Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Студенянської сільської ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. У вказаній позовній заяві позивач просить суд постановити рішення про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав у [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на дитину до досягнення ним повноліття на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дана сім`я перебуває на обліку, як така, що потрапила у складні життєві обставини та знаходиться під соціальним супроводом з 29.08.2019 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Студенянської сільської ради розглядалося питання про продовження соціального супроводу, рішення № 10 від 03.03.2020 року, з метою створення та підтримання належних та безпечних умов для проживання дитини в сім`ї. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Студенянської сільської ради рішення №4 від 19.06.2020 року, вирішено затвердити висновок про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав для встановлення статусу дитинні, позбавленої батьківського піклування та повернути дитину до Піщанської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат. При неодноразових перевірках сім`ї [PERSON] встановлено те, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, а саме: мати зловживає алкоголем, не створила належних умов для повноцінного розвитку дитини. У будинку та біля нього порушено санітарно-гігієнічний стан. Дитина не має змінного одягу за віком. Відсутні засоби особистої гігієни, сім`я не забезпечена продуктами харчування. [PERSON] не читає, не пише, відсутні канцелярські приладдя. Соціальні виплати, які мати отримує на дитину, використовує на свої та співмешканців потреби. Матір не приділяє уваги дитині, потреби його майже не задовольняє. В характеристиці №02-10/196 від 14.07.2020 року, наданій виконавчим комітетом Студенянської сільської ради на громадянку [PERSON] , зазначено, що вона зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово була помічена у зловживанні спиртними напоями. Маючи на вихованні малолітнього сина веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги його вихованню та забезпеченню необхідних потреб. Питання поведінки та байдужого ставлення до дитини громадянки [PERSON] розглядалося виконавчим комітетом Студенянської сільської ради № 26 від 02.07.2020 року, який вважає за доцільним підняти клопотання щодо відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, безвідповідально ставиться до його виховання. Така поведінка матері є небезпечною для життя, здоров`я та морального виховання дитини. Згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявне його клопотання, відповідно до якого, він просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання 15 квітня 2021 року, 03 лютого 2021 року та 05 січня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Студеняняської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 10 від 03.03.2020 року «Про продовження соціального супроводу сім`ї [PERSON] , яка перебуває у складних життєвих обставинах» відповідно до порядку впровадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, відповідно до Порядку виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб), затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 року № 896, враховуючи клопотання в. о. директора КУ «Центр надання соціальних послуг Студенянської сільської ради» від 24.02.2020 року № 11, комісія вирішила в. о. директору КУ «Центр надання соціальних послуг Студенянської сільської ради» [PERSON] продовжити соціальний супровід сім`ї [PERSON] здійснювати заходи відповідно до затвердженого плану соціального супроводу сім`ї [PERSON] про результати проведеної роботи щоквартально інформувати на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Старшій медичній сестрі КП «ЦПМСД Студенянської сільської ради Вінницької області» [PERSON] забезпечити нагляд за станом здоров`я дитини [PERSON] Старшому інспектору із ювенальної превенції Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітану поліції Кривонісу С. Д. забезпечити проведення профілактичної роботи з [PERSON] щодо недопущення вчинення насильства над дитиною та належного виконання батьківських обов`язків. Начальнику служби у справах дітей Студенянської сільської ради Сомик Д. О. слідкувати щодо стану утримання, проживання, виховання і розвитку дитини [PERSON] у сім`ї [PERSON] та вирішено [PERSON] здійснювати заходи щодо виконання плану соціального супроводу. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Студеняняської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 19 від 19.06.2020 року «Про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав сім`ю [PERSON] » відповідно до Закону України «Про органи і служби для дітей та спеціальні установи для дітей», постанов Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», від 03 жовтня 2018 року № 800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю», заслухавши інформацію в. о. директора КУ «Центр надання соціальних послуг Студенянської сільської ради», комісія вирішила вважати за доцільне в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрання без позбавлення батьківських прав його матір [PERSON] ; начальнику служби у справах дітей Сомик Д. О. звернутися із клопотанням до виконавчого комітету Студенянської сільської ради щодо доцільності відібрання без позбавлення батьківських прав сім`ю [PERSON] ; підготувати висновок про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.8). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Студенянської сільської ради № 26 від 02.07. 2020 року «Про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав» відповідно до Закону України «Про органи і служби для дітей та спеціальні установи для дітей», постанов Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 03 жовтня 2018 року №800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.06.2020 року № 19, розглянувши клопотання служби у справах дітей Студенянської сільської ради про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, виконком сільської ради вирішив відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Постановлено начальнику служби у справах дітей Студенянської сільської ради Сомик Д. О. звернутися до Піщанського районного суду у Вінницькій області з позовом про відібрання без позбавлення батьківських прав дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] ; надати до Піщанського районного суду висновок про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON] ; звернутися до Піщанської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат з клопотанням щодо повернення дитини до закладу (а.с.9). Згідно висновку про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав [PERSON] , наданого в додаток до рішення виконавчого комітету Студенянської сільської ради № 26 від 02.07.2020 року, органом опіки та піклування, виконавчим комітетом Студенянської сільської ради розглянуто та вивчено матеріали про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При неодноразових обстеженнях умов проживання сім`ї [PERSON] виявлено те, що мати зловживає алкоголем, не створила належних умов для повноцінного розвитку дитини. У будинку та біля нього порушено санітарно-гігієнічний стан. Дитина немає змінного одягу за віком, відсутні засоби особистої гігієни, сім`я не забезпечена продуктами харчування. [PERSON] не читає, не пише, відсутні канцелярські приладдя. Соціальні виплати, які мати отримує на дитину, використовує на свої та співмешканців потреби. Матір не приділяє належної уваги дитині, потреби його майже не задовольняє. Вказане також підтверджується актами остеження умов проживання від 21 травня 2020 року та 16 червня 2021 року (а.с.12,13). Виходячи з вищезазначеного, з метою захисту прав дитини, запобігання жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету вважає за доцільне підняти клопотання щодо відібрання в [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків, без позбавлення її батьківських прав (а.с.10). Відповідно до довідки-характеристики Виконавчого комітету Студенянської сільської ради № 02-10/196 від 14.07.2020 року виданої на [PERSON] , 1988 року народження, жительку с. Студена Піщанського району Вінницької області, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово помічена у зловживанні спиртними напоями. Маючи на вихованні малолітнього сина, веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги вихованню та забезпеченню необхідних потреб. На неодноразові попередження, зауваження сільської ради не реагує (а.с.14). Так, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2000 року органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. У ч.1 ст.12 цього ж Закону передбачено, що безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Верховний Суд України в ч.2 п.16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, оцінивши всі вище встановлені обставини, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог органу опіки та піклування щодо відібрання у відповідача [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, оскільки наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а залишення дитини проживати у неналежних умовах є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання. Разом з тим, за правилами ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум дітей віком від дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року встановлено в розмірі 1921 гривня, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений в твердій грошовій сумі, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини у повному обсязі, та стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 197 гривень 50 копійок, щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення потреб неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Враховуючи, що при зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідачів в сумі 840 гривень 80 копійок за позовну вимогу про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та 840 гривень 80 копійок за позовних вимог про стягнення аліментів, на користь держави, у розмірі, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: approved