Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Орган опіки і піклування Талалаївської РДА звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка з 03.01.2017 року і по даний час виховується в Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія» на підставі заяви матері і знаходиться на повному державному утриманні. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки. За час перебування дитини у закладі відвідувала дочку один раз 12.05.2017 року, після цього не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась дитиною, не приймала участі у її вихованні та утриманні. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, не створює умов для повернення дочки на виховання в сім'ю. Крім цього, [PERSON] притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, і вироком Талалаївського районного суду від 29.05.2017 року була засуджена до покарання у вигляді громадських робіт. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, безвідповідально та байдуже ставиться до своєї дочки, незважаючи на те, що була офіційно попереджена про можливість порушення питання про позбавлення батьківських прав щодо дочки при умові недотримання законодавства щодо її виховання. 19.12.2017 року виконкомом Рябухівської сільської ради було прийняте рішення № 44 «Про порушення питання про позбавлення батьківських прав». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини РДА винесено рішення від 10.01.2018 року про доцільність позбавленням [PERSON] батьківських прав. Тому позивач - орган опіки і піклування Талалаївської РДА - просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], та стягнути з неї аліменти відповідно до чинного законодавства. У судовому засіданні представник позивача Клименко Н.В. позов підтримала і просила задовольнити, поскільки відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, свідомо ухиляється від її виховання та утримання, не відвідує дитину в будинку дитини, веде аморальний спосіб життя, проживає із співмешканцями, не працює, джерела доходу не має. Вона попереджена про можливість порушення питання про позбавлення батьківських прав щодо дочки при умові недотримання вимог, але [PERSON] своєї поведінки не переглянула, висновків не зробила, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Представник третьої особи - Рябухівської сільської ради Прохорчук О.В. - в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, поскільки відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, умов для проживання дитини в будинку не створені, сама вона проживає з різними співмешканцями, висновків ніяких для себе не зробила, поведінки не переглянула. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вона проти того, щоб її позбавляли батьківських прав. Вона написала заяву, щоб дитину тимчасово влаштувати в будинок дитини, так як вона постійно хворіла і не було умов для її проживання та утримання. На даний час проживає із співмешканцем, але тільки недавно сказала, що у неї є дитина, весною збирається влаштуватись на роботу, вони тримають домашнє господарство. Приїжджати до дитини у неї немає коштів, телефонувати в будинок дитини також немає можливості, та як в селі відсутній стаціонарний телефон. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка народилась [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.2016 р. (а.с.6). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, до актового запису про народження [PERSON] внесено відомості про батька [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки Прилуцького обласного будинку дитини «Надія» від 13.11.2017 року [PERSON] з 03.01.2017 року виховується в Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія» і знаходиться на повному державному утриманні (а.с.16). Мати дитини за час перебування дитини у закладі дитину відвідувала один раз - 12.05.2017 року, потім не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась дитиною, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується повідомленням Прилуцького обласного будинку дитини «Надія» від 13.11.2017 року (а.с.16). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 18.12.2017 року, проведеного посадовими особами Рябухівської сільської ради, будинок, в якому вони проживають, має незадовільний санітарний стан, старі меблі, одяг зношений, брудний, відсутні засоби гігієни, недостатня кількість посуду, продуктів харчування заготовлено недостатньо, в сім'ї часто не вистачає основних продуктів харчування - хліба, круп, м'яса, молока, олії (а.с.7). Згідно характеристики з місця проживання на [PERSON] від 02.01.2018 року, за час проживання в с. Петькове зарекомендувала себе з негативної сторони - зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, неврівноважена, груба, безвідповідальна та байдужа до долі своєї дочки. Притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с.9). Згідно протоколу засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Рябухівської сільської ради від 18.10.2016 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 18.10.2016 року та [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 212-1 КУпАП до адміністративного стягення у вигляді штрафу (а.с.13-14). Вироком Талалаївського районного суду від 29 травня 2017 року [PERSON] визнана винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт (а.с.15). Згідно довідки-попередження від 16.11.2017 року, винесеного [PERSON] органом опіки і піклування Талалаївської РДА, її було попереджено про те, що при умові недотримання нею чинного законодавства щодо виховання дитини, буде поставлено питання про позбавлення її батьківських прав (а.с.19). Рішенням виконавчого комітет Рябухівської сільської ради № 44 від 19 грудня 2017 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малоцінної дочки [PERSON] (а.с.10). Рішенням комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 10 січня 2018 року було вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON], так як вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, негативно характеризується за місцем проживання, не клопотала про повернення дитини на виховання у сім'ю, та не створила умов для її повернення (а.с.18). Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, вона працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не має, але з клопотанням про повернення їй дитини до відповідних органів з моменту поміщення дитини в будинок дитини з 03 січня 2017 року не зверталась, дитину в закладі відвідувала останній раз 12 травнях 2017 року, не телефонує туди, не цікавиться дитиною. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не приділяє достатньо уваги своїй дитині, не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, яка фактично з січня 2017 року вже позбавлена батьківського піклування і перебуває в будинку дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідач не позбавлена можливості у поновленні її батьківських прав. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, інші обставини справи та вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Поскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved