Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2002 року вона отримала Державний акт на право приватної власності на земелю серії ІІ-ЧР № 39522 від 28.03.2002 року, за яким набув у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га, яка розташована в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області. В період часу з березня 2002 року позивач на власний розсуд користувалася вищевказаною земельною ділянкою. В грудні 2013 року позивачкою було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю. На даний час позивач має намір укласти договір оренди належної їй земельної ділянки, але перешкодою цьому являється обставина відсутності правовстановлюючого документу на землю. Мотивуючи тим, що порушується її право як власника через неможливість виготовлення нового документу на земельну ділянку, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з"явилася, в позовній заяву просила справу слухати в її відсутність та просила позов задоволити повністю. Відповідач - Васютинська сільська рада - позов визнала, не заперечують проти задоволення позову і просять розглянути справу в їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 28 березня 2002 року позивач отримала Державний акт на право приватної власності на земелю серії ІІ-ЧР № 39522 від 28.03.2002 року, за яким набув у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 га, яка розташована в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області. В період часу з березня 2002 року позивач на власний розсуд користувалася вищевказаною земельною ділянкою. В грудні 2013 року позивачкою було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю. На даний час позивач має намір укласти договір оренди належної їй земельної ділянки, але перешкодою цьому являється обставина відсутності правовстановлюючого документу на землю. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об»єктом права власності. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Суд вважає, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва.

Outcome: approved