Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Кредитна спілка «Епсілон» звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 56 від 19 квітня 2017 року в розмірі 3004 гривні 18 копійок, а також судових витрат. Двадцять третього квітня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла доповнена позовна заява в якій позивач просив стягнути з [PERSON] на користь КС «Епсілон» заборгованість за кредитним договором в сумі 4166 гривень 92 копійки, а також стягнути судові витрати у розмірі 4102 гривні, але ухвалою від 30 квітня 2020 року, суд, у прийнятті для розгляду доповненої позовної заяви Кредитної спілки «Епсілон» відмовив та повернув її, з усіма доданими до неї документами. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданому клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористалася. І будь-якої заяви, на підставі пункту 3 Розділу Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), не подавала. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивача полягала в тому, що між кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір кредитування, зобов`язання за яким кредитною спілкою були виконані шляхом видачі кредиту. І оскільки відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування у строки встановлені договором, належним чином не виконувала, у позивача виникло право стягнення з відповідача процентів за його користування. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Дев`ятнадцятого квітня 2017 року [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) звернулась до кредитного комітету кредитної спілки «Епсілон» із заявою, якою просила надати їй кредит у розмірі 1200 гривень (а.с. 8). Того ж дня, [PERSON] та кредитна спілка «Епсілон» уклали кредитний договір № 56, за яким кредитна спілка взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 1200 гривень, на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором та графіком. При цьому сторони договору передбачили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту (а.с. 4-5,6). На підставі вказаного договору, [PERSON] , 19 квітня 2017 року отримала 1200 гривень (а.с.23). І того ж дня, кредитна спілка «Епсілон» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору кредитування №56 від 19 квітня 2017 року, якою передбачили, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит, може, за рішенням кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка а ним встановлюється у розмірі 210 % річних від суми залишку кредиту При цьому, [PERSON] власним підписом засвідчила, що з усіма пунктами додаткової угоди згодна (а.с. 7). Першого листопада 2017 року рішенням кредитного комітету кредитної спілки «Епсілон», кредит № 56 від 19 квітня 2017 року, укладений між кредитною спілкою «Епсілон» та [PERSON] , був наданий статус кредиту з підвищеним ризиком та змінено проценту ставку на 210% річних. (а.с. 24). Починаючи з жовтня 2017 року, [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів у строки та порядку передбачені договором та графіком, почала порушувати (а.с.9-10). П`ятого лютого 2020 року кредитна спілка «Епсілон» звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1,21). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між кредитною спілкою «Епсілон» та [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач [PERSON] споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобов`язанні, отриманого ним кредиту та сплати належних позивачу процентів за користування кредитом. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Так, 19 квітня 2017 року [PERSON] та кредитна спілка «Епсілон» уклали договір про надання споживчого кредиту №56, за яким кредитна спілка взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 1200 гривень, на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором та графіком (а.с.4-5,6). Сторони договору встановили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 5 банківських днів від дати підписання цього договору (пункт 2.2. кредитного договору). Факт належного виконання кредитодавцем зобов`язання з видачі кредиту у розмірі 1200 гривень позичальнику: [PERSON] підтверджується видатковим касовим ордером від 19 квітня 2017 року (а.с.23), який також свідчить і про те, що кредит у розмірі 1200 гривень, отримала саме остання. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 12 (дванадцять) фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту (пункт 2.1. кредитного договору), при цьому позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (у розмірі 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а з 30.11.2017 року - 210%). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення строку (пункти 2.3. та 3.1. кредитного договору). Також позивач та відповідач встановили у договорі, що погашення кредиту та процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є додатком до кредитного договору (пункт 3.5. кредитного договору). Графіком платежів, сторони кредитного договору встановили, що зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплата процентів повинно виконуватись частинами, при цьому графіком встановлені конкретні строки та розміри кожної частини грошового зобов`язання позичальника і по поверненню кредиту, і по сплаті процентів (а.с. 6). Також сторони передбачили у кредитному договорі, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається у такому порядку: в першу чергу сплаті підлягає неустойка, в другу чергу проценти за користування кредитом, а в третю - сума кредиту (пункт 3.4. договору). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Станом на 17 грудня 2019 року заборгованість за кредитним договором №56, з урахуванням здійснених оплат [PERSON] , в частині кредиту склала 761 гривня 94 копійки - яка є неповернутою сумою кредиту (а.с.9). Тобто, в порушення взятого на себе зобов`язання, допустила затримку сплати щомісячних частин кредиту та процентів за його користування, на строк що перевищує один календарний місяць. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, кредитним договором №56 від 19 квітня 2017 року, позивач та відповідач встановили, що у випадку затримання [PERSON] сплати частини кредиту та/або процентів за його користування на строк, що перевищує один календарний місяць, кредитна спілка «Епсілон» отримує право дострокової вимоги повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом (пункт 5.4.3. договору). Поряд з цим, умовами пунктами 3.7., 3.8. додаткової угоди до кредитного договору №56 від 19 квітня 2017 року, позивач та відповідач передбачили, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит, може, за рішенням кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 210 % річних від суми залишку кредиту При цьому, [PERSON] власним підписом засвідчила, що з усіма пунктами додаткової угоди згодна (а.с.7). Таким чином, кредитна спілка «Епсілон» дійсно набула право вимоги повернення боргу у вигляді процентів за користування кредитом (станом на 17 грудня 2019 року у розмірі 3004 гривні 18 копійок). Суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання на підставі кредитного договору (а.с.9), а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на отримання від відповідача, як боржника, процентів за користування кредитом. Отже, матеріально-правову вимогу позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №56 від 19 квітня 2017 року в розмірі 3004 гривні 18 копійок - як заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні, суд вважає документально підтвердженими (а.с.2,22), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved