Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позов обґрунтував тим, що 09.01.1986 року він придбав у громадянина [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що було оформлено відповідним договором купівлі-продажу. Але було встановлено, що дане будинковолодіння не пройшло державної реєстрації, що обмежує [PERSON] в реалізації свого права власності. Вирішити питання про здійснення державної реєстрації на даний час неможливо, оскільки в договорі-купівлі продажу будинку не зазначена поштова адреса нерухомості, яка відчужувалася, а орган який би міг внести зміни до даної угоди втратив свої повноваження на засвідчення таких угод та внесення виправлень з 1993 року. Тому питання про визнання права власності можливо вирішити лише в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з'явилися. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Договором купівлі-продажу будинку від 09.01.1986 року (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Бахмач, жила площа якого становить 20 кв.м і розташований на присадибній ділянці розміром 0,15 га. Вартість будинку була визначена в сумі 3100 гривень, які позивач сплатив повністю при підписанні даного договору. Згідно із довідкою Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 136 від 27.01.2014 року (а.с.8) житловий будинок згідно якого було здійснено договір-купівлі продажу від 09.01.1986 року між [PERSON] та [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі № 14 знаходиться за адресою [ADDRESS]. Довідкою Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 03-09/86 від 27.02.2014 року (а.с.23) підтверджується, що вказаний договір купівлі-продажу посвідчений секретарем Бахмацької сільської ради народних депутатів Бахмацького району Чернігівської області Іващенко Л.М. та зареєстровано в реєстрі № 1 від 09.01.1986 року. Дані обставини узгоджуються із змістом самого договору купівлі-продажу (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] (а.с.13-17), дане будинковолодіння збудоване у 1956-1986 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 112 025 гривень. Виходячи з довідки Бахмацької дільниці Прилуцького МБТІ (а.с.10) право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Рішенням Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 19.01.2001 року (а.с.11) підтверджується зміна назви вулиці [ADDRESS] З встановленого випливають наступні висновки. Статтями 15, 16, 20 ЦК України та ст. ст. 3, 4 ЦПК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Договір купівлі-продажу будинку від 09.01.1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено під час дії ЦК України (в редакції 1963 року), яким були встановлені форма, істотні умови та порядок укладення такого виду договорів. Зокрема, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року)). Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Законом УРСР „Про державний нотаріат" допускалося вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Таким чином, вказаний договір купівлі-продажу відповідав вимогам законодавства, яке діяло на час укладення договору, оскільки був посвідчений в порядку, прирівняному до нотаріального та зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, при цьому сторони досягли всіх істотних умов договору. Крім того, необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки на час виникнення спірних правовідносин регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, відповідно до п. 62 якої підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Виходячи з наведених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". А тому, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач набув право власності на спірний житловий будинок на підставі укладеного договору купівлі-продажу, хоч і не провів державну реєстрацію нерухомого майна, але оскільки не може реалізувати своє право власності, тому, що воно не визнається іншими особами, позовні вимоги підлягають задоволенню. Спір про право власності на зазначений жилий будинок з надвірними будівлями підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved