Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Київська райадміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.Позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], уродженку м. Одеси, громадянку України, батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2009 року. В період даного шлюбу у них народилася дитина, донька - [PERSON], [INFO] . Сімейне життя не склалося, з грудня 2012 року проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір'ю. Але відповідачка не піклувалася про дитину, залишала її у знайомих, зловживала спиртними напоями та не займалась вихованням дочки [PERSON]. З 14 лютого 2013 року дочка проживає з позивачем, він створив для неї всі необхідні побутові умови, дбає про її виховання, навчання та розвиток. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2013 року шлюб був розірваний. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2014 року визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження, разом з батьком [PERSON] Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 600 грн. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також стягнуто аліменти за минулий період з 21.03.2013 року по 24.04.2014 року у розмірі 7800грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою з Одеського дошкільного навчального закладу «ясла-садок» № 151 комбінованого типу ОМР Одеської області № 81 від 18.12.2017, який відвідує донька з 01.06.2014 року; відомостями з КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» м. Одеси від 19.12.2017 року № 01-03/678, де перебуває на обліку дитина; рапортом дільничного лікаря педіатра [PERSON] від 18.12.2017 року; відомостями Поштамту - ЦПЗ № 1 від 20.12.2017року. Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.12.2017 року заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 20.12.2017року складає 21600грн. Згідно відповіді Служби у справах дітей ОМР від 29.12.2017року № 9804, [PERSON] з заявою до служби у справах дітей з приводу спору щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] [INFO], не зверталась. З дитиною була проведена бесіда психолога Одеського міського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді, за результатами якої наданий висновок, що внутрішній стан дівчинки вказує на високий тонус, оптимізм і стан душевного благополуччя дитини в сім'ї, що також підтверджує, що дочка [PERSON] виховується в любові, в повній сім'ї . Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідачка була повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений, надав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народилася [PERSON], про що 21 червня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був складений відповідний актовий запис № 1019 (а.с.9). В графі батько вказано - [PERSON]. В графі матір вказано - [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2014 року визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження, разом з батьком [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 22.12.2017 року заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 20.12.2017 року складає 21600 грн. Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради за №1190/01-11 від 28.12.2018 року Київська районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що знають позивача [PERSON] та відповідачку [PERSON], пояснили , що вини були чоловіком та дружиною, народилась донька [PERSON]. Дитина проживає з батьком з 2013 року. Мати дитини [PERSON] не піклується про дитину, не спілкується з нею, аліменти не сплачує. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні доньки [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивача. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню.

Outcome: approved