overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 04 квітня 2009 року зареєстрували шлюб у Вільховецькій сільській раді Новоушицького району Хмельницької області, актовий запис №4. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися в лютому 2014 року з вини відповідачки, оскільки в сім"ї часто виникали сварки, не було поступок та взаєрозоміння, відповідачка не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, не дбала про збереження сім"ї, знайшла другого чоловіка. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, з травня 2014 року проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, а тому звертається до суду. Справу просить розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка в поданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, також просить справу розглянути у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 03 квітня 2009 року зареєстрували шлюб у Вільховецькій сільській раді Новоушицького району Хмельницької області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, протягом наданого судом терміну примирення не відбулось з часу його надання, ознак налагодження шлюбних стосунків немає. Сім'я розпалася, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07 липня 1992 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис, № 3, однак разом не проживають. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сім"ї часто виникали спори, не було поступок та взаєморозуміння, так як не піклувались про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, не дбали про збереження сім"ї. На даний час подружні стосунки не підтримують, в 2010 році припинили сімейно-шлюбні відносини, шлюб існує лише формально, сімя розпалась остаточно, вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. Від спільного проживання неповнотітніх дітей немає. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦС відповідачка не бажає, а тому звертається до суду. Справу просить розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка в поданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, також просить справу розглянути у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 07 липня 1992 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис, № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають. Сімя розпалася в 2010 році, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 09 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис, № 146. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою і на утримання якого він добровільно даю матеріальну допомогу. Сімейне життя було складним та напруженим, в сім"ї часто виникали спори з різного приводу, не було поступок та взаєморозуміння, склались різні погляди на сімейні права та обов"язки, через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В жовтні 2014 року припинили сімейно-шлюбні відносини, з того часу разом не проживають, а тому просить шлюб розірвати і справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка в поданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, також просить справу розглянути у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 09 жовтня 2005 року року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис, № 146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Сторони в жовтні 2014 року припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, примирення протягом наданого терміну не відбулось, ознак налагодження шлюбних стосунків немає, сім'я розпалася, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20 березня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 28. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою і на утримання якої матеріальну допомогу надає добровільно. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільне життя не склалося, в сім"ї часто виникали сварки та суперечки, не було поступок та взаєрозоміння. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки зустрів іншу жінку з якою має намір створити сім"ю, а тому звертається до суду. Справу просить розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка в поданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, також просить справу розглянути у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 20 березня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Сторони в 2012 році припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, примирення протягом наданого терміну не відбулось, ознак налагодження шлюбних стосунків немає. Сім'я розпалася, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 28 січня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис, № 2. Від спільного проживання є двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Сімейне життя спочатку складалось нормально, але поступово в сім"ї почали виникати спори з різного приводу, не було поступок та взаєморозуміння. З 2007 року їздить на заробітки до Російської Федерації і з тих пір життя стало неможливим. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки вже неодноразово припиняли сімейно-шлюбні відносини, але йшли на примирення заради дітей. Розлад в сім"ї лише поглиблювався, в травні 2011 року припинили сімейно-шлюбні відносини, з того часу разом не проживають, а тому просить шлюб розірвати і справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка в поданій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу, також просить справу розглянути у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 28 січня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис, № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від спільного проживання є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Сторони в травні 2011 року припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, примирення протягом наданого терміну не відбулось, ознак налагодження шлюбних стосунків немає, сім'я розпалася, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, шлюб уклали 21 січня 1986 року. Дітей неповнолітніх немає. Сторони не підтримують подружніх відносин на протязі трьох останніх років та спільно не проживають. Постійні сварки, суперечки привели до розпаду сім"ї. Позивач [PERSON] позов підтримує, миритися не бажає, просить справу слухати в його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомила суд письмово, позов визнає, оскільки позивач проявив подружню невірність під час перебування її на заробітках за кордоном, просить справу слухати в її відсутності. Прізвище не міняє. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони уклали шлюб 21 січня 1986 року. Дітей неповнолітніх немає. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. Сторони близько трьох років не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Постійні сварки, суперечки привели до розпаду сім"ї.Зі слів відповідачки позивач проявив подружню невірність. Встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають примиритися, настоюють на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 травня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, а/з №552, від якого у них є дитина - син [PERSON] [INFO]. Позивач свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені. На спільні сімейні проблеми у них різні погляди, в результаті чого неодноразово виникали конфлікти, що негативно впливає на виховання дитини. Більше шести місяців проживають окремо. Відповідачка виїхала на постійне місце проживання в інший регіон держави. В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про розгляд справи був повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" від 20 серпня 2014 року, №151. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Сторони не ведуть спільного сімейного життя, проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, між ними втрачено любов та взаємоповагу, сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини - терм іном один місяць. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач вказав , що [INFO] помер його батько- [PERSON] , який постійно проживала в [INFO]. На день смерті спадкодавиця залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2767, розташованої на території Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області . Він є єдиним спадкоємцем за законом . У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нортаріуса з приводу оформлення спадщини у зв"язку з тим , що він на момент смерті батька проживав в іншій місцевості , є юридично необізнаним із законодавством та порядком прийняття спадщини та оформленням прав на спадкове майно. Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин. Позивач в судове засідання не з'явився, але до суду від представника позивача- Онипчук В.В. надайшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з'явився, проте до суду від сільського голови Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області - [PERSON] надійшла заява , в якій просить слухати справу у його відсутність, позов визнає. Суд вважає , що визнання позову представником відповідача необхідно прийняти , оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх -небудь прав та інтересів . Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який постійно проживав в [INFO]. ( а.с. 3) На день смерті спадкодавиця залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2767, розташованої на території Комсомольської сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с.6,7). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2014 року (а.с.4) . У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нортаріуса з з заявою про прийняття спадщини у зв"язку з тим , що він на момент смерті батька проживав в іншій місцевості , був юридично необізнаним із законодавством та порядком прийняття спадщини та оформленням прав на спадкове майно. Відповідно до довідок завідуючої Козятинської державної нотаріальної контори від 28.03.2014 року, приватних нотаріусів Козятинського районного нотаріального округу: [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , не заводилась . Дані правовідносини регулюються ч. 3 ст. 1272 ЦК України, згідно якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Піддністрянської сільської ради Жидачівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У підтвердження заявлених вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2005 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. У визначений законом строк до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав не звертався із-за хвороби після важкої травми грудної клітки з переломами п`яти ребер, ускладнену травматичною пневмонією, а тому просить визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. За правилами ст.ст. 158,197 ЦПК України розгляд \~справи здійснювався без фіксування судового процесу, оскільки сторони до суду не з"явились. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2005 року померла [PERSON] - мати позивача, яка за життя - 22.10.2001 р. все своє майно заповіла сину [PERSON]. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди повинні перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, так як пропустив 6-ти місячний термін для прийнятття спадщини. Ця обставина, свідчить про те, що він є спадкоємцем у розумінні ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Факт пропуску позивачем строку для прийняття спадщини із поважних причин знайшов своє підтвердження. Суд вважає, що повне визнання відповідачем позову слід прийняти, так як це не суперечить закону, не порушує чиї - небудь права, свободи або інтереси. \~

Outcome: approved