Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ Позивач звернувся з позовом, в якому просить вселити його у квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва від 07.12.2019 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., позивачу належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач не зміг вселитися у квартиру, оскільки відповідач чинить цьому перешкоди, у зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів. Позивач вважає, що такими діями відповідача порушується його право власності, передбачене зокрема, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, та право на житло, передбачене ст. 150 ЖК України. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 03.07.2020 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач в судові засіданні не з`являвся, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки місце її зареєстрованого проживання невідоме. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва від 07.12.2019 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яке придбане ним за 377120,00 грн, що раніше належало [PERSON] (а.с. 4), що підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 5) 18.02.2020 року представник [PERSON] - [PERSON] надіслав до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області заяву з приводу неправомірних дій [PERSON] , які полягають у перешкоджанні [PERSON] вселитися у належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Оскільки відомості за заявою [PERSON] від 18.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, 04.03.2020 року [PERSON] звернувся зі скаргою до слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира на бездіяльність слідчого, що полягає в невнесенні відомостей до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2020 року скаргу [PERSON] було задоволено та зобов`язано відповідного слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області (або іншу службову особу вказаного відділу поліції, уповноважену на внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань) внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві [PERSON] від 14.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 9). Згідно листа прокурора Житомирської місцевої прокуратури №М-1318-20 від 28.04.2020 року, на виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2020 року, слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020060020001318 від 18.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України (а.с. 10). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз`яснено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. V. ОЦІНКА СУДУ На підставі оцінених судом доказів, встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яка придбана ним на прилюдних торгах у порядку реалізації предмету іпотеки та раніше належала відповідачу [PERSON] . Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] чинить позивачу перешкоди у реалізації права власності на квартиру, перешкоджає йому вселитися до спірної квартири, з приводу чого позивач звертався до правоохоронних органів. Таким чином, судом встановлено, що позивач, як власник квартири, має право безперешкодно користуватися своїм майном та на власний розсуд ним володіти та розпорядження, однак відповідач протиправно позбавляє його цього права та чинить перешкоди позивачу у користуванні його власністю, отже позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та його право власності має буди захищене обраним ним способом, шляхом вселення до спірної квартири. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, суд гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні. Відповідач не скористалась своїми процесуальними правами, передбаченим ст.ст. 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, та не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved