Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті сина - [PERSON], померлого в [INFO], тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 липня 1975 року, помер в [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 вересня 2017 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після смерті сина залишилася 1/2 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Покійним сином заповіт складений не був. Таким чином, за відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Враховуючи, що в покійного сина відсутня дружина та діти, вона та її чоловік [PERSON], як його батьки, належимо до спадкоємців першої черги і являються єдиними спадкоємцями померлого. Тому, 11 жовтня 2017 року, вона та її чоловік звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В., а саме: вона з заявою про прийняття спадщини після померлого сина, а її чоловік з заявою про відмову від спадщини після померлого сина. Однак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті сина, [PERSON], який помер в [INFO], оскільки нею пропущено шестимісячний строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини. Вважає, що шестимісячний строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини пропущено з поважних причин з огляду на наступне: 08 серпня 2012 року, їхній син [PERSON] вийшов з дому за адресою: [ADDRESS], і не повернувся. Тому, 14 серпня 2012 року, вони звернулися до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про зникнення їхнього сина, оскільки на той час їхній син фактично проживав з ними. Відповідно, Шевченківське РУ ГУ МВС України в м. Києві оголосило їхнього сина, [PERSON] в розшук, як безвісти зниклого, що підтверджується довідкою Шевченківського РУ ГУ МВС України від 03 вересня 2012 року. Протягом більше п'яти років, вони неодноразово зверталися до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а в подальшому до Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві з приводу інформації про розшук сина. Однак, завжди отримували відповідь, що тільки, як з'явиться будь-яка інформація щодо місця його перебування, їх одразу буде повідомлено. Тільки 07 вересня 2017 року, співробітниками Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві в усній формі повідомлено, що ще 07 листопада 2012 року під час прочісування співробітниками на той час Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві сирецького парку в пошуках підозрюваного у вбивствах в "Каравані" Ярослава Мазурка, були знайдені скелетовані рештки їхнього сина, [PERSON] Однак, співробітниками на той час Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві через якісь певні причини не було повідомлене співробітників Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які оголосили їхнього сина, [PERSON] в розшук, як безвісти зниклого, що його знайдено. Відповідно, одразу після того, як були знайдені скелетовані рештки їхнього сина, [PERSON], їм ніхто не повідомляв про його смерть аж до 07 вересня 2017 року, відповідно, тільки 09 вересня 2017 року отримано свідоцтво про смерть. Офіційне повідомлення про смерть сина, отримано тільки 20 жовтня 2017 року, що підтверджується відповіддю Шевченківського УП ГУ НП України на заяву [PERSON] від 03 жовтня 2017 року про надання інформації щодо розшуку сина. Тобто, аж до 07 вересня 2017 року, а офіційно до 20 жовтня 2017 року, співробітники Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві не повідомляли її та її чоловіка про смерть сина, [PERSON] Також, неповідомлення її та її чоловіка, як батьків про смерть сина, призвела до того, що він був похований державою, а не батьками, для яких він був єдиною дитиною. Слід звернути увагу, що у вказаному свідоцтві про смерть зазначено, що дата смерті [PERSON] - липень 2012 року. Однак, співробітники на той час Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві чомусь не повідомили відповідні органи реєстрації, що її син не міг померти в [INFO], оскільки тільки 08 серпня 2012 року він вийшов із дому і не повернувся. З огляду на викладене, вбачаться, що сукупність обставин, які призвели до її з чоловіком необізнаності про смерть сина, [PERSON], є поважними причинами пропущення шестимісячного строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини після померлого. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі та участі її представника. Уповноважений представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явилася, подала до суду відзив, в якому просила слухати справу у відсутності представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника відповідача та третьої особи. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 09 вересня 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві, [PERSON] помер у [INFO], про що 19 грудня 2012 року складено відповідний актовий запис № 22207. За час життя [PERSON] заповіту не склав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, померлому [PERSON] належала на праві приватної власності ? частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 11, 12). За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 11 жовтня 2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом. 11 жовтня 2017 року до приватного нотаріуса КМНО Петренко О.В. звернувся [PERSON] із заявою, в якій повідомив, що спадщину після смерті [PERSON] він не приймав, на неї не претендує, в суд за подовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за законом матері померлого [PERSON] Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. від 11 жовтня 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина [PERSON], який помер у [INFO], у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 14). Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 03 вересня 2012 року померлий [PERSON] розшукувався Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, як безвісно зниклий, що підтверджується довідкою від 03 вересня 2012 року, виданої Шевченківським районним управлінням внутрішніх справ м. Києва Головного управління внутрішніх справ м. Києва (а.с. 15). 03 жовтня 2017 року позивач звернулася до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві із заявою, в якій просила повідомити її про стан розшуку її син [PERSON] (а.с. 16). Згідно відповіді Шевченківського управління поліції Головного управління поліції Національної України в м. Києві від 20 жовтня 2017 року, позивачу було повідомлено, що 07 листопада 2012 року о 15:50 працівниками Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві по [ADDRESS] було виявлено труп гр. [PERSON], [INFO] без видимих ознак насильницької смерті, тіло було направлено до моргу для встановлення причини смерті. Таким чином, з вищевикладених обставин вбачається, що позивачу станом на 03 жовтня 2017 року взагалі не було відомо про смерть свого сина [PERSON], а лише в подальшому 20 жовтня 2017 року було повідомлено про знайдення трупу останнього ще в листопаді 2012 року. Враховуючи, тяжкі обставини, які довелося пережити у зв'язку зі смертю сина позивачу, враховуючи, що позивач до майже кінця жовтня 2017 року не знала про смерть сина, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого в [INFO] та визначення останній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого в [INFO] терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петренко Олена Василівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved