Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.09.2011 року відповідач отримав кредитний ліміт в розмір 6 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Боржником було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 31.05.2016 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 13441,51 грн., а саме: - 5868,48 грн. - заборгованість за кредитом, - 5656,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 616,26 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Судом було зроблено запит до Угорницької сільської ради Коломийського району та Коломийського районного відділу Міграційної служби України в Івано-Франківській області і отримано відповідь від 11.08.2016 року №17/4431 та №187/02.2, якими підтверджено місце реєстрації відповідача --с.Угорники вул.Гагаріна,5 Коломийського району, яка зазначена в позовній заяві. До суду повернулись рекомендовані повідомлення з підписом відповідача. За таких обставин, у відповідності до ст.74 ч.5 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011, суд вважає, що судовий виклик та судове повідомлення вручене відповідачам належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши письмове клопотання представника позивача, приходить до наступних висновків. Відповідно до укладеного договору №б/н від 29.09.2011 року відповідач отримав кредитний ліміт в розмір 6 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Боржником було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 31.05.2016 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 13441,51 грн., а саме: - 5868,48 грн. - заборгованість за кредитом, - 5656,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 616,26 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved