Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі крім нього зареєстрований його син [PERSON] , який є відповідачем за даним позовом. У зазначеній квартирі відповідач зареєстрований з 29.11.2018р., але фактично не проживає з моменту реєстрації, місце його мешкання невідомо. Більше року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, що унеможливлює оформлення субсидії та тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг, особистих речей в квартирі не має. Просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечував, пояснив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач його син, якого він 29.11.2018р. зареєстрував у своїй квартирі, і який речей своїх в квартирі не має. Він з сином посварився, стосунків не підтримують. Відповідач ніколи в його квартирі не мешкав, він самостійно сплачує комунальні послуги, відповідач не бажає знятись з реєстрації, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в квартирі, у будинку [ADDRESS] з 1985р., позивач його сусід, сина позивача [PERSON] він знає з дитинства. [PERSON] він бачив весною 2019р. на вулиці. Відповідач мешкав у квартирі батька в дитинстві. Він був в квартирі позивача, речей відповідача не бачив. Він не бачив щоб відповідач на протязі останнього року мешкав у квартирі позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає з 2001р. у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] його сусід, [PERSON] не мешкає у квартирі батька. Відповідача він бачив біля півтора року тому. Позивач у квартирі мешкає сам. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 26.11.2004р. квартира [ADDRESS] , належить йому на праві власності, яке зареєстровано у Маріупольському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом № 5613210 від 29.11.2004р. (а.с. 7-8). Згідно інформації, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг № 12-147-1390 від 13.09.2019р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 29.11.2018р. (а.с. 9). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України,\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги [PERSON] вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач будучи зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , не проживає в квартирі понад один рік, не використовує дану квартиру за її прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеною квартирою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved