Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Керівник Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 08 грудня 2014 року № 23-5635/14-14-СГ та № 23-5636/14-14-СГ [PERSON] надано дозволи на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок площею 11,1598 га та площею 58,8291 га сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованих в адміністративних межах Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту, у звязку з чим були видані накази про затвердження зазначених проектів землеустрою щодо відведення [PERSON] вищевказаних земельних ділянок для сінокосіння та випасання худоби. 27 лютого 2015 року між головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та [PERSON] укладено договори оренди указаних земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби. Актом обстеження № 8 від 11 листопада 2016 року, складеного старшим державним інспектором інспекції сільського господарства у Черкаській області встановлено, що земельні ділянки використовуються орендарем не у відповідності до виду використання, визначеного договорами оренди. Просить суд розірвати договори оренди землі від 27 лютого 2015 року та зобовязати [PERSON] повернути їх у власність держави. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та зазначив, що згідно протоколу огляду місця події від 16 листопада 2017 року встановлено, що земельні ділянки використовуються відповідачем не за цільовим призначенням. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що 11 листопада 2016 року старшим державним інспектором інспекції сільського господарства у Черкаській області складено акт обстеження № 8 земельної ділянки, в якому встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами 7124987000:02:001:0014, 7124987000:02:001:0015 використовуються орендарем не у відповідності до виду використання, визначеного договорами оренди. Даний акт вважають незаконним, тому що у випадку виявлення такого порушення і складення акту обстеження земельної ділянки посадові особи у сфері самоврядного контролю повинні передати відповідні матеріали державному інспектору, який ініціює процедуру припинення права користування земельною ділянкою. У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Відповідачем не було отримано жодного документу, в якому б його попереджували про ймовірні порушення та необхідність їх припинити. При складанні акта не були присутні ні він особисто, ні його представники. Про існування такого акту та претензій до нього з боку контролюючого органу дізнався, отримавши повістку до суду, а саме 05 липня 2017 року, тоді коли ознайомився із матеріалами справи. З приводу обвинувачення щодо використання наданих земельних ділянок не за призначенням пояснює, що на більшості наданої в оренду території росте амброзія, яка з кожним роком розповсюджується та все більше витісняє цінні кормові трави, що ростуть на пасовищах та сінокосах. Тому потрібно було скосити з подрібненням буряни, а землю рекультивувати. Зазначає, що для цього необхідно було провести дискування, внести хімічні речовини для знищення бурянів та покращення кореневої системи, посіяти в ущільненому вигляді сільськогосподарські культури. Вирощені сільськогосподарські культури треба було скосити з подрібненням і провести повторну культивацію для покращення родючості землі. Після чого, в весняний період потрібно було засіяти підготовлену та оброблену ділянку кормовими культурами для відгодівлі молодняку великої рогатої худоби. Саме це було зазначено в обґрунтуванні технічної документації при виділенні земельної ділянки. Підкреслив, що на виділенних йому земельних ділянках освоєно 48 га, решта території знаходиться в необробленому стані та чекає своєї черги. Як фермерське господарство він у 2017 році зареєструвався і попросив орендодавця передати йому, як фермерському господарству ці дві земельні ділянки зі зміною цільового призначення, однак не зміг це зробити по причині знаходження судового спору в суді. Також зазначили, що у проектній документації зазначено, що росте амброзія 2 м на більшій частині земельних ділянок, тобто необхідно вирвати бурян, землю зорати, рекультувувати та посадити кукурудзу або соняшник, щоб забити корні амброзії. Про це вказало [PERSON] агропромислового розвитку Черкаської РДА. На виділених земельних ділянках всього приблизно 60 відсотків використовується під посів кукурудзи, соняшнику. На земельній ділянці площею 58,8291 га перекультивовано 30 га, а на земельній ділянці площею 11,1598 га перекультивовано 9 га, але в середені ділянок ще залишається бурян. Підвищенню родючості земель сприяє посів трави, але там, де росте амброзія цього зробити не можна. Вони посіяли соняшник, кукурудзу для пригнічення кореневої системи амброзії. В червні 2016 року на земельній ділянці площею 11,1598 га засіяли 8 га соняшником, а на земельній ділянці площею 58,8291 га засіяли 30 га кукурудзою, частину зібрали, а частину забила амброзія. Зібрали соняшнику і кукурудзи десь 3 тони. Указане віддали на корм, бо відповідач має 10 голів бичків. В 2017 році посадили густіше на 20 см: на земельній ділянці площею 11,1598 га засіяли 8 га кукурудзою, а на земельній ділянці площею 58,8291 га засіяли 35 га кукурудзою. Урожаю зібрали теж приблизно 3 тони. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.52-15376/2-16 від 10 листопада 2016 року відповідно до наказів Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 08 грудня 2014 року № 23-5635/14-14-СГ та № 23-5636/14-14-СГ для відповідача були підготовлені проекти договорів оренди земельних ділянок площею 11,1598 га та площею 58,8291 га сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби із земель державної власності, розташованих в адміністративних межах Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту та надані для підписання і подальшої реєстрації. 27 лютого 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та відповідачем укладено договори оренди, якими останньому надано в оренду: - земельну ділянку за кадастровим номером 7124987000:02:001:0015 площею 11,1598 га сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, яка знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області [PERSON] 31 березня 2015 року зареєстровано право оренди на зазначену земельну ділянку із відповідним номером 20403889. - земельну ділянку за кадастровим номером 7124987000:02:001:0014 площею 58,8291 га сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, яка знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області [PERSON] 31 березня 2015 року зареєстровано право оренди на зазначену земельну ділянку з відповідним номером 20402612. Указане не заперечується учасниками процесу. З листа [PERSON] держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області № 10-28-05-267/2-17 від 24 січня 2017 року встановлено, що згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих в оренду відповідачу, станом на 15 січня 2017 року нормативно-грошова оцінка земельних ділянок загальною площею 69,9889 га для сінокосіння та випасання худоби становить 869 387 грн. 75 коп.: ділянка площею 58,8291 га - 734 941 грн. 69 коп. та ділянка площею 11,1598 га - 134 446 грн. 06 коп. Актом обстеження № 8 від 11 листопада 2016 року складеного старшим державним інспектором інспекції сільського господарства у Черкаській області встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами 7124987000:02:001:0014, 7124987000:02:001:0015 використовуються орендарем не у відповідності до виду використання, визначеного договорами оренди. Так, земельна ділянка площею 58,8291 га знаходиться під посівами кукурудзи та частково скошена, а земельна ділянка площею 11,1598 га переорана та містить ознаки посіву сільськогосподарської культури соняшник. Як вбачається із листа Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області № 1374 від 24 листопала 2016 року, враховуючи проведене обстеження земельних ділянок, інспекцією констатовано, що в діях відповідача встановлені порушення вимог земельного законодавства, а саме статті 20 Закону України «Про землеустрій» та статті 25 Закону України «Про охорону земель», що полягає у невиконанні землекористувачем заходів, передбачених у проектах землеустрою. Указаний акт оскаржено відповідачем у Черкаському окружному адміністративному суді, де на даний час продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області про визнання незаконним та скасування акту огляду земельної ділянки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку. Згідно із п. 15 вищезазначених договорів оренди цільове призначення земельних ділянок із кадастровими номерами 7124987000:02:001:0014, 7124987000:02:001:0015 визначено для сінокосіння та випасання худоби. Отже, суд констатує, що земельні ділянки використовувалися не за цільовим призначенням, оскільки відповідачем було засіяно землі зерновими культурами. Разом з тим, 15 листопада 2017 року внесено відомості в ЄРДР щодо незаконної зміни цільового призначення земельних ділянок. У ході досудового слідства складено протокол огляду місця події від 16 листопада 2017 року, відповідно до якого відповідач використовував земельні ділянки не за цільовим призначенням. Посилання відповідача на те, що засіяння земельних ділянок проводилось з метою рекультивації землі, пригнічення кореневої системи амброзії, суд розцінює критично тому, що можна використовувати інші способи, які не тягнуть за собою зміну цільового призначення. У рекомендаціях, наданих відповідачу [PERSON] агропромислового розвитку Черкаської РДА присутні також інші засоби боротьби з проблемою росту амброзії. Частиною 5 ст. 20 Земельного Кодексу України встановлено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 Земельного кодексу. Віднесення певних земель до відповідного виду угідь здійснюється на підставі правил встановлених ГОСТ «Землі. Терміни та визначення» № 26640 - 85», відповідно до змісту яких сінокосами та пасовищем є земельні ділянки які систематично використовуються для сінокосіння та випасання худоби відповідно. Однак, проведеним обстеженням зазначених земельних ділянок інспектором інспекції сільського господарства у Черкаській області зафіксовано, що останні використовуються фактично для посіву сільськогосподарських культур, про що свідчить акт обстеження земельних ділянок та додані до нього фотозображення. Пунктом 16 вищевказаних договорів оренди передбачено, що орендар, зобовязаний забезпечити збереження стану обєкта оренди. Згідно із п. 31 зазначених договорів орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, використовувати її за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно із ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов'язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями. Згідно із ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону земель» власники землі та землекористувачі забезпечують виконання заходів з охорони земель та обмежень у використанні земель, передбачених документацією із землеустрою в галузі охорони земель. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Суд приходить до висновку, що використання земельних ділянок не у відповідності до виду використання, який визначено у проектах землеустрою свідчить про істотнє порушення умов договорів оренди укладених між Головним управлінням держгеокадастру в Черкаській області та відповідачем. Указане розуміє і сам відповідач, який пояснив у судовому засіданні, що коли оформив фермерське господарство та звернувся до орендодавця про передачу йому орендованих земельних ділянок, як фермерському господарству, просив одночасно змінити цільове призначення. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що жодного разу за два роки засіювання землі соняшником та кукурудзою, відповідач не ставив про це до відома орендодавця, що свідчить про те, що відповідач, використовуючи земельні ділянки не за цільовим призначенням, замовчував указаний факт. Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Враховуючи встановлені порушення чинного законодавства щодо неналежного використання земельних ділянок державної власності сільськогокосподарського призначення не у відповідності до виду використання, зумовлена необхідність у розірванні догорів оренди укладених по зазначеним земельним ділянкам з відповідачем та повернення земельних ділянок у власність держави. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора Черкаської місцевої прокуратури підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 16240 грн. 72 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved