Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 04.04.2017 року Консульством України в Дубай , про що зроблено актовий запис № 06 . Позов позивач мотивує тим, що 04.04.2017 року Консульством України в Дубай зареєстровано шлюб з відповідачкою , про що зроблено актовий запис № 06 .Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. З липня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. Сім`я розпалась та існує формально. Позивач вважає, що оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просить шлюб розірвати, на примирення не згодний. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка проти позову не заперечує, доводи позивача не оспорює, просить справу розглядати за її відсутності та розірвати шлюб ,укладений між нею та позивачем. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04.04.2017 року уклали шлюб, який був зареєстрований 04.04.2017 року Консульством України в Дубай , про що зроблено актовий запис № 06, відповідно копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого повторно 14.08.2020 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ,актовий запис № 06. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Оскільки, судом встановлено, що позивач та відповідач спільно проживали на території України, крім того, вони й на даний час проживають в Україні, до даних правовідносин підлягають застосування норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 27 СК України державна реєстрацію шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним\~законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили \~ \~ \~ \~ Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, в даній справі відсутні обставини, які передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 58, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 104, 105, 110, 112, ч.2 ст. 114, 115 СК України,

Outcome: approved