Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Луківської сільської ради, [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом [PERSON] : - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , до складу якого входить житловий будинок під літерою А, загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м., навіс під літерою Б, сарай під літерою В, навіс під літерою Г, вбиральня під літерою Ж, огорожа №1-2; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області із кадастровим номером 2621682000:04:001:0051 площею 0,2561 гектарів; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області із кадастровим номером 2621682000:05:001:0147 площею 0,3544 гектарів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , що підтверджується Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Вуїв Марією Миколаївною 05.10.2015 року по реєстру №11. [INFO] бабуся позивача - [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 12.11.2019 року, про що зроблено запис за №1911. Після смерті моєї [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно, а оскільки на випадок своєї смерті вона залишила Заповіт на ім`я позивача, відповідно після її смерті спадкування відбувається у порядку спадкування за заповітом. [PERSON] народився [INFO] у селищі Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Обертинською сільською радою 02.03.1987 року. Батько позивача - [PERSON] народився [INFO] у с.Монастирок Обертинського району Станіславської області, анкетні дані його батька у Свідоцтві про народження не зазначені та його матір`ю помилково зазначена [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Луківською сільською радою Обертинського району Станіславської області 03.03.1962 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 11.10.2014 року, про що зроблено запис за №1550. Братів або сестер у батька позивача - [PERSON] не було. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 02.10.1993 року, про що зроблено запис за №14. На момент смерті [PERSON] проживала разом із [PERSON] (бабуся позивача) в належному їй житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Інших дітей, крім [PERSON] у [PERSON] не було, заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Отже, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , інші родичі відсутні. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та його сестра - [PERSON] , так як їх батько і мама на час смерті [PERSON] вже померли, а інші родичі відсутні. Тривалий час і до моменту смерті [PERSON] догляд за нею здійснював позивач, що серед іншого підтверджується також Довідкою №200 від 02.06.2020 року, виданою Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. До 12 листопада 2019 року (дня смерті) [PERSON] проживала та була зареєстрована в належному їй житловому будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідками №183 та №184 від 15.05.2020 року, виданими Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] на момент смерті [PERSON] у домоволодінні за адресою [ADDRESS] не проживала, із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Отже, після смерті [PERSON] інші спадкоємці першого ступеня споріднення відповідно до ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, крім як зазначена як відповідач за даним позовом - відсутні. Спадкоємці, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині - відсутні. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого домоволодіння, безперешкодно користується ним. За заявою позивача Приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Про відмову від спадщини позивачем не заявлялося, строк для прийняття спадщини ним не пропущено, спадщину позивач прийняв, відповідно до положень ч.1 ст. 1269 ЦК України та вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину. 15 травня 2020 року Приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті бабусі [PERSON] , та роз`яснено право звернутися до Городенківського районного суду за захистом, про що надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №128/02-31 від 15.05.2020 року. Підставою відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом зазначено відсутність (неподання) правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та доказів родинних відносин позивача з його померлою бабусею [PERSON] . Спадковим майном після смерті [PERSON] , яке за правом спадкування належить позивачу з часу відкриття спадщини є: домоволодіння за адресою [ADDRESS] , а також дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області із кадастровим номером 2621682000:04:001:0051 площею 0,2560 гектарів та із кадастровим номером 2621682000:05:001:0147 площею 0,3545 гектарів відповідно. Вказане вище домоволодіння за адресою [ADDRESS] побудовано у 1958 році та належало [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі №5, номер об`єкта погосподарського обліку 02-0329-1, що підтверджується Випискою з погосподарської книги №199 від 02.06.2020 року. За життя [PERSON] на її ім`я на вказане домоволодіння, як на колгоспний двір, головою якого на той час вона була, було видано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 10.05.1990 року. Станом на 15.04.1991 року в житловому господарстві, яке відноситься до колгоспного двору за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується також Довідкою №255 від 22.07.2020 року. Домоволодіння за адресою [ADDRESS] зареєстровано в Коломийському МБТІ згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року під реєстровим номером 14 як колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , до складу домоволодіння входили: житловий будинок під літерою А, загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м., навіс під літерою Б, сарай під літерою В, навіс під літерою Г, вбиральня під літерою Ж, огорожа №1-2, що підтверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів №66610 від 26.06.2020 року. Станом на 20.04.1990 року Коломийським МБТІ виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Вказані вище земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області із кадастровим номером 2621682000:04:001:0051, площею 0,2560 гектарів, із кадастровим номером 2621682000:05:001:0147, площею 0,3545 гектарів належали [PERSON] на підставі Державного акту ІФ №051788 від 17.04.2006 року, Державного акту ІФ №051792 від 17.04.2006 року. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року було відкрито провадження у даній справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи, по справі № 344/17048/20 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , Луківська сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення. 29 вересня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року залучено до участі в даній справі як співвідповідача - Городенківську міську раду Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області). Учасники справи в судове засідання 30.11.2021 не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Семенців Василь Дмитрович на електронну пошту суду надіслав клопотання, в якому просив судовий розгляд справи проводити без присутності сторони позивача, даний позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності; щодо задоволення позову не заперечує. Крім того зазначила, що від прийняття спадщини та частки у майні відмовляється на користь брата [PERSON] , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася та звертатися не має наміру. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 травня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 45 від 20 березня 1990 року, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 66610 від 26.06.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] ( [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 10.05.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 45 від 20.03.1990 р. [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] , що стверджується довідкою Вих. № 7/348 від 08.11.2021, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок в 1958 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1958, 1990 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 290 від 29.07.2020, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 30.07.2020 становить - 58950 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 0,25 га, що стверджується копією виписки з по господарської книги №5, номер об`єкта по господарського обліку 02-0329-1, виданою 02.06.2020 Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1991-1995 роки суспільна група господарства - колгосп., головою сім`ї була [PERSON] ( [PERSON] ) (померла [INFO] ), після її смерті головою сім`ї була[PERSON] ( [PERSON] . Як вбачається із копії вкладишу до облікової картки об`єкта погосподарського обліку № 0203291, [PERSON] , [INFO] , яка померла а/з № 1911 від 12.11.2019, відповідала за об`єкт по [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 р. в житловому господарстві, яке відносилося до колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджено довідкою № 255 від 22.07.2020 виконавчим комітетом Луківської сільської ради. [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа, що вбачається із довідки № 7/347 від 08.11.2021, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] та колишнім членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по Ѕ частині даного домоволодіння. Голова колишнього колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] в с. Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 14 від 02.10.1993, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 1993 року Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На момент смерті [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] а/з № 14 свідоцтво [NUMBER] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , 1933 р.н., що стверджується довідкою Вих. № 7/349 від 08.11.2021 року, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] є її дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.03.1979), яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1378/01-16 від 06.11.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67177823 від 06.11.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася. Отже, [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті матері [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак нею не оформлено документи про спадкування. Звідси слідує, що [PERSON] , [INFO] стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Копією довідки Вих. № 184 від 15.05.2020, виданою Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] , яка померла а/з №1911 від 12.11.2019 р., свідоцтво [NUMBER] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №051788, виданого 17.04.2006 на підставі розпорядження Городенківської райдержадміністрації від 29.09.2004 р. за № 342, [PERSON] є власником земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2560 га, кадастровий номер 2621682000:04:001:0051, що розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки станом на 07.08.2020 становить 6530,61 грн., що доводиться копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №051792, виданого 17.04.2006 на підставі розпорядження Городенківської райдержадміністрації від 29.09.2004 р. за № 342, [PERSON] є власником земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3545 га, кадастровий номер 2621682000:05:001:0147, що розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За життя, 05 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, житловий будинок, господарські споруди і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, в т.ч. земельна ділянка, земельний пай, які розміщені в с. Монастирок заповіла внукові [PERSON] , за такою умовою, що він утримуватиме її до смерті. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 11. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 58613143, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58941027 від 08.01.2020. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, актовий запис за № 1911 від 12.11.2019, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини [PERSON] входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та 2 (дві) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Луківської сільської ради, площею: 0,2560 га, 0,3545 га. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла а/з № 1911 від 12 листопада 2019 року (свідоцтво [NUMBER] ) проживала і була зареєстрована в житловому будинку за адресою [ADDRESS] ; на час смерті [PERSON] в господарстві зареєстрованих осіб не було, що доводиться копією довідки Вих. № 183 від 15 травня 2020 року, виданою Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] здійснював догляд до моменту смерті за своєю бабусею [PERSON] , [INFO] , яка померла а/з № 1911 від 12.11.2019, що стверджується копією довідки Вих. № 200 від 02.06.2020, виданою Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 червня 2021 року по справі № 344/17048/20 (провадження № 2-о/344/22/21) задоволено заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Луківська сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та встановлено факт родинних відносин, що - [PERSON] , [INFO] є внуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Дане судове рішення набрало законної сили 16 липня 2021 року. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітомпісля смерті [PERSON] є її внук [PERSON] (позивач). Син [PERSON] , батько [PERSON] (позивача) - [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років в м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, актовий запис за № 1550 від 11.10.2014, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Із копії спадкової справи № 2/2020, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 58941027 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 08.01.2020 приватним нотаріусом Яшан Р.Р. підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65322307 (номер у нотаріуса 2/2020), спадкодавець - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. від 15.05.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Причиною відмови нотаріуса є те, що позивачем [PERSON] не подані документи, які підтверджують право власності на житловий будинок та не було надано доказів родинних відносин з померлою [PERSON] . Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та 2 (дві) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Луківської сільської ради, площею: 0,2560 га, 0,3545 га, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, ст.ст. 131,152 ЗК України,

Outcome: approved