Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 0,9999 га, що розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 275510 від 28.09.2011 року, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0859; - земельну ділянку площею 0,1570 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 472451 від 25.06.2010 року, кадастровий номер - 5122082000:02:001:0075; - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутній оригінал документа на спадковий житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву по розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 0,9999 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , переданої для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 275510, виданого 28.09.2011 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 512208201000136, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0859; - земельна ділянка площею 0,1570 га, яка розташована, у [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 472451, виданого 25.06.2010 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011052102154, кадастровий номер - 5122082000:02:001:0075; - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 345, виданою 01.03.2021 року виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47522860 від 25.04.2017 року інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.08.1980 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05.09.1973 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було з`ясовано судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 300 від 22.02.2021 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. В свою чергу, відповідач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою, згідно якої відмовився від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved