не відомо. Вона теж допомагала заявниці у пошуках її сина, однак встановити його місце перебування, не вдалось. Діти [PERSON] проживають разом із заявницею. У житловому будинку в с. Новосілка, де проживав [PERSON] , на даний час ніхто не проживає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця є рідною сестрою її матері, тобто її тіткою. Приблизно в серпні 2018 року її двоюрідний брат, тобто син заявниці - [PERSON] поїхав в Польщу на заробітки, і по даний час не повернувся, при цьому будь-яких даних про його місцезнаходження, немає. Невістка заявниці померла. Онуки заявниці, які залишились без батьків і проживають із [PERSON] , не одержують жодної допомоги, при цьому необхідні кошти для їх утримання. Їй відомо, що заявниця вживала заходів щодо встановлення місця перебування її сина [PERSON] , в тому числі зверталась з цього приводу в поліцію, однак встановити місце перебування останнього на даний час не вдалось. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця народилась [INFO] в с. Поплави Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України виданого Підгаєцьким РС УДМС України в Тернопільській області від 04 січня 2002 року. Заявниця 11 жовтня 1983 року одружилась із [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище із дошлюбного [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 травня 2016 року виданим Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Син заявниці - [PERSON] народився [INFO] в сім`ї: батька - [PERSON] та матері - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 травня 2016 року. 24 листопада 2002 року між [PERSON] та [PERSON] у Поплавській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №9, що видно із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 листопада 2002 року. Від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей, а саме: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що невістка заявниці - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 жовтня 2009 року виданим Новосілківською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. Із комісійних актів встановлення факту не проживання від 19 січня, 22 березня та 25 березня 2021 року видно, що встановлення факту не проживання [PERSON] , [INFO] за адресами: [ADDRESS] , з вересня 2018 року і по час їх складення, підтверджено. Із довідок Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№20 від 19 січня 2021 року, старости Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області за вих.№36 від 22 березня 2021 року та старости Поплавського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області за вих.№66 від 25 березня 2021 року, які видані на підставі вищевказаних актів встановлення факту не проживання, вбачається, що з вересня 2018 року і по день видачі довідок, місце перебування [PERSON] , [INFO] , невідоме. Інформаціями Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області від 02 січня та 29 жовтня 2020 року, а також від 04 січня 2021 року підтверджується той факт, що [PERSON] , [INFO] , житель с. Новосілка Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області, з 03 липня 2020 року знаходиться в розшуку як безвісті зниклий. За даним фактом заведено оперативно-розшукову справу та проводяться заходи щодо встановлення місця знаходження вказаної особи. Судом встановлено, що в результаті обстеження 23 жовтня 2020 року представниками служби у справах дітей Підгаєцької РДА, матеріально-побутових умов проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було встановлено, що діти проживають у своєї бабусі [PERSON] , в с. Степове без реєстрації. Бабуся [PERSON] займається утриманням та вихованням своїх онуків. Санітарні умови проживання дітей задовільні. Діти проживають в окремій кімнаті, мають окремі ліжка, є шафа, де зберігаються одяг та особисті речі дітей. В кімнаті є письмовий стіл, де діти вчать уроки. Зауважень щодо умов проживання дітей та їх виховання в працівників служби у справах дітей, не було. Із акта встановлення факту проживання за вих.№5 від 25 березня 2021 року складеного комісією в присутності Поплавського старости Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області та сусідів заявниці: [PERSON] і [PERSON] , видно, що діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із своєю бабусею [PERSON] в с. Степове Тернопільського району Тернопільської області. Вказане також підтверджується довідкою виданою Поплавським старостинським округом Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, на підставі вищезазначеного акта, за вих.№67 від 25 березня 2021 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи, суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутнім для оформлення соціальної допомоги на онуків. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом 2 років та 5 місяців за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , пояснення свідків, а також, інформації органів Національної поліції України та місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. Тому, суд на виконання приписів статті 44 Цивільного кодексу України направляє рішення суду для здійснення нотаріусом передбачених дій, визначених вказаною статтею Кодексу. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved