Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи на стороні позивача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., приватний виконавець Мелех А. І., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4639 вчинений 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за Кредитним договором №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року у сумі 27054,92 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 30 травня 2018 року складає 706133,41 гривень та 1000 гривень витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 вересня 2007 року між ним ( [PERSON] ) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») був укладений Договір №0770/030542-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 17 вересня 2007 року, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію). Для обслуговування даного договору йому ( [PERSON] ) було видано платіжну пластикову картку типу GOLD № [NUMBER] (в подальшому Картка) з терміном дії до вересня 31 вересня 2009 року. На підставі даного кредитного договору Банком було встановлено Позивачу кредитний ліміт в сумі 10 000 (десять тисяч ) доларів США із сплатою 13,00 % (35%) річних (п.1.8 Тарифів-Додаток 1 до Договору), а у разі прострочення повернення кредиту 24 (48 %) річних (п.1.11 Тарифів-Додаток) та з терміном повного погашення за всіма траншами до 15 числа останнього місяця строку дії картки, тобто на весь строк, користування нею з кінцевим терміном її дії до 31 вересня 2009 року. 08 квітня 2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення з нього ( [PERSON] ) заборгованості згідно кредитного договору №0770/030542-PR від 17.09.2007 року. Рішенням Третейського суду від 22 червня 2010 року задоволено даний позов в повному обсязі та стягнуто достроково із нього ( [PERSON] ) всю суму заборгованості яка існувала на час подачі позову до суду за договором кредиту в гривневому еквіваленті 95582,12 гривень. Однак, 02 жовтня 2018 року він ( [PERSON] .) отримав копію постанови приватного виконавця Мелиха А.І. від 01 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57328214 про стягнення з нього ( [PERSON] ) заборгованості в користь AT «Укрсоцбанк» з розмірі 707 133,41 гривень за договором № 0770/030542-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної карти GOLD від 17 вересня 2007року. Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого №4639 вчиненого 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за Кредитним договором №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року у сумі 27054,92 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 30 травня 2018 року складає 706133,41 гривень та 1000 гривень витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що банк не мав правових підстав звертатися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а також не погоджується із вказаним виконавчим написом нотаріуса, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. при вчиненні виконавчого напису допущено порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема вказує, що ПАТ «Укрсоцбанк» при зверненні із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису не повідомив, а нотаріус не перевірив чи є заборгованість безспірною. Відповідач при подачі заяви до нотаріуса про вчинення виконавчого напису невірно зазначив суму боргу яку необхідно стягнути з нього ( [PERSON] ),оскільки зазначив її у доларах США в загальній сумі 27054,92 доларів США, при цьому, у 2010 році звернувся до Третейського суду про стягнення заборгованості достроково у валюті гривня в загальній сумі 95582,12 гривень. Рішення третейського суду з цього приводу не оскаржував, а подавав до Дніпровського районного суду заяву про видачу виконавчого листа на цю суму,який в подальшому пред`являв до виконання до Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Крім цього, відповідач, незважаючи на те, що винесення Третейським судом рішення про дострокове стягнення заборгованості за договором кредиту є підставою для припинення нарахування процентів, продовжував нараховувати проценти,внаслідок чого заборгованість за договором кредиту станом на 30 травня 2018 року збільшилась до 27054,92 доларів США, тобто відповідач не тільки безпідставно нараховував проценти за користування кредитом, а врахував у цій сумі також курсову різницю яка виникла між датою винесення рішення Третейським судом (22 червня 2010 року) та датою подачі заяви до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про стягнення коштів за кредитним договором (30 травня 2018 року), що свідчить про спірність суми боргу яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса. Також вказує, що з ухваленням Третейським судом рішення про дострокове стягнення з нього усієї суми існуючої на той час заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а правовідносини сторін позивача та відповідача, що грунтувалися на кредитному договорі припинилися. Тому вважає, що вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором призвело до подвійного стягнення із нього заборгованості. Також, зазначає, що за виконавчим написом нотаріуса стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 17 вересня 2007 року по 30 травня 2018 року, тобто поза межами трьохрічного строку, що є порушенням вимог чинного законодавства та при цьому, вказує, що розмір заборгованості позивача по тілу кредиту та по відсотках за користування кредитом встановлений рішенням Третейського суду від 22 червня 2010 року у сумі 95582,12 гривень не відповідає розміру заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса вчиненого 07 вересня 2018 року, а саме 706133,41 гривень. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подав відзив на позов, у якому заперечує проти позовних вимог, покликаючись на їх необґрунтованість, оскільки 21 червня 2018 року на адресу позивача було направлено повідомлення за вих. .№62852 від 20 червня 2018 року у якому позивача [PERSON] повідомлено про порушення основного зобов`язання та необхідність протягом 30 (тридцяти) днів з дати направлення вимоги сплатити заборгованість у розмірі 27 054,92 доларів СІІІА, що еквівалентно 706 133,41 гривень. Також у вказаному повідомленні зазначено, що якщо протягом тридцятиденного терміну з моменту відправлення цього повідомлення, або з моменту отримання (у разі його отримання) позивач не направить свої письмові заперечення щодо вказаної суми заборгованості, дана сума вважається погодженою до стягнення у примусовому порядку (безспірною), а строк повернення кредиту таким, що настав. У випадку непогашення заборгованості кредитор розпочне дії щодо подачі до суду цивільного позову/вчинення виконавчого напис нотаріуса. Проте, лист-вимога про дострокове повернення кредиту протягом 30 денної терміну перед Кредитором не виконано, а заборгованість за Договором не погашена. Вважають, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимог законодавства, оскільки нотаріусу для вчинення виконавчого напису була надана засвідчена виписка по рахунках позичальника станом на 30 травня 2018 року. Даний документ підтверджує факт вид кредитних коштів та заборгованості по кредиту. Також на підтвердження вимог п. 2 Переліку нотаріусу було надано довідку про відсутність спору щодо виконання або не виконання умов договору на момент вчинення виконавчого напису. Також вказує, що жодного доказу виконання даного рішення Третейського суду на яке позивається позивач у позовній заяві позивачем не надано, як і не надано доказів видачі виконавчого листа чи виконання даного рішення органами державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 8 статті 82 нового ЦПК України обставини, встановлені третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом. При цьому, зазначає, що за змістом рішення Конституційного Суду України 10 січня 2008 року у справі №1рп-2008 за конституційним поданням 51 народного депутата третейський розгляд не є правосуддям, а рішення третейських судів є лише актами недержавної юрисдикційної діяльності з вирішення спорів сторін у сфері цивільних і господарських відносин. При цьому третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції. Тому вважають, що рішення постійно діючого Третейського суду українських банків від не є рішенням суду в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а самі ці рішення, чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів. Верховний Суд України 05 липня 2017 року висловив свою правову позицію у справі за №6-887цс17, що спростовує безспірність заборгованості той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Жодного спору на час вчинення виконавчого напису в суді не розглядалося. А тому, покликаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усі вимоги законодавства, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді поданій на відзив позивач вказує, що згідно умов кредитного договору Банком було встановлено позивачу кредитний ліміт в сумі 10000 доларів США із сплатою 13, (36%) річних, а у разі прострочення повернення кредиту 24(48 %) річних (п.1.11 Тарифів-Додаток) та з терміном повного погашення за всіма траншами до 15-го числа останнього місяця Картки, тобто на весь строк користування нею з кінцевим терміном її дії 31 вересня 2009 року, однак, у виконавчому написі нотаріуса зазначено про стягнення заборгованості за період з 17 вересня 2007 року по 30 травня 2018 року. Відповідач,незважаючи на те,що із винесенням рішення Третейським судом про дострокове стягнення заборгованості за договором кредиту у сум 95582,12 гривень продовжив нараховувати проценти, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 30 травня 2018 року збільшилась до 27054,92 доларів США, тобто відповідач безпідставно нараховував проценти за користування кредитом та врахував у цій сумі також курсову різницю, яка виникла між датою винесення рішення Третейським судом та датою подачі заяви до нотаріуса вчинення виконавчого напису на мій договір, що свідчить про спірність суми боргу яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса. Виходячи із сказаного, позивач вважає, що Банк та нотаріус через вчинення виконавчого напису №4639 безпідставно вимагають повторного стягнення із нього ( [PERSON] ) боргу за кредитним договором №0770/030542-PR від 17.09.2007 року. Також вказують, що не є правомірним і твердження відповідача про те, що рішення Третейського суду від 22 червня 2010 року не є рішенням суду в розумінні вимог п. 3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки згідно статтею 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, серед яких зокрема наявність рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, рішення Третейського суду у вказаній цивільній справі має правове значення для задоволення позову, оскільки підтверджує той факт, що Банком пропущено трьохрічний строк на вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса. Крім цього, що Банк при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не надав нотаріусу належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, оскільки згідно з п. 2 Переліку документів за якими стягненні заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашена заборгованості. Таким вимогам Звіт про стан заборгованості за договором кредиту від 30 травня 2018 року, що був наданий до нотаріуса для вчинення спірного виконавчого напису не відповідає, оскільки Звіт не є первинним фінансовим документом,який засвідчує заборгованість за кредитом. В даному документі зазначена тільки загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 27054,92 доларів США, але не зазначено, яка частина із даної суми боргу є основною заборгованістю, яка є нарахованими процентами, не вказано суми, які сплачувались на погашення кредиту. З цих підстав просив позов задовольнити. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. надійшли до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, оскільки до заяви про вчинення виконавчого напису стягувачем долучено усі визначені чинним законодавством необхідні документи, а також у п. 8.1. договору №0770\\030542-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 17 вересня 2007 року зазначено, що Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник - адвокат Братівник І. В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав вказавши, що під час судового розгляду досліджено усі надані сторонами докази, повно та всебічно встановлено обставини справи, а тому просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване відсутністю квитків на потяг, яким повинен був прибути на судовий розгляд. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелех А.І. у судове засідання не з`явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. У вказаному клопотанні зазначає також, 01 жовтня 2018 року на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелеха А.І. надійшов виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за №4639 від 07 вересня 2018 року про стягнення із [PERSON] на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 707133,41 гривень. 01 жовтня 2018 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом. Станом на 08 квітня 2019 року стягнення на підставі виконавчого документа зупинено, відсутні будь-які документи про сплату боржником заборгованості. Щодо клопотання представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне: Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається. Статтею 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, вважаючи причини неявки представника відповідача в судове засідання неповажними, суд приходить до переконання, що його клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення та відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Також, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2018 року частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №57328214 відкритого 01 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелех Анатолієм Івановичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною за №4639 від 07 вересня 2018 року про стягнення із [PERSON] в користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 707133,41 гривень. Судом установлено: 17 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770\\ 030542 -PR, відповідно до умов якого Банк на підставі заяви [PERSON] відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] та випустив і надав картку типу GOLD строком дії 24 місяці. Т Відповідно до умов п. 1.2., 1.2.1. Позивач надав грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 10000 доларів США із сплатою 13,00 % (35%) річних (п.1.8 Тарифів-Додаток 1 до Договору), а у разі прострочення повернення кредиту 24 (48 %) річних (п.1.11 Тарифів-Додаток) та з терміном повного погашення за всіма траншами до 15 числа останнього місяця строку дії картки. У пункті 6.3. вказаного договору сторони погодили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовилися про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в складі третейського судді Мороз О.А. від 22 червня 2010 року, ухваленого у справі №665/10 задоволено позов Публічного акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», що є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованість у розмірі 95582,12 гривень та 1000 гривень витрат, пов`язаних із розглядом справи. Вказаним рішенням Постійно діючого третейського суду від 22 червня 2010 року установлено, що у п.2.19. Правил здійснення операцій за банківськими (картковими) рахунками відкритими фізичним особам в АКБ "Укрсоцбанк", що підлягають застосуванню обумовлено, що у разі, якщо Держатель не поповнить Рахунок таким чином, щоб забезпечити Банку можливість здійснення договірного списання з Рахунку сум, визначених п. 2.18.1. та 2.18.2. цих Правил, заборгованість, що виникла на Рахунку, вважається простроченою після настання строку платежу, визначеного у відповідності до п. 3.1.3. цих Правил. Пунктом 2.20. Правил у разі, якщо прострочена заборгованість на Рахунку не була протягом (шестидесяти) календарних днів, починаючи з 1 числа місяця наступного за місяцем виникнення простроченої заборгованості, на 61 (шістдесят перший) день строк надання Кредитної лінії, зазначений в Договорі, достроково припиняється. При цьому Держатель повинен погасити всю заборгованість за Рахунком . Погашення заборгованості за Договором [PERSON] не здійснив. Відповідно до розрахунків, які надані Банком, станом на 27 квітня 2010 року відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо сплати 11922,99 доларів США, що на момент розрахунку складає відповідно до офіційного курсу НБУ 94428,89 гривень кредиту та 145,46 доларів США, що на момент розрахунку складає відповідно до офіційного курсу НБУ 1152,03 гривень процентів. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, у позивача виникло право на дострокове стягнення сум боргу за Договором. А тому, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтовані, підтверджені наявними доказами та підлягають задоволенню повністю і складають 95582,12 гривень. Згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 26 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» змінило свій тип з публічного на приватне та найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що стверджується наданою стороною відповідача копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 20 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» направило [PERSON] повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання за №62852, у якому зазначено, що у зв`язку із використанням ним коштів наданих в межах кредитної лінії (кредитного ліміту) та невиконанням своїх зобов`язань щодо їх повернення станом на 30 травня 2018 року у нього виникла заборгованість у розмірі 27054,92 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно 706133,41 гривень. Вказаною вимогою позивачу [PERSON] вказали на необхідність добровільно виплатити заборгованість у розмірі 27054,92 доларів США, яка станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентна 706133,41 гривень. Також у вимозі зазначено, що у разі не направлення боржником протягом тридцяти денного терміну з моменту відправлення цього повідомлення, або з моменту отримання вимоги письмових заперечень щодо суми заборгованості, сума вважається погодженою до стягнення у примусовому порядку (безспірною), а строк повернення кредиту таким, що настав. 03 липня 2018 року позивач [PERSON] направив АТ «Укрсоцбанк» відповідь на вказане повідомлення Банку, у якій вказав, що банк скористався своїм правом на дострокове погашення кредитів шляхом подання позову до третейського суду, який був задоволений рішенням третейського суду, а тому вказує, що вважає безпідставною вимогу про стягнення заборгованості, оскільки це призведе до подвійного стягнення, що є недопустимим. 10 серпня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» направило [PERSON] повідомлення за №04.3-02/96-7581, у якому зазначено про неналежне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за договором, а також вказано, що наявність рішення суду та виконавчого провадження не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє від виконання договірних зобов`язань і заборгованості за кредитом. При цьому ні у повідомленні про усунення порушення основного зобов`язання від 20 червня 2018 року за №62852, ні у повідомленні від 10 серпня 2018 року за №04.3-02/96-7581 АТ «Укрсоцбанк» не зазначено складових заборгованості, тобто сум основного боргу та сум нарахованих відсотків, яка виникла у позивача [PERSON] за договором №0770\\030542-PR від 17 вересня 2007 року, а також не зазначено за який період нарахована вказана сума заборгованості у розмірі 27054,92 доларів США. 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №4639 про звернення стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №0770\\030542-PR від 17 вересня 2007 року за період з 17 вересня 2007 року по 30 травня 2018 року у розмірі 27054,92 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 706133,41 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача з урахуванням 1000 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом становить 707133,41 гривень. Також у вказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №0770\\030542-PR від 17 вересня 2007 року настав, боржником не було виконано вимоги стягувача згідно з повідомленням про порушення основного зобов`язання від 22 червня 2018 року. Як вбачається із заяви про вчинення виконавчого напису АТ «Укрсоцбанк», адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірині Миколаївні стягувач обмежився лише зазначенням, що станом на 30 травня 2018 року у боржника [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 27054,92 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 706133,41 гривень не зазначивши складових заборгованості, зокрема, суми боргу та розміру нарахованих процентів, а також періоду за який нарахована вказана сума заборгованості. При цьому, до вказаної заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем АТ «Укрсоцбанк» долучено виписку з рахунку боржника, у якій зазначено, що сума заборгованості [PERSON] станом на 30 травня 2018 року становить 27054,92 доларів США. Стягувачем до заяви про вчинення виконавчого напису поданої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірині Миколаївні було додано документи, які слугували підставою для вчинення спірного напису : кредитний договір; виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія довіреності на представництво інтересів; повідомлення про порушення основного зобов`язання; реєстр поштових відправлень на підтвердження належного повідомлення боржника про намір стягувача стягнути заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; довідка про відсутність спору на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. 01 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелех А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57328214 з примусового виконання виконавчого напису №4639 вчиненого 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 707133,41 гривень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. При вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. не було врахована ту обставину, що 22 червня 2010 року рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків у справі №665/10 за позовом ПАТ КБ «Укрсоцбанк» до [PERSON] було стягнуто достроково із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року у розмірі 95582,12 гривень. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси ПАТ «Укрсоцбанк» забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, незважаючи на дострокове стягнення рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 22 червня 2010 року заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року, яка визначена вказаним рішенням третейського суду станом на момент його ухвалення у розмірі 95582,12 гривень, виконавчий напис вчинений 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. містить зазначення про те, що сума заборгованості за договором №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року у розмірі 27054,92 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно 706133,41 гривень стягується за період з 17 вересня 2007 року по 30 травня 2018 року. Таким чином сума заборгованості не є безспірною, оскільки при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було враховано суму заборгованості, яка стягнута рішенням третейського суду. При цьому, не заслуговують на увагу зазначені у відзиві на позов твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів видачі виконавчого листа або ж виконання рішення третейського суду, оскільки саме відповідач як стягувач за кредитним договором наділений правом на звернення до суду за видачею виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду а також пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання. Разом із цим, відсутність доказів про виконання рішення третейського суду не свідчить про відсутність спору з приводу розміру заборгованості. Крім цього, позивач [PERSON] у відповідь на повідомлення про порушення основного зобов`язання від 20 червня 2018 року направляв відповідачу АТ «Укрсоцбанк» свої заперечення з приводу стягнення заборгованості за спірним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена 05 липня 2017 року судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-887цс17. Як установлено судом та не заперечувалось стороною відповідача до заяви про вчинення виконавчого напису представником банку не надано нотаріусу копій рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2010 року по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року. Таким чином, на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, існувало рішення третейського суду, яким була стягнута кредитна заборгованість у розмірі 95582,12 гривень, яка відрізняється від розміру заборгованості, вказаній банком при зверненні до нотаріуса, а саме у сумі 27054,92 доларів США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 706133,41 гривень. Тому вказана заборгованість за кредитним договором на момент звернення до нотаріуса не була безспірною. Суд критично сприймає твердження представника відповідача зазначені у відзиві на позов про те, що наявність рішення Третейського суду про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року не свідчить про наявність спору з приводу розміру заборгованості за спірним договором, оскільки рішення третейського суду не є рішенням суду в розумінні ст. 255 ЦПК України, Так, відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. У пункті 6.3. спірного Договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 сторони погодили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів спір повинен розглядатися одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. На час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків до компетенції третейського суду входило вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відтак, АТ «Укрсоцбанк» скористався своїм правом вимоги до позивача пред`явивши 08 квітня 2010 року у Постійно діючий третейський суд при асоціації українських банків позовну заяву про дострокове стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD №0770/030542-PR від 17 вересня 2007 року, яка була задоволена рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 22 червня 2010 року та стягнуто з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 95582, 12 гривень. Разом із цим у своїй постанові від 03 жовтня 2018 року (справа №910/3337/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив що відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Пред`явивши вимогу до позивача в Третейський суд про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, відсотків та пені, відповідач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16. Отже, право вимоги банку виникло та було реалізоване шляхом звернення в Третейський суд з заявою про дострокове стягнення заборгованості з боржника ще в 2010 році. Таким чином, Банк, на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк основного зобов`язання, а тому передбачений 88 Закону України «Про нотаріат» трьохрічний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вчинення спірного виконавчого напису відбулось після спливу строку передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». При цьому суд наголошує, що безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таку ж по суті правову позицію, викладено в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі №760/2193/15-ц та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Згідно ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може базуватись на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено обставини на спростування безспірності вимог стягувача щодо розміру заборгованості, та те, що вчинення спірного виконавчого напису відбулось після спливу строку передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, з порушенням процедури, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства, а тому, у даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Суд також звертає увагу, що згідно з частиною 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таки чином, заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області діятимуть протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved