Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 грудня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через різні характери, погляди на життя та вирішення сімейно-побутових проблем між ними виникали сварки та суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Вони припинили шлюбні відносини і з червня 2015 року разом не проживають. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу з відповідачкою неможливе. Тому просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, також пояснила, що втратила почуття любові та поваги до чоловіка, шлюб розпався остаточно, так як вони з червня 2015 року разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, просила не призначати строку для примирення, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вона фактично створила сім'ю з іншим чоловіком, з яким проживає у місті Кременчуці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки і понад шість місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Сторони просили суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції (а.с.1) позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок. Відповідно до пп.3 п.1 ч.2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що відповідно складає 487 гривень 20 копійок. Тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. Одночасно судом роз'яснено позивачу його право подати клопотання до суду про повернення судового збору, який був сплачений при поданні позовної заяви в більшому розмірі, ніж встановлено законом, тобто в сумі 64 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved