Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] у чоловіче психіатрично-наркологічне відділення у примусовому порядку. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 2004 року з приводу параноїчної шизофренії, являється інвалідом ІІ групи. За рішенням суду від 01.12.2005 визнаний недієздатним, опікуном призначена мати хворого [PERSON] Неодноразово лікувався психонаркологічному відділенні з агресивної поведінки. 02.02.2017 [PERSON] госпіталізований за добровільною згодою опікуна та пацієнта для подальшого нагляду та лікування. Представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку, оскільки він знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 2004 року з приводу параноїчної шизофренії, страждає на психічні розлади. Згідно висновку ЛКК [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, дефект змішаного типу». На даний час він госпіталізований, однак перебування його в лікарні без рішення суду, порушує його права. Законний представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала пояснення лікаря, просила задовольнити заяву. Суд, вислухавши пояснення представника КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР лікаря-психіатра [PERSON], законного представника [PERSON] [PERSON], думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.12.2005 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду [PERSON] визнаний недієздатним/а.с.4/. 20.02.2006 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду призначено [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]М./а.с.5/. [PERSON] страждає тяжкими захворюваннями, що підтверджується медичними документами. З 2004 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 2004 року. стаціонарному лікуванні у жіночому психіатрчно-наркологічному відділенні з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, депресивний синдром». 02.02.2017, о 11-00 год., [PERSON] був доставлений лікарем швидкої медичної допомоги [PERSON] у супроводі матері опікуна та госпіталізований за добровільною інформованою згодою опікуна та пацієнта. Згідно висновку ЛКК від 21.06.2016 /а.с. 3/ КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР [PERSON] не оцінює тяжкість свого психічного захворювання, не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, відмовляється від підтвердження інвалідності, критичної оцінки свого стану не має. Комісія дійшла висновку, що хворий страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, дефект змішаного типу; виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих; неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В силу ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження психіатричного закладу протягом 24 годин з дня її надходження. Враховуючи наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливо лише в стаціонарних умовах. Крім того, хворобливий стан загрожує його життю, внаслідок чого він потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування.

Outcome: approved