Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На реєстраційному обліку за вказаною адресою перебуває колишній власник квартири - [PERSON], який припинив проживання в спірній квартирі, та переїхав на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення. За посиланням позивача відповідач втратив право користування квартирою, оскільки житлом не користується, а перебуває лише на реєстраційному обліку. Разом з тим, в добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити зняття з реєстраційного обліку з приватного житлового приміщення, належного [PERSON], тим самим обмежує її інтереси щодо вільного користування об'єктом власності, і як результат остання змушена звернутись за судовим захистом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, клопотань не заявляє. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 12 вересня 2013 року, 25 жовтня 2013 року, 18 грудня 2013 року, 21 січня 2014 року, 7 лютого 2014 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 8 жовтня 2012 року. На реєстраційному обліку за вказаною адресою перебуває відповідач [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що відповідач, в контексті ч. 2 ст. 64 ЖК України не є членом сім'ї позивача - власника спірного домоволодіння, договір про користування спірним жилим приміщенням між сторонами не укладався, згоди на проживання позивача відповідач не надавав. Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач змінив місце мешкання та мешкає за іншою адресою. Такі обставини підтверджені й Актом депутату Красногорівської міської ради Мар'їнського району Донецької області на предмет не проживання від 11 липня 2013 року. Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, виходячи з дійсних обставин справи, суд дійшов висновку, що з набуттям позивачем права власності на квартиру, особи, що були членами сім'ї попередніх власників, в даному випадку відповідач - втрачають право користування даним житловим приміщенням, оскільки частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. При цьому права членів власника сім'ї є похідними від прав власника. Виходячи з Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація особи в житловому приміщенні є похідна від проживання цієї особи в ньому, отже сама по собі реєстрація відповідача у спірному жилому приміщенні не надає право на проживання в ньому. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та постановлення рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,

Outcome: approved