Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

КЖРЕП № 1 м. Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS], та стягнути понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі не проживає у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин з серпня 2012 року, кімнатою не користується, особисті речі не зберігає, у зв'язку із чим втратив право користування житлом. В судовому засіданні представник позивача Аксьонова Т.А. заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] в суді не заперечуючи факту не проживання у наданому йому житловому приміщенні, позов не визнав. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи представник Комсомольського МС УДМС (третя особа у справі) до суду не з'явився, звернувся із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, встановивши обставини справи та дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] прийнятий у комунальну власність Комсомольської міської ради і знаходиться на балансі позивача у справі - КЖРЕП № 1 (а.с.8-11). На підставі рішення виконкому Комсомольської міської ради відповідачу [PERSON] було видано ордер серії Г № 51 від 05.07.2012 р. (а.с.6) на право заняття жилої площі у гуртожитку - кімнати [ADDRESS]. За наданою суду довідкою (а.с.5) починаючи з 01.08.2012 р. відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Як встановлено судом відповідач [PERSON] з моменту взяття його на облік за вказаною вище адресою, тобто з 01.08.2012 р. у гуртожитку не проживає, кімнатою не користується, особисті речі у приміщенні відсутні, про що суду надано відповідний комісійний акт від 07.08.2013 р. (а.с.4). Згадану обставину також підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами відповідача і пояснили, що [PERSON] в спірному жилому приміщенні не мешкає, іноді з'являється в секції на декілька хвили і ніколи там не проживав. Представником позивача в якості доказу на підтвердження позову надано суду для огляду книгу обліку показників електричного лічильника кімнати [NUMBER], відповідно до яких починаючи з 2011 року і по липень 2013 року в згаданій кімнаті електрична енергія не використовувалася (а.с.46). За змістом ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] визнав ту обставину, що з моменту отримання ордеру на згадане житло він там не мешкав, а постійно проживав в с.Рубльово Глобинського району Полтавської області в будинку колишньої дружини, тому ця обставина доказуванню не підлягає. Крім того, [PERSON] заявив, що не мав можливості проживати у гуртожитку з причин незадовільних умов проживання, так як в кімнаті несправні вікно, вхідні двері, відсутній ремонт. Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин та того, що з приводу відсутності умов для проживання він звертався до КЖРЕП № 1 суду не надав, а навпаки пояснив в суді, що офіційно із скаргами на стан кімнати він до позивача не звертався. Представник позивач заявила в суді, що в кімнаті відповідача за рахунок позивача у 2012 році проведено ремонт, замінено вікно та вхідні двері, однак [PERSON] до кімнати так і не вселився. Факт проведення зазначених ремонтних робіт також підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає твердження відповідача, якими він заперечує проти позову, неспроможними і тому не приймає їх о уваги. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачами у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Як встановлено судом, відповідач фактично з моменту отримання права проживання у жилому приміщення у гуртожиток не заселився, тобто близько двох років поспіль у кімнаті не проживає, особистих речей не зберігають, що дає суду підстави дійти висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання у гуртожитку, так само як і такого наміру у цілому. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до норми ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved