Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Адвокат Костюк О.П. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Облтеплокомуненерго»» про визнання неправомірними дії відповідача щодо нарахування позивачу оплати на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії у будинку по квартирі [ADDRESS] за опалювальні періоди 12.10.2016 року по 03.04.2017 року та з 12.10.2017 року по 09.04.2018 року, з 12.10.2018 року по 31.12.2018 року включно за визначеними АТ «Облтеплокомуненерго» алгоритмом в сумі 12641,73 грн.; зобов`язання відповідача скасувати незаконно нараховану позивачу заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі [ADDRESS] в сумі 12241,71 грн. станом на 01.01.2019 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № [NUMBER] в сторону зменшення заборгованості на 12241,71 грн.; стягнення витрат в сумі 3000 грн. пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання від 15.02.2006 року позивач є споживачем послуг, які надає АТ «Облтеплокомуненерго», а саме послуги з централізованого опалення та водонагрівання . Об`єктом надання послуг є вищевказана квартира опалювальною площею71,30 кв.м. (п.1,2 Договору). Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а вказана квартира обладнана окремими засобами обліку теплової енергії, прийняті відповідно до акту від 20.10.2013 року виконавцем в експлуатацію, а 16.06.2015 на вказані засоби видане свідоцтво про їх повірку - чинне до 16.09.2019 року. Зі змісту квитанцій за надані послуги за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року включно та відповідей №2881-Т від 25.11.2016 року (лист №2881-Т), №128 від 30.01.2019 р. (лист №128). №69 від 17.01.20109 р. (лист №128) вбачається, що АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» крім показників квартирного лічильника додатково нараховує оплату за опалення місць загального користування (надалі - МЗК) дія вищевказаної квартири по загальнобудинковому лічильнику. Згідно відомостей наведених в квитанції за січень 2019 року заборгованість за опалення позивача станом на 01.01.2019 року начебто становить: 12241,71 = 13026,02 грн.-784,31 грн. Відповідно до змісту листів №2881-Т, №128. № 69 направлених на адресу позивача, відповідач зазначає що при проведенні нарахування за опалення МЗК відповідач із жовтня 2016 року по березень 2018 року керувався положеннями п. 12,28 Правил, п.2.1.4 (застосовує формули 2.3 - 2.6 ), п. 2.2.1 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та положеннями Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 р. №1198 (надалі - Правила). Крім того зі змісту листа №128 вбачається, що через втрату чинності СНиП 2.04.05-914 «Отопление, вентиляция и кондиционирование», СНиП 2.01.01-82 «Строительная климатология и геофизика» у зв`язку з прийняттям ДБН В 2.5-67:2013 «ОПАЛЕННЯ, ВЕНТИЛЯЦІЯ ТА КОНДИЦІОНУВАННЯ» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України від 25.01.2013 року №24 та від 28.08.2013 року №410 (набрання чинності від 01.01.2014 року) розрахунок втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку проводиться шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників та сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих приміщень МЗК. З листа №69 вбачається, що відповідачем з березня 2018 року при розрахунку витрат на опалення МЗК застосовуються коефіцієнти нормативної витрати на опалення МЗК в багатоквартирних будинках м. Чернігова затверджені рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018 року. Із розрахунку у листі №2881-Т вбачається, що за опалювальний період 12.10.2016 по 25.10.2016 розрахунок витрат на опалення МЗК проводиться за наступним алгоритмом: Спочатку відповідачем визначається математичним шляхом кількість теплової енергії витраченої на опалення одного метра квадратного опалювальної площі квартир будинку, що обладнанні засобами обліку без врахування кількості теплової енергії витраченої на опалення МЗК квартирами з автономним опаленням: (28,7078 - 0,3553):4753,40х 3095,60 = 18,4643 Екал. При цьому відповідач виходить зі значень загальної опалювальної площі квартир/приміщень будинку, а не загальної опалювальної площі будинку, що включає в себе площі МЗК. Будь-які посилання на пункти та формули Методики які використовує Відповідач при розрахунку кількості теплоти за опалення МЗК у листі №2881-Т при проведенні відповідних розрахунків відсутні. Фактично при здійсненні нарахувань за опалення МЗК Позивачеві Відповідачем застосовано аналогію закону в частині використання положень п. 12 Правил при визначенні кількості теплоти витраченої на опалення одного кв.м. опалювальної площі всіх квартир будинку. Відповідачем для аналогічних квартир у одному і тому ж будинку застосовуються різні методи нарахування за опалення МЗК. Зі змісту квитанцій за березень, квітень 2018 року вбачається, що Відповідачем в односторонньому порядку змінено алгоритм нарахування за опалення в тому числі за МЗК по вищевказаній квартирі. Розподіл розрахованої за визначеним відповідачем алгоритмом теплової енергії на опалення МЗК (Qмзк) Відповідачем проведено виключно між квартирами які обладнанні засобами обліку теплової енергії, що в тому числі вказує на незаконність проведених розрахунків, оскільки вони проведені у не передбачений Методикою спосіб. Застосовуючи визначені відповідачем алгоритми розрахунку нарахування оплати за опалення, що здійснені в тому числі і не на підставі нормативно-правового акту, відповідач діє не у передбачений законом спосіб. Платіжний документ не може містити графи, в яких зазначаються суми за оплату послуг, не передбачених договором, або суми доплат за надані послуги понад ті, що передбачені діючими тарифами. Крім того окреме нарахування оплати за опалення місць загального користування також суперечить умовам укладеного Договору (п.п. 1, 7, 9 п. 22,п.23), що відповідно до положень п.п. 4,8 ч.І ст. 26 та з урахуванням положень ст. 19, 29 Закону є істотними і порушують права Позивача як споживача вказаних послуг, які з урахуванням положень ст. 4, 5, 10, 21 ЗУ "Про захист прав споживачів" та ст. 1, 16 ЦК України підлягають захисту і з цих підстав. 07.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.58-60). Заперечення обґрунтовані тим, що при здійсненні нарахувань за послуги з централізованого опалення АТ «ОТКЕ» керується нормативними актами, які регулюють відносини у сфері надання житлово- комунальних послуг, а саме: Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання'» (далі - Закон); Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, типовим договором затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.07.2005 № 630 (надалі - Правила) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 31.10.2006 № 359 (далі - Методика). Втрата чинності нормативного акту на підставі якого раніше розраховувались втрати теплової розподільчими трубопроводами системи опалення будинку (СНиП 2.04.05.91 «Опалення, вентиляція та кондиціювання», (далі - СниП)) не позбавляє відповідача, як надавача послуги з централізованого опалення права на відшкодування здійснених витрат на послуги теплопостачання, в тому числі витрат на опалення МЗК будинку, оскільки АТ «ОТКЕ» є суб`єктом господарювання, який не зобов`язаний надавати послуги на безоплатній основі та здійснювати збиткову господарську діяльність, так як за приписом ст.42 Господарського кодексу України основною метою господарської діяльності є отримання прибутку. Водночас, законодавча прогалина, що утворилася внаслідок скасування СНиП, не дає позивачу права отримання послуг з теплопостачання у безоплатному порядку. Крім цього, нарахування (Qвтр. та їх розподіл між всіма споживачами регламентовані наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 30.03.2001р. №82 та Посібником до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, КТМ 204 Україна 244-94, відповідно до розділу 6 якого втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі балансового розподілу (будинковий лічильник) до місця установки опалювальних приладів враховуються окремо і відносяться до втрат абонента (споживача). Висновок позивача, що АТ «ОТКЕ» розподіляє витрати теплової енергії на опалення МЗК тільки споживачам, квартири яких обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії є бездоказовим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи (насправді квартири з однаковою площею, сплачують однакову суму за опалення МЗК, незалежно від наявності, або відсутності квартирних засобів обліку) тому, що при визначенні розміру оплати за послуги з централізованого опалення АТ «ОТКЕ» в будинках з будинковим лічильником на виконання п.12 Правил усім споживачам, в квартирах яких відсутні прилади обліку розподіляє витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення МЗК та утрат розподільчими трубопроводами. Після цього, у разі наявності в будинку споживачів з квартирними лічильниками, або з індивідуальним (автономним) опаленням, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення МЗК для таких споживачів, пропорційно площі їх квартир. З метою приведення у відповідність до Закону механізму нарахувань та розподілу теплової енергії спожитої будинками, які обладнані вузлами комерційного обліку, на замовлення АТ «ОТКЕ» проведено енергоаудит порядку розподілу кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування вказаних будинків та подано до Чернігівської міськради пропозиції про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення МЗК в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова. Нарахування за нормами Закону АТ «ОТКЕ» почало проводити з березня 2018 року, після затвердження коефіцієнтів нормативних витрат теплової енергії на опалення МЗК в багатоквартирних будинках міста Чернігова рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.03.2018 року №106. В позовній заяві позивач вказує, що в результаті незаконних дій відповідача їй до сплати за опалення МЗК нарахована сума 12 641, 73 грн, при цьому не вказує який розрахунок на її думку, є правомірним. Крім того, позивач просить скасувати нарахування по оплаті за МЗК в сумі 12 241,71 грн, що свідчить про те, що позивачка просить взагалі звільнити її від обов`язку оплати за надані послуги з опалення МЗК. Крім того , представник позивача посилається на якийсь розрахунок, який до матеріалів направлених на адресу АТ «ОТКЕ» не доданий. Таким чином, позивач безпідставно вважає, що АТ «ОТКЕ» нараховує плату за опалення МЗК по квартирі позивача з порушенням нормативних актів. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та наявних в матеріалах справи доказах. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовні заяву. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9,10) та є споживачем послуг з централізованого опалення та водонагрівання (а.с.12-13). Квартира [PERSON] обладнана окремим засобами обліку теплової енергії тепло обчислювач Sparky 773, зав. № 38073323 , термоперетворювач РТ-500 № 023990 (а.с. 14). Також, будинок [ADDRESS] обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії. Зазначені обставини учасниками розгляду не оспорюються. Згідно розрахунку оплат за опалення МЗК ПАТ «Облтеплокомуненерго», наданого позивачем та копій квитанцій за надані послуги вбачається, за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року (включно) по квартирі [ADDRESS] нараховано за МЗК 12241,71 грн., з них сплачено позивачем 6514,89 грн. (а.с. 20-29, 62, 63). З відповідей ПАТ «Облтеплокомуненерго» № 2881-Т від 25.11.2016 року, № 69 від 17.01.2019 року, № 128 від 30.01.2019 року, № 541-Т від 02.03.2018 року вбачається, що розрахунок загальних витрат теплової енергії на центральне опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється з урахуванням положень п. 12,28 Правил, п. 2.1.4, п. 2.2.1 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 та п. 2.4. Рекомендацій щодо застосування Методики, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 28 лютого 2008 року № 47 (а.с. 15, 16-17, 18, 19). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем у сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються договором про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 15.02.2006 року , Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, Законом України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року; Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та Рекомендаціями щодо застосування Методики, затвердженими наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 22.08.2008 року № 47. Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Судом встановлено, що квартира позивача обладнана окремими засобами обліку теплової енергії. Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за періоди 12.10.2016 року по 03.04.2017 року, з 12.10.2017 року по 09.04.2018 року, з 12.10.2018 року по 31.12.2018 року позивачу визначалась у відповідності до п.1.4., 2.2.1, 2.2.2, розділом 3 Методики, п.12 Правил та умовами договору від 15.02.2006 року, на що вказував представник відповідача і зазначено в представлених ними запереченнях. З таким розрахунком не може погодитись суд, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку. Суд застосовує пункт 2.1.4 Методики, у якому визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1 Методики. В той же час п.2.1.4. Методики наводить формулу за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 3 по [ADDRESS] відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п.2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п.2.1. і 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. Таким чином, дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування за періоди з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року, з 12.10.2017 року по 09.04.2018 року, з 12.10.2018 року по 31.12.2018 року є неправомірними, а отже його порушене право підлягає захисту заявленим способом - шляхом зобов`язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснити [PERSON] перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за вказані періоди шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № [NUMBER] . Дослідивши і проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності з нормативно-правовими актами, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсягу. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрати, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Костюк О.А. був укладений договір про надання правової допомоги від 21.02.2019 року (а.с.30-31). Згідно квитанції № 0.0.1275816232.1 від 21.02.2019 року адвокату Костюку О.П. позивачем проведено оплату на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2019 року у сумі 3000 грн. (а.с.34). Враховуючи те, що між позивачем та адвокатом укладено договір про надання правничої допомоги, надано квитанцію про проведення оплати згідно договору , але не додано акту виконаних робіт, суд враховуючи що адвокатом складено позовну заяву з додатками, зроблені запити до відповідача з метою отримання доказів, адвокат брав участь у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позивач про відшкодування витрат на правничу допомогу частково у сумі 2000 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved