Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] у квітні 2020 року помер. З 23 квітня 2019 року малолітня [PERSON] , 2011 року народження поставлена на облік, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Після смерті батька дитини, [PERSON] , створила нестерпні умови для проживання дитини, перестала піклуватися про доньку, пиячить, веде себе агресивно, зачиняє [PERSON] в хаті з літньою бабусею, якій ампутували ноги, через що жінка не може пересуватися та турбуватися про онуку. Під час неодноразових візитів за місцем проживання відповідачки, встановлено, що умови проживання дитини незадовільні, сама [PERSON] немита та недоглянута, в будинку відсутні будь-які продукти харчування. Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради [PERSON] рекомендовано звернутися до лікаря-нарколога, навести лад в будинку, оформити донці пенсію по втраті годувальника. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27.08.2007 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] , 2004 року народження. Мати дівчинки не цікавиться своєю дитиною, не здійснює жодних дій спрямованих на виконання своїх батьківських обов`язків, що в свою чергу вказує на її байдужість та свідоме нехтування як своїми батьківськими обов`язками так і правами. В зв`язку з чим просять суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 16.11.2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 03.03.2021 року підготовче засідання у справі закрито, та призначено до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з`явилася без поважних причин, була повідомлена належним чином про день, місце та час розгляду справи, у подальшому виклики до суду повернулись з відміткою на конверті «адресат тимчасово відсутній», «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Суд вирішує питання про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] . Заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50). У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.01.2013 року, про що свідчить відмітка в паспорті [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). В паспорті [PERSON] стоїть відмітка про те, що «паспорт підлягає обміну в місячний термін в зв`язку переміною прізвища при реєстрації шлюбу 11.01.2013 р.» (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] за час проживання на території Козацької селищної ради зарекомендували себе з негативної сторони. Офіційно ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями. Мають доньку - [PERSON] , якій не приділяють належну увагу. Притягувалися до адміністративної відповідальності, що підтверджується громадськими характеристиками (а.с. 35,36). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27.08.2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Дитину передано органу опіки та піклування для встановлення опікунства. Стягнуто на утримання дитини на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). [INFO] в смт Козацьке Бериславського району, Херсонської області, народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Козацькою селищною радою Бериславського району Херсонської області 15 листопада 2011 року, актовий запис № 41 (а.с. 6). З вказаного свідоцтва вбачається, що в графі батьки вказано: Батько - [PERSON] , Мати - [PERSON] (а.с. 6). 23.03.2015 року [PERSON] визнано винною і призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком 100 годин, що підтверджується вироком Бериславського районного суду Херсонської області (а.с. 26). 04.04.2019 року та 12.04.2019 року відносно [PERSON] були складені протоколи про адміністративні правопорушення передбаченні ч.1 ст. 184 КУпАП та ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 24, 25). 23.01.2019 року, 24.01.2019 року, 04.04.2019 року, 08.04.2019 року, 12.06.2019 року, 16.07.2019 року були проведені обстеження [PERSON] за адресою її місця проживання, а саме: [ADDRESS] (а.с. 11,12,19,20,21,22). За вищевказаною адресою проживають: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , мати чоловіка - [PERSON] . У дитини є окрема кімната, однак місце для виконання домашніх завдань відсутнє. Умови проживання незадовільні. Санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам. 24.01.2019 року з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо наслідків вживання алкоголю та наслідків щодо невиконання батьківських обов`язків. 30.08.2019 року [PERSON] на ім`я голови Козацької селищної ради написала розписку, згідно якої вона зобов`язується зробити в будинку косметичний ремонт до листопада 2019 року та припинити вживати алкогольні напої (а.с. 40). 14.01.2020 року, 07.04.2020 року, 10.04.2020 року під час обстеження матеріально-побутових умов, [PERSON] попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Встановлено, що умови проживання останньої незадовільні, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам. Складено 2 протоколи і виписано терміново заборонений припис (а.с. 16,17,18). 21.04.2020 року під час обстеження умов [PERSON] встановлено, що донька [PERSON] 4 дні як не проживає вдома, а знаходиться у свого дядька в с. Веселе, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 15). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2020 року (а.с. 7). 14.05.2020 року під час проведення умов проживання [PERSON] встановлено, що помешкання потребує ремонту. У малолітньої є окрема кімната, де забезпечена місцем для сну, відпочину та навчання, є сезонний одяг, продукти харчування. Мати попереджена про відповідальність за виховання та утримання дочки, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 14). 27.05.2020 року Міський центр соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Новокаховської міської ради направило повідомлення начальнику служби у справах дітей щодо родини [PERSON] . Під час перевірки та оцінювання виявилось, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, працює лише для забезпечення власних потреб, не приділяє достатньої уваги та розвитку своїй малолітній дитині. При спілкуванні з дитиною виявлена педагогічна запущеність. Дівчинка не відповідає ваговій категорії відносно свого віку, у будинку відсутні санітарно-гігієнічні умови. В зв`язку з ситуацією, яка склалася в родині, є загроза у позбавленні батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини (а.с. 39). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 11.06.2020 року встановлено, що з метою захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах вирішено рекомендувати [PERSON] звернутися до лікаря-нарколога для проходження лікування від алкогольної залежності; навести лад в будинку; поновити паспорт; оформити пенсію по втраті годувальника; звернутися до КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» Новокаховської міської ради з метою обстеження малолітньої [PERSON] , що підтверджується витягом з протоколу №6 (а.с. 33). 15.06.2020 року під час проведення умов проживання [PERSON] встановлено, що умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 23). На обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради значиться малолітня [PERSON] , 2011 року народження, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, через пияцтво та безвідповідальність матері. З [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо наслідків вживання алкогольних напоїв. [PERSON] зобов`язалася звернутися до лікаря-нарколога для проходження лікування від алкогольної залежності, але чергові візити 15-16 червня 2020 року за місцем проживання родини показали, що жінка перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. В зв`язку з чим просять притягнути [PERSON] до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується поданням на ім`я начальника Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області від 17.06.2020 року (а.с. 28). 23.06.2020 року під час проведення умов проживання [PERSON] встановлено, що помешкання потребує покращення, в будинку брудно, не прибрано, всюди розкидані речі. У малолітньої є окрема кімната, де забезпечена місцем для сну, відпочину та навчання, є сезонний одяг, але все в брудному стані. Продукти харчування майже відсутні. Мати не створила умов для проживання дочки. Вирішено питання неналежного виконання [PERSON] розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 13). 14.07.2020 року [PERSON] попереджена, що 16.07.2020 року вона повинна приїхати на засідання комісії з прав дитини о 14-00 годині в приміщення Новокаховської міської ради (а.с. 41). 15.07.2020 року Міський центр соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Новокаховської міської ради направило повідомлення начальнику служби у справах дітей щодо родини [PERSON] . Сімя [PERSON] перебуває під соціальним супроводом починаючи з 22.06.2020 року, підставою для взяття під соціальний супровід родини було зловживання алкоголем громадянки, її низьким виховним потенціалом та поверненням дитини з закладу інституційного догляду. Протягом соціального супроводу з родиною проводилася низка заходів спрямованих на подолання складних життєвих обставин. Жінка продовжує виконувати свої батьківські обов`язки на мінімальному рівні. Побутові умови родини не покращились, неодноразово надавалась гуманітарна допомога у вигляд одягу. Роботу з родиною продовжено (а.с. 38). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 16.07.2020 року встановлено, що з метою захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах вирішено направити подання до Бериславського відділу поліції щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків; готувати документи для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується витягом з протоколу №7 (а.с. 32). Згідно повідомлення начальника СП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області на ім`я начальника служби у справах дітей вбачається, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП від 06.07.2020 року та направлено до суду. Також з останньою було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення подібних дій в подальшому (а.с. 27). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти (а.с. 60-61) комісією встановлено, що [PERSON] 2011 року народження проживає разом з матір`ю та бабусею. Сімя перебуває в складних життєвих обставинах. Під час відвідування комісія передала дитині теплий одяг. Під час бесіди було з`ясовано, що дитина потребує консультації лікаря, мати не забезпечила дитину їжею, так як знаходилася в алкогольному стані. В зв`язку з тим, що батьки, [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків належним чином, не забезпечують належних умов проживання дитині, ведуть аморальний спосіб життя, рішенням опікунської ради сім`ю поставлено на облік, як таку, яка опинилася у складних життєвих обставинах, постало питання щодо влаштування дитини до Старозбур`ївської загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради, а батькам надано час для виправлення, що підтверджується листом відділу з питань діяльності Козацького старостинського округу (а.с. 37). Відповідно до характеристики виданої директором Козацького ЗПЗСО Бериславської районної ради Херсонської області від 08.04.2019 року, вбачається, що [PERSON] , 2011 року народження навчається у 1-му класі. Учениця відчуває труднощі у навчанні. Батьки не приділяють належної уваги вихованню дочки. Мати декілька разів з`являлася до школи у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 34). В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , 2011 року народження. Відносно [PERSON] неодноразово були складені протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 184 та ст. 173-2 КУпАП. Належних висновків для себе не зробила, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, участі в житті та розвитку доньки не приймає. В зв`язку з чим була попереджена про те, що може бути позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради на підтвердження своїх позовних вимог надали письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що позивачка має малолітню доньку [PERSON] , яка проживає разом з нею та своєю бабусею [PERSON] . Позивачка вживає алкогольні напої, вихованням дитини не займається, участі в житті та розвитку доньки не приймає. Вихованням [PERSON] займається її бабуся [PERSON] (а.с. 29,30,31). Суд критично відноситься до вищезазначених пояснень, оскільки вони не є належними доказами невиконання чи ухилення матері [PERSON] від її батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , оскільки ці пояснення не посвідчені належним чином, а тому не відомий час складання пояснення, що викликає обґрунтовані сумніви в їх достовірності. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. У відповідності з ч. 4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На розгляді комісії з питань захисту прав дитини виконкому Новокаховської міської ради винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] . З 23 квітня 2019 року малолітня [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах. На підставі викладеного орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області вважають за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] [INFO] , що підтверджується висновком виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області (а.с. 52-54). Отже, суд достовірно встановив, що відповідачка не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки та її виховання, не спілкуються з дитиною в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до дитини, не створюють умов для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. Як наслідок, усі ці фактори, у їх сукупності, свідчать про те, що відповідачка свідомо і умисно ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Отже, суд приходить до висновку, що поведінку матері дитини у кращу сторону змінити не можливо, оскільки вона сама цього не бажає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, не створює сприятливих умов для навчання та підготовки до самостійного життя, не забезпечує дитину відповідними умовами для проживання. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки перш за все буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Крім того, статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, якщо відповідачка підтвердить, що змінилося її ставлення до обов`язків з виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідачки на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] , належить визначити в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно 12.11.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При цьому, стягнення аліментів слід здійснювати на користь закладу, де буде перебувати дитина. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved