Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 грудня 2008 року в розмірі 11406,17 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1600,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає що 26.12.2008 року між банком та [PERSON] укладено вказаний кредитний договір, відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 30.09.2017 року складає 11406,17 грн. (заборгованості за кредитом - 5518,11 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 4604,81 грн., заборгованість з пені- 500,00 грн., а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф фіксована частина; 531,25 грн. - штраф процентна складова) яку відповідач добровільно не погашає. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань позивач із посиланням на ст. ст. 526, 554, 623-625 ЦК України, просить провести стягнення зазначеної суму заборгованості із нього на свою користь. Представник позивача Резніченко Д.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, пославшись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення з неї суми заборгованості за кредитом у розмірі 5518,11 грн.. в задоволені іншої частини позовних вимог просить відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановила ч.1 ст. 1049 та ч.2 ст. 1050 того ж кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та виплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що 26 грудня 2008 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.8-15) Того ж дня [PERSON] підписала Анкету-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом отримання банківських послуг - кредитної картки /а.с. 8/. У вказаній анкетів-заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомилася та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Пунктом 6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати свої зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. плюс 5% від суми позову. У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач, підписавши вищезазначену анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», була повідомлена про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій заяві. За таких обставин, суд вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, оскільки підписавши заяву, відповідачка прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З копії розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором № б/н від 26.12.2008 року станом на 30.09.2017 року, вбачається, що заборгованість за кредитом становить 11406,17 грн., що складається з : -заборгованості за кредитом - 5518,11 грн.; -заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 4606,81 грн., -заборгованість з пені- 500,00 грн. -а також штрафи відповідно до договору: -250,00 грн. - штраф фіксована частина; -531,25 грн. - штраф процентна складова. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] користуючись наданим їй кредитом, не здійснювала належним чином повернення кредитних коштів та відсотків за його користування і виконання узятих на себе останнім, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам кредитного договору. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: approved