Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Короткий зміст\~позову До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит-Капітал, третя особа що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.05.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29552, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 17833 грн. 02 коп. Зазначає, що 02.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар Миколою Вікторовичем відкрито виконавче провадження № 66339174 на підставі виконавчого напису № 29552 від 06.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та 04.08.2021 року приватним виконавцем Доготар М.В., на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №66339174 відбувається примусове стягнення з заробітної плати позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 17833 грн. 02 коп., а також виконавчі витрати. Вказує, що йому стало відомо від роботодавця про те, що з його заробітної плати відбувається примусове стягнення за ВП №66339174. Вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він не укладав будь-яких договорів позики/кредитування з відповідачем, будь-яких коштів/майна в борг не позичав, а тому вважає вимогу про стягнення з нього заборгованості за допомогою виконавчого напису нотаріуса незаконною, окрім наведеного з огляду і на безгрошовість, безспірність зобов`язань. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за зареєстрованим в реєстрі № 29552 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 17833 грн. 02 коп. та стягнути судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 19 нового ЦПК цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Частина 1 ст. 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: 1) малозначні справи; і 2) справи, що виникають з трудових відносин, а згідно ч. 2 цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Частиною 3 ст. 274 ЦПК України суду надано повноваження для того, щоб вирішити, чи розглядати справу в порядку спрощеного провадження, адже встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Якщо справа є малозначною за законом, то визнавати її такою судом немає необхідності. Достатнім буде констатувати ознаку малозначності справи з огляду на закон та відкрити провадження в малозначній справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з цих підстав, зазначивши про них в ухвалі. Підставами розгляду такої справи в порядку спрощеного провадження будуть п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК. За змістом правил п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК \~справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії. Такий висновок було зроблено в ухвалах Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду, наприклад, від 12 березня 2018 року в справі № 280/236/17, від 14 березня 2018 року в справі\~ № 127/22669/17\~та в справі № 272/415/17. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 вересня 2021 року відкрито позовне провадження та призначено справу у відкрите судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 вересня 2021 року забезпечено вищенаведений позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Просив, розглянути справу у його відсутність за клопотанням від 16.09.2021 року (а.с.30) Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи; про причини неявки в засідання, суд не повідомив. 20.10. 2021 року направлено до суду було документи на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці про витребування доказів від 24.09.2021 року Третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. 02.11. 2021 року направлено до суду було документи на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці про витребування доказів від 24.09.2021 року Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції"\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Досліджені докази та застосовані норми права Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що відносно позивача [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.11). Особу позивача [PERSON] було ідентифіковано про що свідчить довідка (а.с. 37). Виконавче провадження за № 66339174 було відкрито на підставі виконавчого напису від 06.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за зареєстрованим в реєстрі № 29552 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 17833 грн. 02 коп. (а.с. 62) за заявою ТОВ Фінансова компанія Кредит Капітал (а.с. 35). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2498204 від 17.09.2020 року (а.с. 38 - 40) вбачається прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5558.00 грн., прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 10695.02 грн., прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 650.00 грн. з зазначенням, що загальна заборгованість за означеним вище кредитним договором складає 16903.02. грн.. (а.с. 36). Графік розрахунку за кредитним договором № 2498204 від 17.09.2020 року (а.с. 38 - 40) не підписаний [PERSON] (а.с.41). Окрім наведеного, судом встановлено, що згідно договору відступлення прав вимоги № 60-МЛ від 26.01.2021 року ТоЗВ Мілон (Кредитор) та ТоЗВ Фінансова компанія Кредит Капітал (новий Кредитор) передало (відступив) Портфель заборгованості (за реєстром боржників а.с. 47, включаючи боржника [PERSON] ) та набув право грошових вимог Кредитора за кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових і інших зобов`язань за кредитними договорами…. (а.с. 42 46), за сплатою 2124273.73 грн. за платіжним дорученням № 21296 від 26.01.2021р. (а.с. 48). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, вбачається що ТоЗВ Фінансова компанія Кредит Капітал (новий Кредитор) набуло такого статусу (ідентифікаційний номер 35234236) (а.с. 50). Судом також, встановлено, що 02.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. на підставі виконавчого напису № 29552 від 06.05. 2021 року (а.с. 62) відкрито було виконавче провадження, про що свідчить відповідна постанова (а.с. 57) тв. 04.08.2021 року цим же приватним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 60 -61) Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Відповідач, нотаріус не надали суду документів, на підставі яких 18.03.2021 року вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт його існування не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Докази направлення та отримання [PERSON] повідомлень про усунення порушень за кредитним договором від 05.12.2019 року в матеріалах справи відсутні. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Суд також приймає до уваги, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису 06.05.2021 року (а.с. 62), постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Кредитний договір кредитним договором № 2498204 від 17.09.2020 року (а.с. 38 - 40), який став підставою для видачі спірного виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Суд звертає увагу і на те, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності вимоги відповідача, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог\~Закону «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом Остапенко Є.М. з порушенням чинного законодавства, без повідомлення боржника про усунення порушень за кредитним договором та за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду з позовом позивачем оплачений судовий збір на загальну суму 1362 грн. (908,00 грн. + 454,00 грн.) (а.с.6,15). З урахуванням підтверджених судових витрат та вимог законодавства, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1362 грн., документально підвердженя квитанцією № 56511 та квитанцією 56544.

Outcome: approved