Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги вони обгрунтували тим, що перебувають у шлюбі, який 19 червня 2012 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Сімейне життя не склалось у зв'язку з різними поглядами та несумісністю характерів. Заявники не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають; спільне господарство не ведуть. Питання щодо місця проживання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх утримання заявники вирішили в добровільному порядку. Крім того, заявник [PERSON] просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». В ході розгляду справи заявники підтримали подану заяву, просили суд її задовольнити, посилаючись на те, що спору щодо поділу майна, утримання і виховання дітей між ними не існує. Кожен із них живе власним життям. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Питання щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та їх утримання заявниками вирішено в добровільному порядку. Вислухавши заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Про реєстрацію шлюбу був складений актовий запис №330. Від цього шлюбу у подружжя народилися діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони окремо проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на віьній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. У заявників відсутнє бажання на відновлення шлюбних стосунків, кожен з них тривалий час живе власним життям, має власний бюджет, а тому шлюб є формальним. Крім того, судом встановлено, що між подружжям не існує спору про поділ майна та визначення місця проживання і утримання дітей, між ними укладено Договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Договір посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву в частині вимог про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Однак, не підлягають задоволенню вимоги про залишення заявнику [PERSON] прізвища «[PERSON]» з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі ст.16 зазначеного Закону, державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги [PERSON] про зміну прізвища.

Outcome: approved