Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом захист прав споживача фінансових послуг та розірвання кредитного договору, мотивуючи тим, що 17.04.2008р. між ним та публічним акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 189-08, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 37\~000 доларів США на споживчі потреби строком по 16.04.2018 р. 17.04.2008 р. в якості забезпечення виконання зобовязань по зазначеному кредитному договору між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], [PERSON], позивачем [PERSON], було укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. 17.04.2008р. між відповідачем та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, за якими останні взяли на себе зобовязання солідарно відповідати за неналежне виконання позивачем умов кредитного договору. Зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з пропозицями, щодо вирішення даного питання з врахуванням мінімізації втрат зщ обох сторін виходячи із судової та Європейської практики при вирішенні аналогічних проблем на, що отримав необгрунтовані на його думку відмови. Посилаючись на ст.652 ЦК України позивач просить розірвати кредитний договір, скільки істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору. 22.07.2015р. позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд достроково розірвати кредитний договір № 189-08 від 17.04.2008 р. та розірвати повязані з ним договори поруки та іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовільнити в повному обсязі. Пояснила, що з дня, коли укладався кредитний договір істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору. Зокрема, в період після укладення кредитного договору в державі виникла економічна криза, що підтверджується також тим, що станом на момент укладення вказаного договору офіційний курс гривні до долара США становив 5,05 грн. за 1 долар США, а станом на день предявлення позову 22,03 грн. за долар США. В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Крім того, представник позивача пояснила, що для отримання кредиту в розмірі 37\~000 доларів США однієї заробітної плати позивача не було достатньо, а тому і були укладені договори поруки із трьома поручителями, які і всі разом сплачували кредит. Але в 2014 році поручитель [PERSON] був мобілізований до Збройних сил України, а поручитель [PERSON] через важку хворобу помер. Ці обставини найбільшою мірою вплинули на неспроможність позивача повертати кредит разом з відсотками у встановлені графіком строки, а зокрема і непомірно зрісший курс валюти.Позивачем представлені належні докази з приводу своєчасної сплати кредиту та відсотків на умовах встановлених договором до здорожчання курсу валюти.Так позивачем виконувався графік погашення кредиту з моменту укладенння договору 17.04.2008 року до 28.04.2014 року.Строк дії договору позики закінчується лише 16 квітня 2018 року. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав, заперечив проти задоволення позову, у звязку з його необґрунтованістю, надав до суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що 17.04.2008 р. між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 189-08, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 37\~000 доларів США з процентною ставкою згідно міжнародного розрахунку ставок за процедурою LIBOR. В якості забезпечення виконання зобовязань позивача по кредитному договору між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки від 17.04.2008 р., за умовами яких останні поручилися перед Банком за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору. 17.04.2008 р. мід ПАТ «Кредобанк» як іпотекодержателем та [PERSON], [PERSON] і позивачем як іпотекодавцями було укладено іпотечний договір, за умовами якого останні в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору № 189-08 від 17.04.2008 р. передали в іпотеку відповідачу двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Станом на день звернення до суду по кредитному договору з 17.04.2008р. по 28.04.2014р. позивачем сплачено 40\~446 доларів США , в тому числі 24376,84 доларів США тіла кредиту, 16\~069,94 доларів США проценти за користування ним. Зі змісту Закону України "Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 31.10.2008 року слідує, що в період після укладення кредитного договору в державі виникла економічна криза, що підтверджується також тим, що станом на момент укладення вказаного договору офіційний курс гривні до долара США становив 5,05 грн. за 1 долар США, а станом на день звернення до суду 22,03 грн. за 1 долар США. Отже, в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Окрім того, суд вважає, що позивач не могла усунути причини такої зміни обставин після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались, оскільки згідно з п. 3, 4 ст. 116 Конституції України саме до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено забезпечення фінансової цінової, інвестиційної, податкової політики шляхом розроблення і здійснення загальнодержавних програм економічного розвитку країни. До того ж, згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національний банк України» основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. На виконання своєї основної функції Національний банк сприяє дотриманню стабільності банківської системи, а також, у межах своїх повноважень, - цінової стабільності. Тому, саме вищі державні та фінансові інституції, а не позивач наділені повноваженнями впливати на фінансово-економічну стабільність держави. Як слідує із змісту кредитного договору та пояснень представників сторін, [PERSON] отримав саме споживчий, а не комерційний кредит, він не проводить експортно-імпортних операцій та не здійснює розрахунки в іноземній валюті, а тому й не може отримувати доходи в такій валюті, що в свою чергу зумовлює необхідність значного збільшення відшукання фінансових ресурсів на придбання іноземної валюти для продовження виконання зобовязань за договором. Відповідно до ч.5 ст.49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк зобовязаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватися встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків. Згідно п.1.8 гл.1 розділу I Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого постановою від 25.01.2012р. № 23 (до 31.12.2012 діяла в редакції постанови від 06.07.2000 № 279) Правління Національного банку України, банк за кожним кредитом боржника формує кредитну документацію (справу) боржника відповідно до вимог, визначених цим Положенням. Кредитна документація (справа) боржника має містити мінімально необхідні дані, перелік яких наведений в додатку 2 до цього Положення. Зокрема, і висновок уповноважених фахівців банку щодо оцінки кредитоспроможності боржника. Згідно п.1.10 гл.1 розділу I Положення, кредитоспроможність визначається як наявність у боржника передумов для проведення кредитної операції, і його спроможність повернути борг у повному обсязі та обумовлені договором строки. Згідно з положеннями глави I розділу VI Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368 (наділ Інструкція), кредитоспроможність позичальника визначається за показниками, що характеризують його здатність своєчасно розраховуватися за раніше одержаними кредитами, його поточне фінансове становище, спроможність у разі потреби мобілізувати кошти з різних джерел і забезпечити оперативну конверсію активів у ліквідні кошти. Згідно абз.2 п.1.1 глави I розділу VI Інструкції, кредитна діяльність банків повязана з кредитним ризиком або нездатністю контрагента виконувати частково або в повному обсязі свої зобовязання згідно з угодою, тому банки зобовязані оцінювати кредитоспроможність своїх контрагентів, вчасно ідентифікувати погані активи (тобто активи, за якими існує ймовірність отримання збитків), створювати необхідні резерви для списання безнадійних до погашення активів. Згідно п.2.4 гл.2 розділу I Положення банк здійснює оцінку фінансового стану боржника відповідно до вимог цього Положення. Банк, оцінюючи фінансових стан боржника, визначає його кредитно- та платоспроможність. Банк визначає кредитоспроможність боржника під час надання кредиту та в разі зміни первісних умов договору, у тому числі повязаних із фінансовими труднощами боржника. Банк визначає платоспроможність боржника протягом строку дії договору з періодичністю, визначеною цим Положенням. Про необхідність при наданні кредитів додержуватися основних принципів кредитування, перевіряти кредитоспроможність позичальників та додержуватися встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків наголошено також у листі від 11.12.2003р. № 42-315/4047-9379 Національного банку України. Представник відповідача не надала доказів проведення попередньої перевірки кредитоспроможності позивача при укладенні кредитного договору. Разом із цим, укладення забезпечувальних правочинів, а саме, договорів поруки від 17.04.2008р. та договору іпотеки від 17.04.2008 р. не позбавляє банк обовязку перевіряти стан кредитоспроможності позичальника, оскільки діяльність банку спрямована на отримання прибутку від відсотків, зокрема, за користування коштами, а не від операцій із заставним майном. Отже, вимогами законодавства України саме на відповідача як спеціалізовану фінансову установу покладено обовязок проводити аналіз кредитоспроможності своїх контрагентів-позичальників в межах повноважень та у спосіб, визначені Положенням та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, договір може бути розірваний. В ч. 2 ст. 652 ЦК України йдеться про те, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Обставини, які змінили фінансову схему розрахунків за спірним кредитним договором є істотними настільки, що при їх існуванні в момент укладення договору, на існуючих умовах, позивач не зміг би погодитись на отримання кредитних коштів, а банківська установа - відповідач не зміг би прийняти рішення про оптимальний рівень кредитного ризику - гарантованість повернення, та винести рішення про надання кредиту з огляду на окупність і безпечність кредитної лінії. Суд бере до уваги те, що наслідком подальшого перебування із відповідачем у кредитних правовідносинах на існуючих умовах призведе до неминучості отримання позивачем значних негативних фінансових результатів, при збереженому зобов'язанні повернути кредитній установі надані у тимчасове оплатне користування кошти та сплатити відсотки за їх використання, суд приходить до висновку, що подальше виконання спірного кредитного договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін. Зважаючи на викладене вище, зміна умов обслуговування кредиту зумовлена причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всіх передбачених засобах протидії проявам економічного спаду (п.п.2 п.2 ст.652 ЦК України). Збільшення витрат на придбання валюти для погашення кредиту через обставини непереборної сили (різка зміна курсу валют по відношенню до гривні, мобілізація поручителя [PERSON] та смерть поручителя [PERSON]А.) призводить до реальної та обґрунтованої загрози фінансової залежності позивача перед Банком на викладених в договорі умовах. Укладаючи кредитний договір, ні позивач, ні відповідач не могли передбачити такого різкого зниження економічних показників не тільки в Україні, а і в світовій економіці. Тому, слід визнати, що, укладаючи договір, позивач та відповідач виходили з того, що різке падіння рівня економіки не настане, а прогнозовані зміни, за існуючих умов кредитування, можуть бути подолані позичальником самостійно (п.п.1 п.2 ст.652 ЦК України).

Outcome: approved