Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач 20.04.2015 року звернулася до суду з позовом до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, третя особа: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? будинку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2005 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку № 50 по вул. Колгоспній в с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського р-ну Одеської області. При звернені позивачем до Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, останній було відмовлено у зв`язку із тим, що мати позивачки 16.06.2000 року склала заповіт на імя [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області було визнано право власності на ? будинку, оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи та має право на обов`язкову частку у спадщини відповідно до ст 1241 ЦК України. До того ж, позивач стверджує, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2014 року заповіт складений 16.06.2000 року [PERSON] визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.04.2014 року залишено без змін. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: визнати за нею право власності на ? частини будинку, розташованого за адресою: вул. Колгоспна, буд.50, с.Руськоіванівка, Білгород-Дністровського р-ну Одеської області. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність.(а.с.78). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе своє майно яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ОД №0201346 заповідала [PERSON]В.(.а.с.23,34). 20.01.2005 року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 010266, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського МУЮ 01.06.2005 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За матеріалами спадкової справи нотаріальної контори встановлено, що із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] в порядку спадкування за законом та [PERSON] онука померлої в порядку спадкування за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок нотаріусом [PERSON] відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано всіх необхідних документів, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.12.2013 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку №50 по вул. Колгоспній в с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті [PERSON] Вселено [PERSON] в будинок №50 по вул. Колгоспній в с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди в здійсненні [PERSON] права власності будинком, виселено [PERSON] із будинку №50 по вул. Колгоспній в с.Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області(а.с.60-62). Рішення суду набуло законної сили. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області від 23.04.2014 року визнано недійсним заповіт посвідчений секретарем Руськоіванівської сільської ради [PERSON] 16.06.2000 року, відповідно до якого [PERSON] заповідала усе своє майно, яке на випадок смерті їй би належало, у тому числі земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ОД №0201346 [PERSON] (а.с.63-64). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.07.2014 року вищевказане рішення залишено без змін (.а.с.90-92). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У сенсі розуміння до ст.ст.1217,1223 ЦК України, зокрема, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, у разі визнання заповіту недійсним право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON] позивач по справі, а також донька [PERSON] (а.с.37-39). Проте рішенням Білгород-Дністрвоського міськрайонного суду від 27.12.2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від12.03.2013 року залишено без змін, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровська міська Державна нотаріальна контора Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено, та зазначено, що [PERSON] свідомо не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. (а.с.79-81) Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.24,47) Таким чином єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON]Я є її донька [PERSON] позивач по справі. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за нею право власності на майно померлої [PERSON]Я.(3/4 житлового будинку), як за спадкоємицею першої черги за законом у розумінні положення \~ст. 1269 ЦК України, бо, позивач прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але та обставина, що нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Таким чином, на момент відкриття спадщини (20.01.2005 року), до складу спадщини, входили усі права та обовязки [PERSON], які належали їй на день смерті. Враховуючи вищевикладене, а саме те, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та у встановлений законодавством строк звернулася до державного нотаріуса з приводу оформлення її спадкових прав, та не відмовилася від неї, тобто юридично прийняла спадщину після померлої [PERSON], суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню.

Outcome: approved