Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до ТОВ «Фінансова компанія «КАВЕРТОН» і просить визнати поруку фізичної особи [PERSON] за Договором поруки №7.6-78/П-3 від 28 квітня 2009 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" та фізичною особою [PERSON], та всіма додатковими договорами до нього, такою, що припинена. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Укладаючи Договір поруки з Відповідачем, Позивач враховував ризики у разі невиконання Позичальником його зобов'язань за Кредитним Договором. Так, перед тим як укласти відповідний договір поруки Позивач ознайомився з положеннями, зокрема п. 3.1.4. Кредитного договору, відповідно до якого обов'язок Відповідача надати кредит Позичальнику виникає виключно з моменту , зокрема, укладення між Відповідачем та Позичальником договорів застави з чітко зазначенім переліком майна (кількість) яке передається в заставу та вартість такого майна. Позивач, надаючи свою згоду на укладення Договору поруки за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним Договором перед Відповідачем розраховував, що у випадку неналежного виконання Позичальником його зобов'язань у Відповідача, виникне право звернути стягнення на заставне майно Позичальника, зокрема, транспортні засоби у кількості 47 штук оціночною вартістю 60 369 152,00 грн. (шістдесят мільйонів триста шістдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві гривні). У випадку якщо розмір заборгованості Позичальника буде більший за вартість переданого в заставу майна, Позивач буде зобов'язаний виконати зобов'язання перед Відповідачем сплативши на користь останнього решту заборгованості. Однак, укладаючи Додаткову Угоду та Додаткову угоду до Договору застави, без передбаченої чинним законодавством України згоди Поручителя, зменшуючи кількість предметів застави на 19 одиниць та відповідно зменшуючи оціночну вартість предметів застави на 19 867 242,14 грн. (дев'ятнадцять мільйонів вісімсот шістдесят сім тисяч двісті сорок дві гривні 14 копійок) було змінено істотні обставини, настання яких Позивач не міг передбачити при укладенні Договору Поруки. Наслідком такого кількісного та вартісного зменшення предметів застави є збільшення обсягу відповідальності Позивача за Договором Поруки. Зменшення вартості заставного майна переданого Позичальником в заставу Відповідачу є істотною обставин, настання якої Позивач не міг передбачити при укладені Договору Поруки, що в чергу призвело до явного порушення співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило Позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору Поруки (аналогічної позиції Вищий господарський суд України в своїй постанові від 15 березня 2012 року у справі № 26/246). Виходячи з інформації, що міститься у Витязі з Аналізу Верховного Суду України, застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання від 11 лютого 2015 року змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища . Вищезазначені зміни до Кредитного Договору можуть потягти негативні наслідки для Позивача, а також появу для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні Договору Поруки. Відповідно до розділу 3 Аналізу Верховним Судом України особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати. Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Верховний суд України у своїй постанові від 05.02.14 по справі № 6-160цс13 зазначає, що згідно із частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Згідно з постановою Верховного Суду України від 21.05.12 у справі № 6-69цс11 виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. З - 5, 11, 15, 31 ЦПК України)можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ФК «КАВЕРТОН» Хитрук В.В. позовні вимоги визнав. Третя особа ТОВ «ВП «Агро-Союз» в судове засідання представника не направило, письмових пояснень по суті порушеного питання не подавало. Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 28 квітня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (надалі - «ВІДПОВІДАЧ») ( 03 листопада 2015 року права та обов'язки кредитора перейшли до ТОВ «ФК «КАВЕРТОН» відповідно до договору про відступлення права вимоги) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз» (НАДАЛІ - «ПОЗИЧАЛЬНИК») було укладено кредитний договір № 7.6-78 (надалі - «КРЕДИТНИЙ ДОГОВІР») , відповідно до якого, Відповідач зобов'язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти кредит та повернути його в строки та на умовах визначених Кредитним Договором. З метою забезпечення зобов'язань Позичальника перед Відповідачем, 28 квітня 2009 року між [PERSON] (надалі - «ПОЗИВАЧ») та Відповідачем було укладено Договір поруки № 7.6-78/П-З (надалі- «ДОГОВІР ПОРУКИ»), відповідно до якого Позивач як поручитель зобов'язався перед Відповідачем як кредитором відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче «Агро-Союз» як позичальником зобов'язань за Кредитним Договором. Тобто у зв'язку з підписанням Договору Поруки у Позивача виник обов'язок перед Відповідачем відповідати за виконання всіх зобов'язань у разі порушення зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз», взятих за укладеним Кредитним Договором. Відповідно до п. 3.1.4 Кредитного Договору обов'язок Відповідача надати кредит Позичальнику виникає виключно з моменту, зокрема « укладення між Банком та Позичальником, в забезпечення виконання Боргових зобов'язань за цим Договором, Угоди про забезпечення - договору застави товарів в обороті, відповідно до якого в заставу Банку передаються нові трактори колісні New Holland T 9040 та New Holland Т9060 в загальній кількості 47 (сорок сім) штук, балансовою вартістю 60 369152,00 грн. (шістдесят мільйонів триста шістдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві гривні)». Так, 28 квітня 2009 року між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз» було укладено Договір застави товарів в обороті № 7.6-78/ЗТО відповідно до якого, Позичальник передав в заставу Відповідачу транспортні засоби в кількості 47 (сорок сім) штук загальною балансовою вартістю та оціночною вартістю 60 369 152,00 грн. (шістдесят мільйонів триста шістдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві гривні). 21 березня 2013 року між Відповідачем та Позичальником було укладено додаткову угоду № 15 до Кредитного Договору (надалі - «Додаткова Угода») відповідно до якої п. 3.1.4. Кредитного договору виклали наступні редакції: «укладення між Банком та Позичальником Угоди про забезпечення - договору застави товарів в обороті (New Holland T 9040 та New Holland Т9060) на суму не менше 40 501 909,86 грн. (сорок мільйонів п'ятсот одна тисяча дев'ятсот дев'ять гривень 86 копійок)». 22 березня 2013 року між Відповідачем та Позичальником була укладена додаткова угода № 13 до Договору застави відповідно до якої, Позичальник передав в заставу Відповідачу транспортні засоби в кількості 34 (тридцять чотири) штуки загальною балансовою вартістю та оціночною вартістю 40 501 909,86 грн. (сорок мільйонів п'ятсот одна тисяча дев'ятсот дев'ять гривень 86 копійок). Позивач стверджує та це не спростована, та під час судового розгляду визнано відповідачем те, що жодної додаткової угоди до Договору Поруки щодо зменшення та оціночної вартості майна переданого Позичальником в заставу Відповідачу не укладалось, більше того, Позивач не знав про укладення такої додаткової угоди до Кредитного договору та Додаткової годи до Договору іпотеки. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, визнані відповідачем, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved