Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до відповідача Державного підприємства науково-дослідного і проектного інституту «Союз» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченої заробітній платі за період з квітня 2011р. по лютий 2012р. в сумі 10360,44 грн. та компенсації втрат частини доходу в сумі 7876,56 грн..\~ Позивач в обґрунтування позовних вимог за позовом зазначила, що вона з 11.07.1988 року по 15 лютого 2012р. працювала в ДП НДПІ «Союз». На підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнена з роботи у звязку з скороченням чисельності працівників. На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена її заробітна плата за період з квітня 2011року по 15 лютого 2012р.. Відмову виплати їй заробітної плати відповідач обґрунтовував відсутністю грошових коштів. Позивач вважає, що відповідач в порушення чинного трудового законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання. В судове засідання позивач [PERSON], не зявилась, надала\~ суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.\~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи що підтверджується зворотним поштовим повідомленням з відміткою про отримання судової повістки. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання\~ без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився\~ в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був\~ повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає\~ положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], була прийнята на роботу до Особового конструкторського бюро «Союз» ( з 01.07.1993р. реорганізоване в Державне підприємство науково-дослідний і проектний інститут «Союз») на посаду інжененра. 15 лютого 2012 року позивач звільнилась на підставі\~п. 1 ст. 40 КЗпП України\~(копія трудової книжки додається), проте на момент звільнення відповідач не провів остаточного розрахунку, а саме не виплатив заробітну плату з квітня 2011року по 15 лютого 2012р. в сумі 10360,44 грн.. Відповідно до частини 1\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно із ч. 1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно положень ст. ст.\~1,21,24,29,30 Закону України «Про оплату праці», вимоги яких поширюються на дані правовідносини та передбачають, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа за виконану працівником роботу зобов'язується виплачувати йому заробітну плату, передбачену трудовим договором між працівником і власником підприємства, у передбачені законом строки та при кожній виплаті заробітної плати повинен повідомляти працівника про дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. З огляду на викладене слід зазначити про те, що Відповідач порушив вимоги чинного законодавства, щодо проведення розрахунку з Позивачем. Згідно ч 1\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки № 980-69 від 15.02.2012р. Державного підприємства науково-дослідного і проектного інституту «Союз», заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з квітня 2011року по 15 лютого 2012р. складає 10360,44 грн. Відповідно до ст, 233 КЗпП України та рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13, від 2- 12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у : зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Положенням статті 34\~\~Закону України „Про оплату праці від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР\~передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2\~Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо. Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати"\~компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за період з квітня 2011року по лютий 2012р. загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати складає 7879,56 грн.. Обставини, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved