Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, начальник відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницька О.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що у 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено кредитний договір. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за заявою правонаступника публічного акціонерного товариства «Платинум банк» товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 27 листопада 2020 року вчинений виконавчий напис №26702 про стягнення з позивачки заборгованості за цим кредитним договором. Начальником відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницькою О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64907595 від 24 березня 2021 року, в якій зазначено суму заборгованості, яку належить стягнути з позивачки, у розмірі 22655,57 грн, у тому числі: 18349,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4255,68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, а також 2265,56 грн виконавчого збору. Позивач вважає, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису через ненадання останньому необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів, що є наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з вищезазначеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про стягнення заборгованості з [PERSON] , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 12 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 26 травня 2021 року (а.с. 21-22). Від відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження, відзиву на позов, зустрічного позову та/або будь-яких додаткових доказів. Від третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження, заперечень, пояснень щодо позову та/або будь-яких доказів у справі. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Заявою директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» Яворського Р.І. про примусове виконання рішення №5902 від 22 лютого 2021 року, останній просить розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса №26702 від 27 листопада 2020 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» у сумі 22655,57 грн, та накласти арешт на наявні рахунки боржника (а.с.10). Згідно з виконавчими написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 27 листопада 2020 року за №26702 з [PERSON] пропонується стягнення грошових коштів за період з 21 лютого 2018 року по 27 листопада 2020 року на загальну суму 22655,57 грн, з них: 18349,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4255,68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 - грн плата за вчинення виконавчого напису; на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (код ЄДРПОУ 43311346), якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (код ЄДРПОУ 39508708) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/ПТБ від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (код ЄДРПОУ 33308489) на підставі договору факторингу №78 від 22 лютого 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором №01268/04419LCCA від 29 квітня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] (а.с. 11). Постановою начальника відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницькою О.А. від 24 березня 2021 року у виконавчому провадженні №64907595 було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №26702 від 27 листопада 2020 року (а.с. 12-14). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства. Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. п. 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19). Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах цієї цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем, в установлені судом строки, не надано відзив на позов або зустрічний позов, або будь-яких доказів на спростування обґрунтувань та вимог цього позову. Як вбачається з постанови начальника відділу Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бойницької О.А. від 24 березня 2021 року у виконавчому провадженні №64907595 було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №26702 від 27 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 22655,57 гривень. Однак, як зазначає позивачка, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала чинності 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, щодо доповнення зазначеного переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, з моменту набрання чинності зазначеною постановою суду відсутня законодавча можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Крім того, судом у вищезазначеній постанові зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначено позивачкою, та не спростовано відповідачем, виконавчий напис нотаріуса було вчинено без наявності оригіналу кредитного договору №01268/04419LCCA від 29 квітня 2013 року, доказів існування безспірної заборгованості позивачки за цим договором, строк позовної давності за якою не сплинув, за відсутності доказів на підтвердження права товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» здійснювати стягнення заборгованості з позивачки за зазначеним кредитним договором, зокрема, оригіналів договорів факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, №1/ПТБ від 15 жовтня 2020 року, №78 від 22 лютого 2018 року, зазначені у виконавчому написі нотаріуса, до того ж, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення позивача про суму заборгованості. Таким чином, зважаючи, що зазначена у спірному виконавчому написі заборгованість не є безспірною, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність задоволення вимог позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №26702 від 27 листопада 2020 року, таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved