Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього щомісячно на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина, [PERSON], [INFO], і до досягнення дитиною 18 років, а також щомісячно стягувати з відповідача на її утримання, аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 10 % прожиткового мінімуму, і до досягнення дитиною трьох років. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 26 січня 2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від цих шлюбних відносин сторони у справі мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. У вересні місяці 2013 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Їхній малолітній син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою з місця її проживання. Являючись батьком неповнолітнього сина, відповідач зобов'язаний надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання дитини, але в добровільному порядку він свого батьківського обов'язку не виконує і навіть не цікавиться життям дитини. Угоди про сплату аліментів відповідачем в позасудовому порядку сторонами не досягнуто. Позивач вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина має становити 1/3 частина усіх видів його доходів щомісячно, але не менше рівня встановленого діючим Сімейним кодексом України. Матеріальної допомоги відповідача потребує і позивач, оскільки вона не працює в зв'язку з доглядом за неповнолітнім сином [PERSON] до досягнення ним 3-х річного віку. Позивач вважає, що відповідач в змозі надавати їй щомісячну матеріальну допомогу. Розмір аліментів на утримання позивача повинен становити у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 10 % прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позов.Додатково позивач просить суд, стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 300 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачу роз'яснено порядок заочного розгляду справи, проти чого він не заперечує і дав свою згоду. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження: копією свідоцтва [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про народження [PERSON], [INFO]. Із вказаного свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками малолітньої дитини. Сторони у справі 26 січня 2013 року уклали шлюб, зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить, заперечень проти позову останній не надав. Відповідно до довідки Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про склад сім'ї позивача [PERSON] від 17.03.2015 року за вих. № 100/2.7, є підтвердженням того факту, що малолітня дитина, син [PERSON] дійсно проживає разом з матір'ю, та знаходиться на її повному утриманні. Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліменти в частині від доходів й/або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, таким, що потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 3 ст.80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, що безумовно є підставою для стягнення аліментів в примусовому порядку. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову, оскільки позивач здійснює догляд за малолітньою дитиною, відповідач доказів неможливості утримувати також дружину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання останньої не надає, тобто ухиляється від обов'язків по її утриманню, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 10 % прожиткового мінімуму, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. Згідно з п.6 ч.2 ст.79, ст.88 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., та на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 300 грн., що підтверджується рахунком за №0.0.370918891.1 від 09.04.2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved