Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач 30.10.2020 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з неї аліменти на користь доньки в розмірі 930 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , однак життям дівчинки не цікавиться, з нею не спілкується і не бачиться, матеріально її не утримує, дитина знаходяться на утриманні бабусі [PERSON] . Батько [PERSON] за станом свого здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду представник органу опіки та ІІІ особа (бабуся дитини) позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання втретє не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов не скористалась. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2016 [PERSON] . Позбавлено батьківських прав відносно інших її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а її бабуся [PERSON] , ІІІ особа по справі, призначена опікуном дівчинки та проживає разом із нею. Зазначене підтверджується розпорядженням Пулинської районної державної адміністрації Житомирської області № 148 від 30.08.2019 та рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 1072 від 09.10.2019. Сім`я [PERSON] , в якій також проживають старші брати малолітньої [PERSON] , перебуває під супроводом соціальних служб. Бабуся належним чином виховує свою онуку, піклується про неї та інших онуків, забезпечує їх усім необхідним. Батько, [PERSON] , проживає окремо від доньки, в с. Слоюідка Пулинського району Житомирської області та згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я № 26/279 від 04.11.2020 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Згідно повідомлення Новоград-Волинського відділу поліції від 25.09.2020 відповідач знаходилась у розшуку, оскільки з місця проживання зникла і не виходила на зв`язок. У січні 2020 року місце знаходження [PERSON] було встановлено, з нею проведено профілактичну бесіду щодо належного виховання своєї дитини. У своїх поясненнях від 10.02.2020 відповідач зобов`язалась належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, піклуватись про свою доньку та синів. Однак, як слідує з наданих суду матеріалів справи, [PERSON] на шлях виправлення не стала, ніде не працює, будь-яких дій щодо пошуку роботи не вчиняє, у 2017 році проходила курс психо-соціальної реабілітації закритого типу в ГС "Міжнародна Антинаркотична Асоціація" в с. Ліщин Житомирської області. За місцем попереднього проживання на території Богданівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області зарекомендувала себе з негативної сторони, вела бродячий спосіб життя, вживала алкогольні напої, часто залишала свою малолітню дитину без нагляду на тривалий час. Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON] (за адресою: [ADDRESS] ) встановлено, що дитина проживає у трикімнатній квартирі разом зі своєю бабусею [PERSON] та двома неповнолітніми братами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В квартирі створені умови для проживання усіх трьох дітей. На час візитів матері [PERSON] поруч із синами та донькою не було. З Висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області від 21.10.2020 слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Це, зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно матеріалів справи, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки [PERSON] , нехтує ними, не проявляє до дитини жодної материнської турботи та любові, байдужа до неї, не цікавиться її життям, здоров`ям, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини, підлягають задоволенню. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років: з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої [PERSON] ; враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного її розвитку; вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів; беручи до уваги байдужу позицію відповідача, яка будучи належним чином повідомленою про неодноразові слухання справи в судові засідання жодного разу не прибула та не надала будь-яких заперечень проти позову; - суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та стягує з [PERSON] аліменти в розмірі, зазначеному в позові - 930 грн. щомісячно. Така сума аліментів буде реальною, надасть змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дівчинки, відповідатиме, як її інтересам, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Отже, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 30.10.2020. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved