Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.07.2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за актовим записом №358, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Від шлюбу мають одну спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вже декілька років вона з відповідачем проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та не мають наміру проживати разом. За цей період непорозуміння не тільки не зменшились, а навпаки - поглибились, а тому питання примирення з відповідачем та відновлення шлюбних відносин не виникає. З огляду на те, що вони з відповідачем протягом певного часу спільно не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Ухвалою суду м. Києва від 21.08.2018 р., у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та пояснила, що вони з відповідачем з грудня 2015 р. мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Кожен з них має іншу сім'ю, а тому примирення позивач вважає не можливим. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просила відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. 10.08.2018 р. на адресу суду від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов визнає, просить розірвати шлюб з позивачем, а справу розглянути без його участі. Зазначає, що вони з позивачем вже декілька років не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство та не мають наміру в подальшому проживати разом. Примирення відповідач вважає неможливим. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши відзив на позовну заяву, наданий відповідачем, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.10.2015 р., зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 358, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». У судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved