Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач 23.02.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» про визнання особи такою, що втратила право на проживання та зняття з реєстрації, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання у квартирі [ADDRESS], вказуючи, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як стало відомо позивачу в процесі розгляду іншої цивільної справи, яка розглядається Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, у спірній квартирі також є зареєстрованим відповідач по справі [PERSON] з 28.05.1999 року, який з моменту її реєстрації, а саме з 16.06.1998 року у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав, та по теперішній час не проживає, у квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача [PERSON], здійснення реєстрації місця проживання [PERSON] незаконне та протиправне. Представник позивача в судовому засіданні надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі, причина неявки суду невідома. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до акту ОСББ «Будівельник» від 22.02.2017 року та паспортних даних позивача [PERSON], вона є зареєстрованою та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,7). Згідно довідки Білгород-Дністровського РВ ДМС України Головного управління ДМС України в Одеській області №5118/8743 від 07.12.2016 року та довідки Білгород-Дністровського РВ ДМС України Головного управління ДМС України в Одеській області №5118/1231 від 04.03.2017 року, за адресою: [ADDRESS], окрім інших, зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO] з 28.05.1999 року. Позивач у своєму позові стверджує, що з моменту її реєстрації, а саме з 16.06.1998 року у квартирі [ADDRESS] відповідач ніколи не проживав, та по теперішній час не проживає, у квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача [PERSON] Даний факт підтверджує наданим до матеріалів справи актом, виданим об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» 22.02.2017 року, відповідно до якого відповідач [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2007 року. За вказаною адресою проживають [PERSON], [INFO] з травня 1998 року та її донька [PERSON] з моменту народження (а.с.7). Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з 2007 року, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved