Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Головного управління ДФС у Чернігівській області, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 99 за набувальною давністю. Свої вимоги мотивував тим, що 29 жовтня 2004 року його мати [PERSON] придбала у Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області через Чернігівську філію Всеукраїнської біржі нерухомості житловий будинок загальною площею 51,9 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 99 та з часу придбання будинку стала там постійно проживати без реєстрації. 19 січня 2009 року мати позивача померла. За життя вона не зареєструвала право власності на зазначений житловий будинок. Станом на сьогодні будинок зареєстрований за Чернігівською міжрайонною державною податковою інспекцією, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зазначає, що після смерті матері він 10 липня 2009 року звернувся до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу. Вказує, що фактично вступив в управління спадковим майном та продовжував безперервно володіти зазначеним житловим будинком, сплачував за нього комунальні послуги та здійснював ремонт. В позасудовому порядку позивач не має можливості вирішити дане питання, тому виникла необхідність звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Представником відповідача надано відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що на час розгляду справи судом власник відомий це Чернігівська міжрайонна державна податкова інспекція, позивачем не надано доказів правомірності користування об'єктом нерухомого майна, а саме відсутні докази здійснення оплати за будинок [PERSON], яка стала переможцем аукціону. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що його матір після купівлі спірного будинку оплатила його вартість 5 000 грн. та отримала технічний паспорт на будинок, протокол аукціону, свідоцтво про реєстрацію будинку, та з листопада 2004 року стала проживати у зазначеному будинку. За життя, проживаючи у спірному будинку, його мати не звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на будинок. Після смерті матері з 19 січня 2009 року позивач вважав зазначене домоволодіння своїм майном, доглядав за будинком, підтримував його у належному стані, ремонтував, вважав його своєю власністю. За відсутності підтверджуючих документів він не може оформити право власності на спірне домоволодіння. Представники відповідача [PERSON] громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. Представник Головного управління ДФС у Чернігівській області [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнали, їх позиція зводиться до того, що позивачем не підтверджено правомірності користування будинком, не надано квитанцію про оплату вартості зазначененого будинку після проведення аукціону. Також вважали, що позивачу був відомий власник домоволодіння, чим порушується один з критеріїв набувальної давності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно протоколу аукціону № 10-1002004 від 29 жовтня 2004 року держава в особі Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції продала з аукціону житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 99 в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області. Переможцем торгів стала [PERSON]. В документі зазначено, що оформлення прав власності (договору купівлі- продажу) покупець сплачує додатково за рахунок власних коштів, а документи, що підтверджують право власності за законом, разом з протоколом аукціону, передаються покупцю для нотаріального оформлення прав власності. (а.с.19). Зазначений житловий будинок № 99 у с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 жовтня 2004 року належить Чернігівській міжрайонній державній податковій інспекції (а.с.17-18). За повідомленням Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області термін зберігання документів про надходження податків та зборів до бюджетів визначено п'ять років, тому підтвердити факт сплати [PERSON] вартості купленого нею будинку не має можливості. 19 січня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 січня 2009 року, актовий запис за № 05 (а.с.10). Згідно довідки Анисівської сільської ради Чернігівського району та області від 21 січня 2019 року [PERSON] фактично проживала без реєстрації у будинку № 99 в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул. Шевченка з листопада 2004 року до дня смерті 19 січня 2009 року (а.с.21). Судом у судовому засіданні оглянуто цивільну справу № 2-410/2011 за позовом [PERSON] до Анисівської сільської ради та встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2011 року встановлений факт, що померла 19 січня 2009 року [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Другою Чернігівською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа після померлої 19 січня 2009 року [PERSON], 10 липня 2009 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно за набувальна давністю, якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч. 4 с. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Частиною 3 статті 344 ЦК України володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). 03 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 153/608/17, провадження № 61-2689св18 іЄДРСРУ № 78297347) досліджував питання визнання право власності в порядку набувальної давності. Зокрема, суд зазначив наступне: "Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно". У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі№ 922/1574/17 суд зазначив, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною давністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Так, згідно п. 9 вищезазначеної Постанови ВССУ зазначив, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. \~Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили у судовому засіданні що з жовтня 2004 року [PERSON] проживала у спірному будинку, після її смерті з січня 2009 року за будиноком та земельною ділянкою доглядає [PERSON], який є сином [PERSON], ремонтує паркан. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що володіння будинком з надвірними спорудами є відкритим, адже, позивач по справі, так і його мати [PERSON] ніколи не приховували факт знаходження майна в їх володінні. Крім того, позивач після смерті матері, починаючи з січня 2009 року відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком № 99 по вул. Шевченка в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області та несе всі витрати пов'язані з його утриманням та суб'єктивно вважає домоволодіння своєю власністю, до цього з листопада 2004 року до січня 2009 року цей будинок вважала своєю власністю його мати [PERSON] та ним користувалась. При цьому Чернігівська об'єднана податкова інспекція жодних претензій з приводу спірного домоволодіння не висувала, будинок у належному стані не підтримувала. Згідно з ч. 1\~ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~\~\~\~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 99 за набувальною давністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved