Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Машнягуца звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати арешт зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 02.02.2006 за № 2838190 на квартину [ADDRESS] . Прославшись на те, що накладення арешту на зазначене нерухоме майно порушує її право, як власника, на користування та розпорядження ним. Ухвалою суду від 18 січня 2021року відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі. Позивач до суду не з`явилась, повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Інші учасники процесу до суду не з`явилися, повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не подали. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 1999 року позивач є власник квартири за адресою [ADDRESS] /а.с.10/. У 2006 році Кіровським районним судом м. Кіровограда розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки. [PERSON] , в інтересах якої розглядалась дана справа є онукою позивача, а [PERSON] (відповідач у справі № 2-565-2006 р.) є її донькою. Під час розгляду даної справи позивачем [PERSON] було заявлено клопотання про забезпечення позову, оскільки в квартирі проживала неповнолітня особа - [PERSON] , 1995 року народження, а тому накладення заборони на відчуження даного майна могло призвести до відчуження квартири відповідачкою [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2006 року накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , в якій прописана неповнолітня [PERSON] , 1995 року народження/а.с.5 та зворотна сторона/. 25 січня 2006 року постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] /а.с.7/. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрованого 02.02.2006 року за № 2838190 Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області; реєстраційний номер обтяження: 2838190; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] на підставі постанови від 25.01.2006 року ДВС в Кіровському районі Кіровоградської області/11 та зворотна сторона/. Згідно відповіді Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому № 77539 від 27.08.2020 року для вирішення питання щодо зняття арешту позивачу запропоновано звернутися до суду. Особа, в інтересах якої порушувалось питання про забезпечення позову досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] /а.с.12/, а тому, підстави для залишення заходів забезпечення позову відсутні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном,належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин та враховуючи, що підстави накладення арешту на квартину [ADDRESS] відпали, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, а тому задовольняє його в повному обсязі. Враховуючи ст.141 ЦПК України, те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про с удовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави 840, 80 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved