Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи ліквідатор Комунального підприємства «[PERSON] Комунальне підприємство» арбітражний керуючий [PERSON], реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, який був уточнений в ході розгляду справи. Так, в обґрунтування позову він зіслався на те, що він з 2002 року фактично проживає по вул. Леніна (Соборна), 142 [ADDRESS], відкрито володіє та користується квартирою, сараєм і за час його проживання за вказаною адресою ніхто з власників (спадкоємців, правонаступників) не предявляв своїх прав на вказане майно, ніхто, крім нього не приймав участі в ремонті та утриманні квартири, не вкладав своїх коштів на її утримання. [PERSON] в будинку по вул. Леніна (Соборна), 142 не проживає, не вкладає кошти в його утримання, не володіє і не користується вказаним будинком. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру №1 по вул. Леніна (Соборна), 142 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, що собою становить сіни ? , коридор ? , передня (кухня), кімната, кімната, кладова ?. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ліквідатора Комунального підприємства «[PERSON] Комунальне підприємство» арбітражного керуючого [PERSON], третя особа реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] обставини, викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, зіславшись на те, що позивач з 2002 року з дозволу спадкоємців та селищної ради проживає в [INFO], відкрито володіє та користується нею, ремонтує, сплачує комунальні послуги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області [PERSON] позов визнала в повному обсязі, пояснивши в суді, що спірний житловий будинок знаходиться на балансі КП «[PERSON] комунальне підприємство», яке постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року визнано банкрутом, у звязку з цим було відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців до 17.07.2013 року. Арбітражний керуючий [PERSON], який є ліквідатором КП «[PERSON] комунальне підприємство» в ході ліквідаційної процедури неодноразово звертався до [PERSON] селищної ради передати будинки житлового фонду з балансу КП « Покровське КП» на баланс [PERSON] селищної ради, яка на даний час не має можливості прийняти на свій баланс житловий фонд КП «Покровське КП», оскільки відсутнє будь-яке комунальне підприємство, яке могло б обслуговувати будинки житлового фонду. Крім того, згідно реєстру житлового фонду, що перебуває на балансі КП «Покровське КП», житловий фонд по вул. Леніна (Соборна), 142 в смт. Покровське є єдиним будинком, який вже станом на 01.07.2012 року мав остаточну вартість 0 грн. На даний час вказаний будинок перебуває в аварійному стані, однак [PERSON] селищна рада не має можливості вкладати бюджетні кошти для підтримання цього будинку в придатному стані. [PERSON] селищна рада не заперечує проти задоволення позову, так як позивач добросовісно, відкрито та безперервно проживає у житловому будинку по вул. Леніна (Соборна) № 142 /1 в смт. Покровське понад 10 років та на даний час зареєстрований за цією адресою. Справу розглянуто без участі представника третьої особи ліквідатора Комунального підприємства «[PERSON] Комунальне підприємство» арбітражного керуючого [PERSON], який надіслав до суду заперечення, в яких вказав, що позов не визнає, так як [PERSON] не надав жодного доказу чи документу (договору), який би підтверджував, що він дійсно проживав саме з 2002 року за адресою вул. Леніна (Соборна),142 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. Крім того, позивач не надав жодного доказу безперервного володіння нерухомим майном. Просить в задоволенні позову відмовити. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника третьої особи Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області, який надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства,\~ст. 47 Конституції України; ст.ст.\~328,\~344,\~392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, згідно до технічного паспорту на житловий будинок в смт. Покровське по вул. Леніна (Соборна) 142, складеного начальником Синельниківського бюро технічної інвентаризації 24.12.1978 року, експлікація до плану будинку А-1, кімната №1 сіни, № 2 коридор, №3 кухня, № 4 кімната, № 5 кімната, № 6 кімната, № 4 сарай, № 8 кладова. Так, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок в смт.Покровське по вул. Леніна (Соборна) 142 квартира № 1, власник [PERSON], складеного начальником Синельниківського бюро технічної інвентаризації 07.06.199 року, експлікація до плану квартири А-1, кімната №1 сіни 1/2, № 2 коридор 1/2, №3 передня, № 4 кімната, № 5 кімната, № 8 кладова 1/2. Так, згідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого керівником органу приватизації ([PERSON] селищної ради) від 08.06.1999 року квартира в смт.Покровське по вул. Леніна (Соборна), 142 кв.1 належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до відповіді, наданої начальником КП «Синельниківське МБТІ» від 28.03.2016 року № 106 станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру №1 в смт. Покровське, вул. Леніна (Соборна), 142 зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] селищною радою 08.06.1999 року на підставі розпорядження органу приватизації [PERSON] селищної ради № 816 від 08.06.1999 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Дніпропетровської області від 02.08.1999 року, [PERSON] померла 29.07.1999 року, про що книзі реєстрації актів про смерть 02.08.1999 року зроблено запис № 172. Відповідно до листа завідуючої державної нотаріальної контори від 18.03.2016 року № 397/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 29.07.1999 року у [PERSON] державній нотаріальній конторі не заводилася. Свідок [PERSON] суду пояснив, що спірна квартира, належала померлій [PERSON], яка являлася тіткою його дружини, спадщину вона не прийняла, так як не було коштів. [PERSON] в 2002 році купив дану квартиру в них за 1000 грн., тобто вселився з їх дозволу. Ні він, ні його дружина не проти того, щоб позивач проживав за вказаною адресою. Що стосується Панасюк вона не проживала в спірному будинку, та й не може, так як квартира № 2 по вул. Леніна (Соборна) смт. Покровське, не придатна для життя, знаходиться в аварійному стані. Так, в судовому засіданні, достовірно встановлено, що весь цей період часу, тобто більше 10 (десяти) років, позивач належним чином, сумлінно, безперервно, без наявності будь-яких договорів: оренди, безоплатного користування, зберігання, володіє та відкрито користується даним майном, вселився в будинок зі згоди сімї померлої та селищної ради, які просять визнати за ним право власності. Згідно акту обстеження матеріально побутових умов сімї [PERSON], складеного депутатом селищної ради [PERSON] 24.10.214 року [PERSON] проживає в [INFO] (Соборна), 142 з 2002 року. Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сімї [PERSON] від 20.02.2015 року, складеного депутатом селищної ради [PERSON] [PERSON] не проживав в [INFO] (Соборна), 142 кв.1 з 2002 року по 2010 рік. Став проживати в квартирі №1 з 2010 року, Панасюк користується кв.№2 з часу народження та по теперішній час. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється депутатом [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області, пояснив, що акт, виданий [PERSON] є недійсний, так як він складений зі слів [PERSON], [PERSON] дійсно проживає в [INFO] (Соборна), 142 кв.1 з 2002 року, обслуговує будинок. [PERSON] в спірному житловому будинку не проживає. Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов [PERSON] від 21.04.2015 року, комісія [PERSON] селищної ради у складі депутата [PERSON] селищної ради [PERSON], спеціаліста з соціальних питань [PERSON], спеціаліста-юриста [PERSON] виїхали за адресою смт. Покровське, вул. Леніна (Соборна), 142 та встановили, що у вказаному будинку фактично проживає [PERSON], який дійсно користується всіма кімнатами будинку, а саме проживає в квартирі №1, а в квартирі № 2 складує свої речі (дрова, газова плита, каструлі, відра, бідон та інше). При цьому при візуальному огляді на момент обстеження квартира № 2 по вул. Леніна (Соборна), 142 знаходилась у стані, непридатному для проживання. Також комісією [PERSON] селищної ради було встановлено фактичне місце проживання [PERSON], на даний час це смт. Покровське, вул. Набережна, 20. Згідно листа [PERSON] селищної ради від 04.11.2014 року № 776, наданого [PERSON], житловий будинок, що знаходиться за адресою - вул. Леніна (Соборна),142 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області перебуває на балансі КП «[PERSON] комунальне підприємство», яке згідно постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року визнано банкрутом. Ліквідатором КП «[PERSON] комунальне підприємство» є арбітражний керуючий [PERSON] Згідно технічної документації житловий будинок, що знаходиться за адресою - вул. Леніна (Соборна), 142 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області складається із двох квартир (№1 та №2). Право власності на квартиру №1 по вул. Леніна (Соборна), 142 смт. Покровське зареєстроване Синельниківським МБТІ за [PERSON], квартира №2 по вул. Леніна (Соборна),142 смт. Покровське знаходиться в незадовільному стані та не передавалась КП «[PERSON] комунальне підприємство» у власність чи користування громадян. Відповідно до листа арбітражного керуючого [PERSON] по справі № 24/904/202/2013, який направлений голові [PERSON] селищної ради постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року КП «[PERSON] комунальне підприємство» визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців, до 17.07.2013 року. Ліквідатором КП «[PERSON] комунальне підприємство» призначено арбітражного керуючого [PERSON], який просить будинки житлового фонду, що перебувають на балансі КП «Покровске КП» прийняти на баланс [PERSON] селищної ради. Лист надійшов до [PERSON] селищної ради 12.04.2013 року. Згідно листа арбітражного керуючого [PERSON] по справі № 24/904/202/2013, який направлений голові [PERSON] селищної ради постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року КП «[PERSON] комунальне підприємство» визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КП «[PERSON] комунальне підприємство» призначено арбітражного керуючого [PERSON], який у ході проведення ліквідаційної процедури неодноразово звертався з клопотанням прийняти на баланс [PERSON] селищної ради житлові будинки житлового фонду, що перебувають на балансі КП «Покровське КП» . Лист надійшов до [PERSON] селищної ради 13.05.2014 року. Так, із матеріалів справи видно,\~\~що згідно технічної документації житловий будинок, що знаходиться за адресою - вул. Леніна (Соборна), 142 смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області складається із двох квартир (№1 та №2). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване Синельниківським МБТІ за [PERSON], квартира №2 по вул. Леніна (Соборна), 142 смт. Покровське знаходиться в незадовільному стані та не передавалась КП «[PERSON] комунальне підприємство» у власність чи користування громадян. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Так, згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК.\~\~ При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей\~335\~і\~344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Суд має виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Ураховуючи положення статей\~16,\~344,\~396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна, або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідач є орган, уповноважений , управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи із змісту частини першої\~статті 344 ЦК\~, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач в суді довів, про добросовісність володіння - без умислу причинити шкоду іншій особі, безперервність, відкритість володіння - дії особи як володільця будинку, ремонт, різні проплати за будинок, обслуговування будинку, давність володіння - безперервність володіння, проживання і користування будинком. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. Тому на підставі вищевикладеного, з метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved