Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою вимогу тим, що 29.08.2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2007. Стверджує, що від шлюбу мають сина- [PERSON], [INFO]. Останнім часом їх подружнє життя не склалося через непорозуміння, які виникають. У зв'язку із цим вона змушена залишати чоловіка і йти проживати до своїх батьків. З вересня 2016 року вона покинула чоловіка остаточно, втратила почуття любові та розуміння. Заявляє, що вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Розлад в сім'ї набув стійкого характеру, примирення між ними не можливе. Таким чином шлюб, на її думку, існує формально, а тому змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, який просить задоволити. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує, просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином за адресою реєстрації місця свого проживання, а також не надійшло від нього жодного клопотання на адрес суду. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів та постановити заочне рішення по справі . Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Сторони одружилися 29.08.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 2007 , що стверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] У шлюбі в них народився син- [PERSON], [INFO], батьками його є позивач та відповідач, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що останнім часом подружнє життя сторін не склалося через непорозуміння, які виникають. У зв'язку із цим позивач змушена залишати відповідача і йти проживати до своїх батьків. З вересня 2016 року вона покинула чоловіка остаточно, втратила почуття любові та розуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім'я фактично не існує. А тому позов [PERSON]слід задоволити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви сплатив 551, 20 грн. судового збору, що вбачається з квитанції № 250 від 21.11.2016 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Outcome: approved