Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просила визнати дійсним договір купівлі продажу 21/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Харківською товарною біржею 04 квітня 1996 року за №НД-6; визнати за нею право власності на 21/100 частин житлового будинку літ. А-1, загальною площею 152,70 кв.м., житловою площею 86,40 кв.м., з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом від 24 березня 2014 року, посвідченим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М., та зареєстрованим в реєстрі за №3-270. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 21/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належать її батьку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №НД від 04 квітня 1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , підписаного та зареєстрованого у представництві №4 Харківської товарної біржі на підставі біржового контракту №6; 34/100 частин зазначеного будинку належать [PERSON] , на підставі договору довічного утримання, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 19 листопада 2008 року за реєстровим №2-4411, а інші 45/100 частин житлового будинку належать [PERSON] , на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради 16 квітня 1981 року. Копією реєстраційного посвідчення Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в 21/100 частин зареєстровано за [PERSON] , записано у реєстрову книгу №4 за реєстровим №747 від 18 квітня 1996 року. Договір купівлі-продажу 21/100 частин житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, укладений між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано в Мереф`янському представництві Харківської товарної біржі з дотриманням діючого законодавства України. Вказаний договір було укладено у певній письмовій формі, його було підписано сторонами, договір був волевиявленням обох сторін, у ньому було визнано права та обов`язки останніх, відбулося повне виконання його умов. Продаж частини житлового будинку було здійснено [PERSON] за 200 мільйонів карбованців, які останній сплатив продавцю та прийняв частину житлового будинку шляхом реєстрації та проживанні у ньому. [PERSON] вважає, що угода між [PERSON] та [PERSON] є правомірною, оскільки її недійсність ніким не встановлена та не оскаржена. Рішенням Мереф`янської міської ради від 09 березня 1999 року №63/218, протокол №3, [PERSON] додатково виділено із фонду земель ради в постійне користування земельну ділянку площею 3,0 кв.м. та дозволено будівництво гаража, душа та вбиральні за адресою: [ADDRESS] . В 1999 році Архітектурним бюро Харківського району зроблено проект по закріпленню земельної ділянки за [PERSON] В житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] займав приміщення літ.а2, літ.3-1, літ.3-2, літ.3-3 та користувався надвірними спорудами, зокрема вигрібною ямою літ. К6, колонкою К2, гаражем літ. Л, вбиральнею літ. Н., літнім душем літ. М. 04 березня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому на праві власності 21/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , а належний йому автомобіль заповів своєму онуку [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. До дня смерті [PERSON] проживав в будинку, розташованому за вищевказаною адресою. У встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Харківського району Полякової Л.О. з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак постановою нотаріуса від 23 квітня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з неподанням документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. [PERSON] зазначила, що оскільки її батько [PERSON] який є покупцем 21/100 частин житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою помер, тому відсутня можливість нотаріально посвідчити договір купівлі продажу спірної частини житлового будинку. Крім того, позивачу невідоме місце проживання та реєстрації продавця 21/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2019 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, чи подавалися ким - небудь заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Полякової Л.О. відомості про те, чи подавалися ким - небудь заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2019 року залучено [PERSON] до участі у цивільній справі,у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час дату та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи Харківської товарної біржі в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява за підписом президента Харківської товарної біржі Дундукова В.В. про розгляд справи за відсутності представника Харківської товарної біржі, в якій останній також зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 04 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] на Харківській товарній біржі укладений договір купівлі-продажу №НД-6, відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] 21/100 житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок був придбаний за суму 200 мільйонів карбованців, які виплачені покупцем (пункти 4,5 договору купівлі-продажу). Право власності на 21/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 747 та записано в реєстрову книгу №4, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 18 квітня 1996 року начальником Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації. Відповідно до довідки №11, виданої 15 квітня 2019 року президентом Харківської товарної біржі [PERSON] , договір купівлі - продажу реєстраційний номер НД-6 від 04 квітня 1996 року 21/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , укладений між продавцем « [PERSON] » (російською мовою) та покупцем « [PERSON] » (російською мовою), був дійсно зареєстрований в Мереф`янському представництві Харківської товарної біржі з дотриманням діючого законодавства України. Документи до цієї угоди було передано представництвом до архіву Харківської товарної біржі. З 24 травня 1996 року [PERSON] , [INFO] , значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою в будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку, розташованому за вказаною адресою. Рішенням Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради народних депутатів №63/218 від 09 березня 1999 року, додатково виділено із фонду земель ради в постійне користування [PERSON] земельну ділянку площею 3,0 кв.м. Дозволено [PERSON] будівництво гаража, розміром 3,0 м. х 5,0 м., душа, вбиральні по [ADDRESS] з письмової згоди співвласників. 14 грудня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкомом Орджонікідзевської районної ради районних депутатів м.Харкова. Відповідно до змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих.