Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.10.2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, збільшивши їх розмір з 400 гривень до 1\~500 гривень щомісячно. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що на даний час сума стягуваних аліментів в розмірі 400 гривень є недостатньою для матеріального утримання дитини, її розвитку та задоволення її потреб, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком з 6 років до 18 років постійно збільшується, так само збільшуються витрати на утримання дитини. Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, її представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи, за останнім відомим місцем проживання, завчасно та належним чином, та шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Вінниччина» (в період дії попередньої редакції ЦПК України) та на веб-порталі судової влади. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4 ст. 223 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання.\~\~ Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №1276349/14-ц від 05.05.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. У відповідності з ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей закріплено обовязок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно\~ст. 8 [PERSON] України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. [PERSON] ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законами України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років в період з 01.05.2017 по 01.12.2017 року - в розмірі 1\~777 гривень, в період з 01.12.2017 року по 30.06.2018 року 1\~860 гривень, з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року в розмірі 1944 гривень, з 01.12.2018 року в розмірі 2\~027 гривень. Згідно ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи викладене, суд однозначно констатує, що зі спливом часу, визначений рішенням суду розмір аліментів в розмірі 400 грн. на даний час не може навіть на мінімальному рівні забезпечити належний рівень життя, який був би достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Збільшення розміру матеріального забезпечення (аліментів) поза будь яким розумним сумнівом буде сприяти якнайвищому інтересу дитини на належний рівень життя, розмір аліментів, що стягується з [PERSON] в розмірі 400 грн. на утримання дитини [PERSON], є значно нижчим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд,

Outcome: approved