Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач в липні 2020 року звернулась до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спірне домоволодіння, так як правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме, Договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку зареєстрований на Криворізькій філії Товарної Біржі «Українська» від 15 березня 2000 року за реєстраційним №87552 без нотаріального посвідчення. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 93). Відповідач у справі повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.55). Ухвалою суду від 17.08.2020 року провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано докази. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] померла [INFO] в с. Новомалинівка Широківського району (далі- спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.6), зазначено [PERSON] [INFO] . Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб прізвище [PERSON] змінила на « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно з копією свідоцтва про шлюб від 24.05.2007 актовий запис №98 прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.80). За життя спадкодавцю належала Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , на підставі Договіру купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Криворізькою філією Товарної Біржі «Українська» 15 березня 2000 року за реєстраційним №87552, та 1/2 частина цього будинку належала спадкодавцю на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.1996, право власності зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке БТІ" (а.с.10, 14, 67-69). Довідкою виконавчого комітету Карпівської сільської ради від 27.02.2020 року та встановлено, що спадкодавець за життя та до смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з позивачем (а.с.83). Постановою державного нотаріуса Широківської нотаріальної контори від 15.07.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння, оскільки правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства: Договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку зареєстрований на Криворізькій філії Товарної Біржі «Українська» від 15 березня 2000 року за реєстраційним №87552 без нотаріального посвідчення. (а.с. 9) Згідно листа державного нотаріуса та матеріалах спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа була заведена 25.02.2020 року за заявою позивача, заяв про відмову від прийняття спадщини ніхто не подавав (а.с.72-92). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української PCP, оскільки спірний договір було укладено 15 березня 2000 року. Відповідно до статті 4 ЦК Української PCP цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК Української PCP угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Згідно із статтею 47 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірного будинку) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала: угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української PCP право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української PCP за договором купівлі- продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із статтею 227 ЦК Української PCP договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції на час укладання вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. На підставі належним чином оцінених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , є її дочка - позивач, яка прийняла спадщину, оскільки подала відповідну заяву. Спадщина складається також і з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який спадкодавець придбала за договором купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованому на Криворізькій філії Товарної Біржі «Українська» 15 березня 2000 року за реєстраційним №87552. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки право власності спадкодавця на 1/2 частину спірного житлового будинку було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2000 року, зареєстрованого на Криворізькій філії Товарної Біржі «Українська» за реєстраційним №87552 та зареєстрованого 15 березня 2000 року в Криворізькому бюро технічної інвентаризації за № 5653. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , прийняла спадщину в установлений законом строк. Вищевикладене узгоджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі №642/6583/16-ц. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги. Судові витрати, за клопотанням позивача, їй не відшкодовуються.

Outcome: approved