Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач 26.03.2021 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що малолітні діти проживають разом з матір`ю та біологічним батьком найменшої доньки у підвальному приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Діти недоглянуті, одягнені в брудні речі, приміщення не забезпечення теплопостачанням та водопостачанням, батьки вживають алкогольні напої, тому Малиновського районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про невідкладене відібрання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у матері [PERSON] » Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2021 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа 14.07.2021 року надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою суду від 19.07.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.08.2021 року. У підготовчому засіданні 26.08.2021 року розгляд справи було відкладено на 27.10.2021 року. У підготовчому засіданні 27.10.2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи та надходження клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 01.12.2021 року. У підготовчому засіданні 01.12.2021 року було поновлено процесуальний строк та долучено до матеріалів справи докази подані разом з заявою від 01.12.2021 року. Представник позивача Майдебура Ю.В. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] визнала позовні вимоги, про що подала письмову заяву, суд роз`яснив відповідачу наслідки визнання позову, які були зрозумілі [PERSON] . Представник третьої особи Кудінова Г.Ю. підтримала позовні вимоги. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для неприйняття визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [INFO] у матері [PERSON] та батька [PERSON] народився син - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.11). [INFO] у матері [PERSON] та батька [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] у матері [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2018 року у справі №522/9269/18 (а.с.16-17). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.18-27). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.28-37). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.38-47). Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулася до Малиновської районної адміністрації з клопотанням від 17.03.2021 року про прийняття розпорядження про невідкладене відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та тимчасово влаштувати дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.8-10). Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2021 року №106/01-ОВ «Про негайне відібрання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» постановлено негайно відібрати малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав та влаштувати дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.6-7). Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан [PERSON] (а.с.101-107). Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан [PERSON] (а.с.114-121). Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан [PERSON] (а.с.108-113). Згідно характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року [PERSON] з її слів могла жебракувати з братом, палити цигарки зі старшими дітьми та красти з магазинів. Засвоєння навчальної програми відповідає низькому рівню освіти дівчинки. При спілкуванні з однолітками можуть бути проблеми та конфлікти. [PERSON] має хист до малювання та вишивання (а.с.122-123). Згідно характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року [PERSON] , у дитини негативне ставлення до навчання, погані відносини з однолітками, погана поведінка. Зі слів хлопця, до вилучення з сім`ї, хлопець палив, міг жебракувати, красти в магазині. При виявлені труднощів [PERSON] відмовляється від виконання доручень. На прохання і зауваження реагує емоційно, бурхливо: може кидати речі, ломати стільці та двері, закриватися у туалеті, використовувати нецензурні слова по відношенню до дорослих. Таланти і здібності не виражені (а.с.124-125). Згідно характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року [PERSON] мовленнєвий та розумовий розвиток дівчинки відповідає віку. У спілкуванні з дорослими іде на контакт поступово та обережно, дівчинці потрібен час, щоб звикнути та довіритися новому оточенню. У спілкуванні з дітьми в групі не конфліктна та не агресивна, не проявляє ініціативу при знайомстві (а.с.126). Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пунктом 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 встановлено що, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Цією ж постановою визначено, що про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав. Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідача дітей, що наразі, буде відповідати їх інтересам, адже [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків у повному обсязі, діти проживають в підвалі, можуть жебракувати, красти в магазинах. За таких обставин, з метою захисту інтересів дітей та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню.

Outcome: approved