№1141 від 08 квітня 2019 року, згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31 грудня 2012 року право приватної власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в 21/100 частці за [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу №НД-6 від 04 квітня 1996 року, посвідченого Харківською товарною біржею, в бюро зареєстровано 18 квітня 1996 року; в 34/100 частках за [PERSON] ,згідно договору довічного утримання, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 19 листопада 2008 року за реєстровим №2-4411; в 45/100 частках за [PERSON] , згідно дублікату свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Мереф`янської міської ради 16 квітня 1981 року. Згідно матеріалів поточної інвентаризації, станом на 01 квітня 2019 року за вищевказаною адресою розташовано житловий будинок літ. «А-1», дерево обкладене цеглою, загальною площею 152,70 кв.м., житловою площею 86,40 кв.м., літні кухні «Б», «З», сарай «В», гараж «Л», вбиральні «Е», «Н», літній душ «Ж», «М», «С», навіси «И», «О», огорожа №1-7, колодязь «К», колонки «К1», «К2», вигрібні ями «К3», «К4»,»К5», «К6». Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №1821 від 08 січня 2020 року за адресою: [ADDRESS] відсутнє самочинне будівництво. 24 березня 2014 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений 24 березня 2014 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. та зареєстровано в реєстрі за №3-270, згідно якого [PERSON] всю належну йому на праві власності 21/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] , а належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 21061, реєстраційний номер [NUMBER] , 1987 року випуску, заповів своєму онуку [PERSON] , [INFO] . [INFO] ум. Мерефа Харківського району Харківської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ,виданим 10 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у виді 21/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька - позивач по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 1970 року. 19 січня 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. після смерті [PERSON] , [INFO] , заведено спадкову справу №8/2016, № у спадковому реєстрі 58474952, (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42704333 від 19 січня 2016 року). З листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О. за вих..№323/02-14 від 22 серпня 2019 року вбачається, що 19 січня 2016 року заяви про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 24 березня 2014 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №3-270 подали донька спадкодавця [PERSON] та онук спадкодавця [PERSON] . Інших заяв не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О. від 23 квітня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не подані документи на нерухоме майно, що підтверджують належність майна спадкодавцю на праві власності згідно діючого на час придбання майна законодавства, тобто склад спадкового майна відсутній. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Оскільки відносини між [PERSON] та [PERSON] склалися в момент укладення спірного договору, а саме 04 квітня 1996 року, суд застосовує під час розгляду позовної вимоги [PERSON] щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним Цивільний кодекс Української РСР (1963 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вимог ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу). Відповідно до вимог ст. 228 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За змістом ст.153 Цивільного кодексу Української РСР (1963року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 154 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Як вбачається зі змісту договору від 04 квітня 1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на Харківській товарній біржі, зазначений правочин містить всі ознаки договору купівлі-продажу, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, передбачених ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на момент укладення вказаного правочину, про що свідчать їх підписи у ньому, за наслідками укладення зазначеного договору [PERSON] передала 21/100 частину житлового будинку у власність покупцю [PERSON] , а останній прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму, що достовірно підтверджено в ході судового розгляду. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Суд також враховує ту обставину, що після укладення вищевказаного договору, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , а саме з 24 травня 1996 року по день його смерті, зокрема [INFO] . У суду відсутні будь-які відомості про те, що протягом вказаного періоду відповідач пред`являла претензії [PERSON] з приводу зазначеного майна. Отже, судом встановлено, що вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору, право власності на 21/100 частину житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу зареєстроване комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] 18 квітня 1996 року, на його ім`я КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» виданий технічний паспорт, право власності [PERSON] на 21/100 частину на житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , ніким не оспорюється. Відповідно до вимог ст.47 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, суд вважає угоду купівлі-продажу дійсною. Оскільки суд визнав договір купівлі-продажу 04 квітня 1996 року№НД-6, укладений між [PERSON] та [PERSON] на Харківській товарній біржі дійсним, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності 21/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі вказаного правочину. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 21/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ізст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , вчинила всі необхідні дії, спрямовані на прийняття спадщини у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку, в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак як вбачається зі змісту вищевказаної постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О. від 23 квітня 2019 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що нею на підтвердження права власності [PERSON] на 21/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , подано договір купівлі-продажу, зареєстрований Харківською товарною біржею 04 квітня1996 року за №НД-6, який не був нотаріально посвідченим у відповідності до ст.. 227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, що діяв на час придбання спадкоємцем нерухомого майна. Отже, враховуючи, що судом визнано дійсним договір купівлі - продажу 21/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 04 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] на Харківській товарній біржі, ту обставину, що інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , в ході судового розгляду справи судом не встановлено, суд також задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на зазначену частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved