Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійснені права власності, просить суд: визнати\~ [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З 08 травня 1987 року у вказаній квартирі було зареєстровано відповідача, яка не проживає у вказаній квартирі. Приблизно у 1988 році [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу та проживає постійно за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується актом. Оскільки відповідач не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин, вона є такою, що втратила право користування вказаним приміщенням, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. 08 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду\~ провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 10 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання позивач надала заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач\~ в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалою від 10 березня 2020 року, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 03 серпня 2006 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2006 року № 11493447. Як вказує позивач у своїх позовних вимогах з 08 травня 1987 року у вказаній квартирі було зареєстровано відповідача, яка не проживає у вказаній квартирі. Приблизно у 1988 році [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу та проживає постійно за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується актом. Матеріали справи містять акт обстеження матеріально - побутових умов проживання від 24 жовтня 2019 року, складений паспортистом КП "ЖЕО-1", відповідно до якого зі слів сусідів [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] \~ з 2006 року. /л.с. 12/ Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї\~ такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом\~ ч. 1\~ ст. 71 ЖК України,\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні з поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не\~ проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців\~ та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження матеріально - побутових умов проживання, з яких можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає в ній з 2006 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратила інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійснені права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved