overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права власності та визнання особи такою ,що втратила право на користування жилим приміщенням , а саме квартири [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим , що позивач є власником вищевказаної квартири . 27.05.2008 року відповідач ,який був цивільним чоловіком дочки позивачки був зареєстрований у вказаній квартирі . В квітні 2010 року відповідач виїхав з квартири позивача , і з того часу в квартирі не проживає, його речей в квартирі не має . Витрат по утриманню квартири відповідач також не несе . Його місцеперебування нікому невідоме . Своєю реєстрацією відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права як власника квартири на вільне користування ,володіння та розпорядження. В судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з»явився. Причина його неявки суду невідома. Представник ДМС Голосіївського району до суду не з»явися . Судом про дату судового засідання судом повідомлені . Просять слухати справу за відсутності їх представника . На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи вважаю , що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено , що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.4) . У вказаній квартирі , згідно довідки форми № 3 зареєстровані стороним по справі (а.с.5) . Однак в даний час відповідач за вказаною адресою не проживає ,його речей в квартирі не має . Факт не проживання відповідача за спірною адресою стверджується актами ОСББ "Автобус-1" від 02.02.2015 року (а.с.7) ,від 03.03.2015року (а.с.8) , від 04.08.2014 року (а.с.9). Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє , користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії , які не суперечать закону . Згідно Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 , наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою , яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача ( власника ) приміщення . За наведеного вище відповідач по справі перешкоджає позивачу вільно користуватися , володіти та розпоряджатися своєю власністю . За наведеного вище суд вважає , що доводи позивача обгрунтовані і як такі , що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки [PERSON] своєю реєстрацією у спірній квартирі чинить перешкоди позивачу в здійсненні його права власності на вищевказану квартиру . Згідно викладеного , ст..ст. 319 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), після смерті матері, мотивуючи вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 18 квітня 2017 року померла [PERSON] мати позивача, якій належало право на земельну частку (пай) розміром 2,67 умовних кадастрових гектарів із земель Селянської спілки "Нове життя "(с. Гукалівці Зборовіського району Тернопільської області ), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0116331, виданого Зборівською райдержадміністрацією 31 січня 1997 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено, однак встановлено, що позивач прийняла спадщину, так як фактично проживала з матір'ю до її смерті, вели спільне господарство, що засвідчує довідка Гукалівської сільської ради. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у підтвердження заявлених вимог зазначила, що 25 листопада 2007 року померла мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 02.11.2004 року [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. У визначений законом строк до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав не зверталася через те, що тривалий час проживала за кордоном, а також не була обізнана із правами спадкоємця, а тому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на наведене, просить визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Представник позивача подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла 25.11.2007 року в смт. Журавно Жидачівського району. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди повинні перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, так як пропустила 6-ти місячний строк для прийнятття спадщини. Ця обставина, свідчить про те, що вона є спадкоємцем у розумінні ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Факт пропуску позивачем строку для прийняття спадщини із поважних причин знайшов своє підтвердження. Суд вважає, що повне визнання відповідачем позову слід прийняти, так як це не суперечить закону, не порушує чиї - небудь права, свободи або інтереси.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Реєстраційної служби Рівненського РУЮ, третя особа УДЗ у Рівненському районі, АТ "УкрСиббанк" та просить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,12 га в с.Колоденка Рівненського району, оскільки нею в 2013 році були втрачені оригінали документів на земельну ділянку і на даний час вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у зв'язку з їх відсутністю. В суді позивач позов підтримала та просить його задоволити. Представники відповідача та третіх осіб УДЗ у Рівненському районі та ПАТ «УкрСиббанк» в суді позов визнали та вказали про доцільність його задоволення. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що його слід задоволити. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 27.11.2013 року позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі від 14.03.2008 року № 2756730 є власником вказаної земельної ділянки кадастровий номер 56 246 859 00 02 005 0595, вартість якої відповідно до експертної грошової оцінки становить 53712 грн. Позивачем втрачено державний акт на вказану земельну ділянку серія ЯЗ №293877 від 02.06.2009 року, про було подано повідомлення в ЗМІ. Вказана земельна на даний час є під іпотекою згідно іпотечного договору №908, 14.03.2008р. [PERSON], ВКІ №328200, ВКІ №328201 - реєстраційний номер обтяження: 6784956, зареєстровано 14.03.2008 р., та має обтяження щодо заборони відчуження на нерухоме майно - реєстраційний номер обтяження 6784887 від 14.03.2008 року. На думку суду, відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тому звернення позивача до суду в грудні 2013 року з позовом спрямоване на захист права - наявного у неї права власності на земельну ділянку, яке вона не може реалізувати через неможливість його реєстрації у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000,00 грн. щомісяця на дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позову наведено наступне. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду. Оскільки на даний час витрати на утриманні дітей зросли, діти хворіють позивачу не вистачає коштів на утримання дітей. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи зазначивши, що зменшує позовні вимоги та просить стягувати з відповідача по 500,00 гривень на кожну дитину щомісяця. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що згідний сплачувати аліменти на утримання двох дітей в сумі 1000,00 гривень щомісяця. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісяця до досягнення ними повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв'язку зі зростом цін, а також прожиткового мінімуму позивачу не вистачає коштів, які сплачує позивач на утримання дітей. Крім того, [PERSON], пройшов обстеження у ЛОДКЛ "Охмадит" і у нього виявили двобічну деформацію стоп, у зв'язку з чим йому рекомендовано носити ортопедичне взуття та ортези, що стверджується консультаційним заключенням лікаря. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у справі в розмірі 551 гривень 20 копійок в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу 30.07.2014 року у них народилася донька [PERSON]. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 5 серпня 2016 року сторони не ведуть спільного господарства та сумісно не проживають. За глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки, як у позивачки так і у відповідача, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові, поваги та довіри. Позивачка вважає, що за таких обставин шлюб необхідно розірвати. Сторони досягли згоди, що їхня донька після розірвання шлюбу буде проживати з матір"ю [PERSON], а її батько [PERSON] братиме участь у її вихованні до досягнення нею повноліття. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява, з якої вбачається, що відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти їх задоволення. Також просить розгляд справи проводити у його відсутність. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 136014 від 31.08.2013 року (а.с. 4). Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема причини розірвання шлюбу, характер відносин між подружжям, наполягання сторін на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливе, прохання сторін строк для примирення не надавати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім»ї часто виникають непорозуміння та конфлікти. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов»язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім"я розпалася і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечив. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17 вересня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 17.09.2005 року відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони з не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім"ї непорозумінь та конфліктів. Проти надання терміну на примирення сторони заперечують. Шлюб носить формальний характер. Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON]., належної участі в утриманні неповнолітнього сина не приймає, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо та самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2014 року становить 1 286 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім»ї часто виникають непорозуміння та конфлікти. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов»язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім"я розпалася і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечив. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 24 липня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 24.07.2003 року відділом РАГСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони з не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім"ї непорозумінь та конфліктів. Проти надання терміну на примирення позивач категорично заперечує. Шлюб носить формальний характер. Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON], належної участі в утриманні неповнолітньої дочки не приймає, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо та самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який з 01.01.2014 року становить 1 032 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 600грн. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2012 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис №13, зроблений 10.09.2009р. Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із довідки за №1058, виданої 23.12.2014року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] в с.Драганівка Тернопільського району Тернопільської олбасті. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоров"я чи у зв'язку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обов"язків по утриманню дитини. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved