Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 18.05.2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов позов АТ КБ «Приватбанк», в якому вказано, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15.01.2019 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого банком відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16 квітня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 28088,98 грн, з яких: 17084,21 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6838,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2352,60 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн штраф (фіксована частина), 1313,76 грн - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 15.01.2019 року. ІІ. Процедура та позиції сторін 01.06.2020 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали, на виконання якої 25.06.2020 року засобами поштового зв`язку позивач направив на адресу суду уточнену позовну заяву. 26.06.2020 року після усунення позивачем виявлених недоліків ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засіданні не з`являвся, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 10). Відповідач в судові засідання 21.07.2020 року та 08.09.2020 року не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем її проживання (а.с. 79), проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.ст. 1046-1053 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду 15.01.2019 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач погодилась, що підписанням цієї Анкети-заяви вона у повному обсязі приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування (а.с. 76). Також, 15.01.2019 року відповідач [PERSON] підписала інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних умов кредитування (а.с. 104-105). З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.01.2019 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 16 квітня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 28088,98 грн, з яких: 17084,21 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6838,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2352,60 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 1313,76 грн - штраф (процентна складова) - (а.с. 94-96). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , станом на момент підписання анкети-заяви - 15.01.2019 року, кредитний ліміт становив 5000,00 грн, однак у подальшому кредитний ліміт збільшувався та 01.05.2019 року був встановлений у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 101). В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н [PERSON] було видано кредитну картку № [NUMBER] від 01.05.2019 року зі строком дії до 01/22 (а.с. 102). Згідно виписки по рахунку [PERSON] регулярно використовувала кредитну картку для зняття готівки, оплати товарів і послуг, однак, з урахуванням сум, сплачених нею на погашення заборгованості, користувалась кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту в розмірі 10000,00 грн. та її витрати по кредитній карті не перевищували його розміру (а.с. 97-100). Матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 17084,21 грн, обов`язок доказування відповідно до ст. 12,13,83 ЦПК України покладено на позивача, а відтак суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами. Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків та штрафу, судом встановлено наступне. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В Анкеті-заяві [PERSON] від 15.01.2019 року процентна ставка за користування коштами не визначена. Натомість, у підписаній відповідачем Інформації про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних умов кредитування, зазначено, що процентна ставка в межах пільгового періоду становить 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду по кредитній карті «Універсальна» становить 43,2% річних; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 42% річних. За умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами по кредитній карті «Універсальна» становить 52,84; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 53,36%. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту по кредитній карті «Універсальна» становить 86,4%; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 84%. Позивач просить стягнути з відповідача 6838,41 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 2352,60 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625. Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором, такий розрахунок заборгованості по відсотках обрахований позивачем виходячи зі ставки відсотків за кредитом у розмірі 84% річних. Однак, позивачем не надано до суду жодного доказу, зі змісту якого можна було б встановити вид кредитної карти, яка видана відповідачу - «Універсальна» чи «Універсальна «ГОЛД», що, у свою чергу, унеможливлює визначення правомірності нарахування відсотків по кредиту та проведення судом перевірки правильності їх нарахування. З огляду на те, що суд дійшов висновку, що позивач не довів правомірність та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштів в розмірі 6838, 41 грн., які просить стягнути на свою користь, а тому суд відмовляє в їх стягненні. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які обраховані виходячи із доведеної суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн, та періоду, за який відповідач допустила неналежне виконання зобов`язань за договором, а саме з 01.07.2019 року по 16.04.2020 року (а.с. 96), розмір яких становить 238,00 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невиконання умов договору щодо порушення строків погашення кредиту в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1313,76 грн - штраф (процентна складова). Відповідачем [PERSON] підписано Інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних умов кредитування, яким встановлено, що штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковим платежем за картою становить 500 грн. +5% суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Такий розмір штрафу встановлено незалежно від виду кредитної карти. Отже, виходячи з наведеного вище, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню штраф у сумі 500 грн. - фіксована частина, та 511,90 грн, що становить 5% від доведеної суми заборгованості за кредитом. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн, трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 238,00 грн, та штрафу у сумі 1011,90 грн, що разом становить 11249,90 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 841,85 грн.

Outcome: approved