Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] громади в особі Хмільницької міської ради Вінницької області, відповідно до якого просить виділити частки в квартирі, та визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на 1/2 квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 06 лютого 2011 року помер чоловік позивача - [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач не зверталась із заявою про прийняття спадщини, а саме частки, що належала її чоловікові у квартирі, до нотаріальної контори, чи з заявою про відмову від прийняття спадщини, в звязку з тим, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 54, кв.№ 11, тобто прийняла спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України: «спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї». Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 189475 від 25 лютого 2011 року підтверджується, що 06 лютого 2011 року у віці 56 років, в м. Хмільнику Вінницької області помер [PERSON], про що 25 лютого 2011 року складено відповідний актовий запис № 53. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: частка квартири, що за адресою: [ADDRESS] житловою площею 16.7 кв.м., яка складалась із коридора 14-1, туалета 14-2, кухні 14-3, кімнати 14-4, хліва №14 в будинку 3 та складала 7/ 1000 будинковолодіння. 19 жовтня 1993 року [PERSON] (дошлюбне - Євтушенко) [PERSON] уклала шлюб із громадянином [PERSON], який було зареєстровано відділом ЗАГСу Хмільницького міськвиконкому про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 19 жовтня 1993 року зроблено запис за №209. Перебуваючи у шлюбі вони 20 листопада 1995 року уклали договір міни із громадянином [PERSON] за яким належну нам на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2396, виданого виконкомом Хмільницької міської ради народних депутатів 21 жовтня 1995р. 1- кімнатну квартиру розташовану за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 11/68 поміняли на квартиру розташовану за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 54, № 11, житловою площею 16.7 кв.м., яка складалась із коридора 14-1, туалета 14-2, кухні 14-3, кімнати 14-4, хліва №14 в будинку 3 та складала 7/ 1000 будинковолодіння. Обмінена квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №2373, виданого виконкомом Хмільницької міської ради народних депутатів 9 вересня 1995р. Вищезазначений договір міни було посвідчено 20 листопада 1995 року державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори й зареєстровано у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 20 грудня 1995 року за реєстровим № 2373. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки за життя померлого не було укладено письмового договору про виділ у натурі його частки з нерухомого спільного майна, а співвласник позивач по справі, то слід вважати їхні частки у спільній сумісній власності, тобто квартири за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 54/11 - рівними, а саме те, що кожному співвласнику належить по 1/2 вищеназваної квартири. До моменту смерті спадкодавця, вони фактично проживали разом у квартирі, що розташована за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 54/11 та належала нам на праві спільної сумісної власності без виділення часток, вели спільне господарство, дбали про її належний стан, робили поточний ремонт. У листопаді 2015 року звернувшись до нотаріальної контори для оформлення свого права на долю квартири, що належала покійному чоловікові [PERSON], то отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій в звязку із тим, що її чоловік не був зареєстрований за місцем їхнього спільного проживання, а саме у квартирі за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травці, 54/11, що доводиться довідкою КП Хмільницька ЖЕК від 10 грудня 2015р. за № 1449. Так, у зазначеній квартирі належним чином зареєстрована була лише позивач, що доводиться відповідним записом у її паспорті, а її чоловік, незважаючи на неодноразові спроби, як це вбачається з картки приписки та заявою про прописку так до моменту своєї смерті й не був зареєстрований за місцем їхнього спільного проживання. Та факт того, що [PERSON] проживав разом зі спадкоємцем однією сім'єю без реєстрації у квартирі за адресою: м. Хмільник Вінницької області, вул. 1-го Травня, 54/11 доводиться довідкою голови будинкового комітету № 07- 23/2324 від 30 грудня 2015р. Як вбачається зі ст. 368 ч. 3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved