Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Керівник Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати недійсним договір дарування, серія і номер: 1470, виданий 25.06.2009 р. на користь [PERSON] щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], загальною площею 40,2 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12 грудня 2016 року, відповідно до якого 12.12.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1114705880000; визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO], до складу якої входить квартира [ADDRESS], загальною площею 40,2 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м. та передати у власність територіальної громади [ADDRESS] В позові посилається на те, що Київською місцевою прокуратурою №9 під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12016100090015383 від 26.12.2016 року, встановлено порушення майнових прав та інтересів територіальної громади міста Києва. Так, [PERSON], [INFO], померла приблизно [INFO] року, причину смерті не встановлено. Поховання [PERSON] здійснено за державні кошти, що підтверджується листом СКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» №329 від 09.02.2017. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-9472 (И-2017) від 08.08.17, дана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 року. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №13662 від 06.09.2016 року, [PERSON], померла приблизно [INFO]. Таким чином, спадщина відкрилась [INFO] року. Згідно із статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до витягу Реєстру територіальної громади міста Києва від №8142019 від 18.09.17, довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №487 від 13.01.2017, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та інших зареєстрованих осіб за даною адресою на даний час не має. Отже, останнім зареєстрованим місцем проживання померлої [PERSON] є Солом'янський район м. Києва, що і є місцем відкриття спадщини. Згідно листа Дев'ятої Київської нотаріальної контори №129/01-16 від 17.01.2017 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.01.2017 року №46427123, заповіти від імені [PERSON]., [INFO], не посвідчувались. Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №800/2016 на підставі заяви [PERSON], як спадкоємця 4 черги. Постановою Дев'ятої Київської нотаріальної контори від 30.12.2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц, задоволено позов [PERSON] до Данилівської сільської ради Васильківського району третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин. В подальшому зазначене рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.07.17. Таким чином, спадкова справа не містить доказів наявності родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до пояснень сусідів, які проживають поряд з квартирою за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживав разом з [PERSON] однією сім'єю, не здійснював догляд за нею, у тому числі перед її смертю. Крім того, [PERSON] не вжив заходів щодо поховання [PERSON] Згідно листа Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №24/16.11-08 від 04.01.2017, не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно [PERSON] та актових записів про шлюб та народження її дітей. Померла заповіту за життя не склала. Родичів у померлої не було, [PERSON], який після смерті звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, не є спадкоємцем померлої ні за законом, ні за заповітом. Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Отже, залишена після смерті [PERSON] спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва. У той же час встановлено, що 12.12.2016 року здійснена державна реєстрація на спірну квартиру на підставі договору дарування, який нотаріусом, вказаним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не посвідчувався. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94896979 від 17.08.2017, 12.12.2016 здійснена державна реєстрація права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування №1470 виданий 25.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В. Однак, встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В., 25.06.2009 під №1470 посвідчено інший договір, а саме, договір купівлі-продажу нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS], сторонами договору є TOB «СЕРВІК» (продавець) та [PERSON] (покупець), що підтверджується листом Київського державного нотаріального архіву №151/01-21 від 13.02.2017 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №7437421 від 25.06.2009. Крім того, відповідно до протоколу допиту [PERSON] від 17.01.2017 року, останній [PERSON] не знав, не зустрічався, об'єкти у дар не отримував, договорів не підписував, у нотаріуса не був, у м. Києві останній раз був у 1998 році, 12.12.2016 року на протязі дня знаходився на роботі, приміщення КП «Солом'янка-Сервіс» не відвідував, документи на реєстрацію права власності не подавав. Оскільки спірний договір дарування нотаріусом не посвідчувався та не міг взагалі укладатись, такий договір дарування є нікчемним. Однак враховуючи, що здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі нікчемного правочину, є потреба в скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12.12.2016, відповідно до якого 12 грудня 2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності відповідача на спірну квартиру. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник керівника Київської місцевої прокуратури №9 позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов також підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові, подав до суду письмові пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Так, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що приблизно [INFO] року померла [PERSON], [INFO], причину смерті не встановлено через гнильні зміни трупа, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 року. Відповідно до витягу Реєстру територіальної громади міста Києва від №8142019 від 18.09.17, довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №487 від 13.01.2017, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та інших зареєстрованих осіб за даною адресою не має. Отже, останнім зареєстрованим місцем проживання померлої [PERSON] є Солом'янський район м. Києва, що і є місцем відкриття спадщини. Згідно листа Дев'ятої Київської нотаріальної контори №129/01-16 від 17.01.2017 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.01.2017 року №46427123, заповіти від імені [PERSON], [INFO], не посвідчувались. Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №800/2016 на підставі заяви [PERSON], як спадкоємця 4 черги. Постановою Дев'ятої Київської нотаріальної контори від 30.12.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ~ [INFO] року гр. [PERSON]. Також, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц, задоволено позов [PERSON] до Данилівської сільської ради Васильківського району третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.07.17 р. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Згідно листа Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №24/16.11-08 від 04.01.2017, не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно [PERSON] та актових записів про шлюб та народження її дітей. Відповідно до листа №16.11-09 від 05.10.2017 р. Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що в Солом'янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві наявний актовий запис про шлюб №1071 від 31.07.1955 р. відносно [PERSON] та [PERSON], складеного Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно запису акта №1903 про народження [PERSON] вбачається, що її батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Також наявний актовий запис про смерть дружини [PERSON] - [PERSON] №539 від [INFO], складеного Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено та підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94896979 від 17.08.2017, 12.12.2016 здійснена державна реєстрація права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування №1470 виданий 25.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В. Згідно листа №151/01-21 від 13.02.2017 р. Київського державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В., 25.06.2009 за реєстровим №1470 посвідчено інший договір, а саме, договір купівлі-продажу нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS], сторонами договору є TOB «СЕРВІК» (продавець) та [PERSON] (покупець). Крім того, відповідно до протоколу допиту свідка [PERSON] від 17.01.2017 року, у кримінальному провадження №12017100090000397 від 14.01.2017 р. останній [PERSON] не знав, не зустрічався, об'єкти у дар не отримував, договорів не підписував, у нотаріуса не був, у м. Києві останній раз був у 1998 році, 12.12.2016 року на протязі дня знаходився на роботі, приміщення КП «Солом'янка-Сервіс» не відвідував, документи на реєстрацію права власності не подавав. Згідно листа №062/14-9472 (И-2017) від 08.08.2017 р. Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2001 р. (відомості про відчуження в Бюро відсутні). За змістом ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.ч.1,3 та 4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом/ нікчемний правочин/.У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків його недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Як зазначено вище, власник спірної квартири [PERSON] померла [INFO] року, а тому розпорядитись належним їй нерухомим майном шляхом укладення договору дарування не могла. Спірними договором беззаперечно порушуються права та інтереси територіальної громади в особі Київської міської ради, які випливають з встановленого ст. 1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Виходячи з того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім'я відповідача [PERSON] здійснена на підставі нікчемного правочину, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12 грудня 2016 року, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1114705880000 підлягає скасуванню. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цих обставин, з відповідача підлягає стягненню 17883,65 гр. судового збору, сплаченого Прокуратурою міста Києва при зверненні до суду.

Outcome: approved