Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до повноліття дитини, згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.09.2015 року та визначити аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що за рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.09.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до повноліття дитини. Посилаючись на розмір прожиткового мінімуму для дітей, на те, що народила у 2018 році другу дитину, тому не працює та не має можливості забезпечувати першу дитину, крім того, дитина росте та розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім, позивач просила збільшити розмір аліментів до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні, посилаючись на матеріальний стан відповідача, його тимчасовий мінливий дохід, його перебування в цивільному шлюбі та народження доньки [PERSON], 2018 року народження, просив визначити аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь в судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із змінами в законодавстві, зміною матеріального та сімейного стану матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] позивач народила другу дитину - [PERSON] та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також у відповідача [INFO] народилася друга дитина - [PERSON]. Вказане підтверджено наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Проте, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зміни матеріального та сімейного стану позивача, яка народила у 2018 році другу дитину та через здійснення догляду за нею не працює, виходячи із рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів. При розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів суд також враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved