Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої нарахованої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.1969 позивач одружилась з [PERSON] . З лютого 2008 року [PERSON] призначена пенсія. З 01.03.2016 року виплату пенсії [PERSON] було призупинено. [PERSON] взятий на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в [ADDRESS] з 29.10.2014. [PERSON] з 06.11.2017 взята на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає по [ADDRESS] [INFO] в м. Донецьк помер [PERSON] , про що 10.04.2019 Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №279. Після смерті чоловіка [PERSON] у квітні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Капрової Н.Ю. з заявою про заведення спадкової справи та 16.04.2019 зареєстрована спадкова справа №10/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55872856 від 16.04.2019. 17.04.2019 [PERSON] звернулась до відповідача з заявою щодо розміру недоотриманої пенсії в порядку ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом №217/К-1 від 26.04.2019 відповідач відмовив [PERSON] у виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] та їй запропонували спочатку отримати свідоцтво про право на спадщину. 27.08.2019 [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частку недоотриманої пенсії після смерті чоловіка [PERSON] померлого [INFO] . Розмір недоотриманої пенсії [PERSON] складає 82396,92 грн. З листа №1971/03 від 03.09.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії її померлого чоловіка [PERSON] через те, що не надано свідоцтво про право на спадщину, а надано свідоцтво про право власності . Вважає, відмову відповідача у виплаті недоотриманої пенсії після смерті мого чоловіка [PERSON] протиправною. У зв`язку з чим, просить суд, визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо невиплати [PERSON] недоотриманої пенсії [PERSON] у сумі 41198,46грн. та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області виплатити [PERSON] недоотриману нараховану суму пенсії [PERSON] у розмірі 41198,46 грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 08.01.2020 позовну заяву [PERSON] - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 22.01.2020 відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 12.02.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що пенсія, яка не була виплачена [PERSON] може бути виплачена лише після надання свідоцтва про право на спадщину, а [PERSON] було надано свідоцтво про право власності, яке не є підставою для виплати пенсії померлого [PERSON] 17.02.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 20.05.2020 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Капрової Н.Ю. копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . 15.06.2020 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №10/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , на виконання ухвали суду від 20.05.2020. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без технічної фіксації та за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнав, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також просив розглядати справу у відсутність представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.11.1969 позивач одружилась з [PERSON] , 1947 року народження, про що в Палаці одруження м. Донецька в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис № 5221, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . З лютого 2008 року [PERSON] призначена пенсія. З 01.03.2016 виплату пенсії [PERSON] було призупинено. З довідки № 2327000510 від 07.11.2014 вбачається, що [PERSON] взятий на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в [ADDRESS] з 29.10.2014. [PERSON] з 06.11.2017 взята на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 0000392376/17597 від 06.11.2017. [INFO] в м. Донецьк помер [PERSON] , про що 10.04.2019 Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №279, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до копії спадкової справи №10/2019 зведеної 16.04.2019 після смерті [PERSON] [INFO], вбачається, що позивач 16.04.2019 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Капрової Н.Ю. з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом. При цьому, [PERSON] 27.08.2019 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя. 27.08.2019 [PERSON] приватним нотаріусом видано свідоцтво про право власності, в якому вартість майна становить 41198,46 грн. (1/2 частка недоотриманої пенсії [PERSON] ). Розмір недоотриманої пенсії [PERSON] складає 82396,92 грн. підтверджується листом №10685/04.2 та довідкою №377 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 18.06.2019. Разом з тим, встановлено, що 17.04.2019 [PERSON] звернулась до відповідача з заявою щодо розміру недоотриманої пенсії в порядку ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом №217/К-1 від 26.04.2019 відповідач відмовив [PERSON] у виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] та їй запропоновано отримати свідоцтво про право на спадщину. З листа №1971/03 від 03.09.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії її померлого чоловіка [PERSON] через те, що не надано свідоцтво про право на спадщину, а надано свідоцтво про право власності. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Частиною 2 статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Зміст частини 3 статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до положень 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми законодавства в частині, що стосується виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, вбачається, що звернення за виплатою пенсії померлого пенсіонера повинно відбутись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, звертаючись до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії 17.04.2019 [PERSON] дотримано шестимісячний строк звернення. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», від 20 жовтня 2014 року внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до норм статті 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до положень статті 5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. У рішеннях Конституційного Суду України (від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України. Враховуючи зазначене, недоотримані померлим чоловіком позивачки сум пенсії входять до складу спадщини, а їх отримання регулюється спадковим законодавством. У рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 цього рішення). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Разом з тим, право [PERSON] на отримання пенсії було обмежено з незалежних від нього обставин. При цьому, ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-яких посилань на виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера не містить. Згідно з частиною першої статті 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Так, статтею 8 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її чоловіка пенсії, яка звернулася у встановлений шестимісячний строк. Проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням викладених позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо невиплати [PERSON] недоотриманої пенсії [PERSON] у сумі 41 198,46 грн. та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області виплатити [PERSON] недоотриману нараховану пенсію [PERSON] у розмірі 41 198,46 грн., так як це буде ефективним способом захисту порушеного права позивача. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved