Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Старостинського округу №4 села Вікна про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що 20.01.2007 року в с.Онут\~ Заставнівського району Чернівецької області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,4606 га у межах згідно з планом, розиашованої на території Онутської сільської ради, Заставнівського району Чернівецької області за кадастровим № 7321586400:01:002:0015 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту\~ [PERSON] не вчиняла, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Іншиї спадкоємців не має. Вказує на те, що спадщину після смерті матері прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача від Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Старостинського округу с.Вікна в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,\~заслухавши пояснення представника позивача, \~дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що 20.01.2007 року в с. Онут померла мати позивача [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №027227 від 20.01.2007 року (а.с.6). Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,4606 га у межах згідно з планом, розиашованої на території Онутської сільської ради, Заставнівського району Чернівецької області за кадастровим № 7321586400:01:002:0015 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту померла [PERSON] не вчиняла. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] Інших спадкоємців не має. Відповідно до ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297\~\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач\~ [PERSON] після смерті матері [PERSON] спадщину прийняла вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №33183166 від 04.02.2013 року (а.с.7) та змісту постанови про відмову у вчиненні\~ нотаріальних дій №726/02-31 (а.с.23). З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №33183166 від 04.02.2013 року (а.с.7), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 23). Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукпності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правичинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельних ділянок в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у вставленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу10 "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкомці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи вищевикладене сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved