Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2010 року, він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по справі, але більше трьох років вони за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів в будинку позбавляє його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без нього. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, про дату, час і місце судо-вого засідання були повідомлені у встановленому порядку, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, вони не подавали відзивів на позов. Згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2010 року [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до довідки Красноградської міської ради №3519 від 20.06.2019 року в домоволодінні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , крім нього зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі зареєстровані в будинку позивача з 27.08.2015 року, що підтверджується копією записів в домовій книзі (а.с.7-8). Згідно з довідкою Красноградської міської ради від 21.06.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] 1990 року народження та [PERSON] 1987 року народження, які за вказною адресою не проживають протягом останніх трьох років, так як мешкають за межами України. Цей факт підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У ст. 41 Конституції України зазначено, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст.379,380 ЦК). Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Користуванням та володінням по відношенню до такого майна, як житлове приміщення, є також право проживання в ньому. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із змісту позову вбачається, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше трьох років з власної волі, їх речі за місцем проживання відсутні. Вони не є членами сім`ї позивача, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несуть, а своєю реєстрацією у житлі порушують права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. До суду вони не з`явились, іншого не довели, відзиву на позов не надали. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved