Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач 28.05.2014 року звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з вересня 2005 року проживали разом однією сім?єю у фактичних шлюбних стосунках. 21 липня 2007 року у виконкомі Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області зареєстровано їхній з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їхня сім?я фактично розпалась, вона та син мешкають оремо від відповідача та дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не має постійної роботи, фізично здоровий, інших утриманців немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги уточнила просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], актовий запис №4 від 02 липня 2007 року. (а.с.3). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.5 матеріалів справи виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради №228 від 07.11.2013 року, вбачається, що син [PERSON] - [PERSON], [INFO] року народження дійсно проживає разом з матір?ю в [ADDRESS] і знаходиться на її утриманні. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня дитина [PERSON], 2007 р.н., проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не працює та має не регулярний заробіток. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 28.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved