Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 грудня 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1218. Від шлюбу сторони мають неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив про те, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, несумісності характерів, поглядів на шлюб та сім`ю. В сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. Спільного сімейного життя вони не ведуть, шлюбні відносини вони не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 22 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1218.. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надано заяву, в якій позивач позов підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надано заяву, в якій відповідач визнав позов та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1218. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05 червня 2007 року, актовий запис № 742. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім`ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Крім того, ст.17\~Закону\~України\~від 23\~лютого\~2006\~року\~№3477-IV\~«Про\~виконання\~рішень та\~застосування\~практики\~Європейського суду\~з\~прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «ФернандесМартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved