Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 листопада 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їхнє подружнє життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останні три роки між ними постійно виникали сварки, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спільно не проживають з 2012 року, на даний час не підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх доньки. На примирення не погоджується. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, просив шлюб розірвати. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, 22 листопада 2008 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Данилівської сільської сільської ради Васильківського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved