Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області треті особи: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дацкова Ф.А., ГУ Держгеокадастру в Одеській області та просить визнати за ним, в порядку спадкування майна [PERSON] , яка померла [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 3,76 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», що розташовувалось в с.Олексанрівка Котовського (після перейменування Подільського району) Одеської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] 2002 року одночасно, внаслідок нещасного випадку загинули його бабуся [PERSON] та його матір [PERSON] . Після смерті бабусі та матері відкрилась спадщина яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,76 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», що розташовувалось в с.Олексанрівка Котовського (після перейменування Подільського району), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №705334 від 20.08.2003 року, виданого на ім`я [PERSON] . Він є єдиним спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців немає. Він звернувся в державну нотаріальну контору, з приводу спадкування права на земельну частку (пай) після смерті бабусі, однак, 07.05.2018 року постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) фактично було видано після смерті спадкодавця [PERSON] . Зазначив, що чинне законодавство не передбачає виникнення права на земельну частку (пай) із видачею чи невидачею сертифікату. Таким чином, у спадкодавця незалежно від наявності чи відсутності сертифікату за життя на момент відкриття спадщини було право на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря». Тому, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.01.2020 року замінено неналежного відповідача Куяльницьку сільську об`єднану територіальну громаду Подільського району Одеської області на Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області, замінено третю особу: державний нотаріус шостої Одеської державної нотаріальної контори Дацкова Ф.А. на третю особу: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса, Дацкова Ф.А. Також, витребувати з Приморського районної державної нотаріальної контори у м.Одесі інформацію щодо кола осіб, які звертались із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, про розгляд справи у відсутності представника. Проти заявлених вимог не заперечує. Вважає подану позовну заяву [PERSON] обґрунтованою, а надані матеріали - достатніми для визнання права власності в порядку спадкування. Третя особа, Приморська державна нотаріальна контори у м. Одеса просить цивільну справу розглядати без представника Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса, заперечень щодо винесення рішення не мають. Третя особа, представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, але надав пояснення, згідно яких, за інформацією Відділу у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у Книгах реєстрації державних актів станом на [INFO] за громадянкою [PERSON] державних акт на право власності на земельну ділянку на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області не значиться. У державному фонді документації із землеустрою на місцевому рівні, який ведеться Відділом, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянки [PERSON] відсутня. Зазначив, що якщо за життя спадкодавець не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, то вона не є об`єктом спадкування і не входить до складу спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідност.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 79 років в с. Олександрівка Котовського району Одеської області померла баба позивача [PERSON] , актовий запис №632, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 31.12.2002 року. Також, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.12.2002 року, в с.Олександрівка, Котовського району Одеської області у віці 54 роки померла мати позивача [PERSON] . 20.08.2003 року на ім`я померлої [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 705334 про право на земельну частку (пай) КСП «Зоря» с. Олександрівка Котовського району Одеської області, розміром 3,76 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації від 21 серпня 2003 року №338/03. Померлі заповіт не складали, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після їх смерті, має здійснюватись за законом. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час відкриття спадщини онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Тому, позивач є спадкоємцем до майна, яке залишилося після смерті його баби [PERSON] , оскільки на момент відкриття спадщини його мати [PERSON] померла, тому він успадковує ту частку, яка б належала його матері, якби вона була жива. Згідно копії свідоцтва про народження позивача, сері [NUMBER] від 25.02.1976 року [PERSON] народився [INFO] в м.Котовську Одеської області, в графі «батько» записано російською - « [PERSON] », в графі «мати» записано російською - « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.04.1966 року, 22 квітня 1966 року Куяльницької сільською радою Котовського району Одеської області було зареєстровано шлюб між російською « [PERSON] , 1940 року народження та [PERSON] , 1948 року народження, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження, сері [NUMBER] від 25.12.1948 року [PERSON] народилась [INFO] , в графі «батько» записано російською - « [PERSON] », в графі «мати» записано російською - « [PERSON] ». Згідно постанови шостої Одеської державної нотаріальної контори №1780/02-31 від 07 травня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря», с.Олександрівка Подільського району Одеської області, розміром 3,76 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як сертифікат про право на земельну частку (пай) був виданий після її смерті. Згідно відповіді Приморської державної нотаріальної контори №171к/01-16 від 27.02.2020 року, повідомлено, що 20.08.2018 року заведена спадкова справа №88к/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] до Шостої одеської державної нотаріальної контори звернувся онук спадкодавця - [PERSON] , який прийняв спадщину на підставі заяви про прийняття спадщини, справжність підпису на якій зазначено Поляковою М.В. приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області 14.02.2018 року за реєстровим №137, яка надійшла до Шостої одеської державної нотаріальної контори за вх.№494/02-14 та зареєстровано в Книзі обліку спадкових справ за №178. Приморська державна нотаріальна контора у м.Одесі просить цивільну справу розглядати без присутності представника, заперечень щодо винесення рішення не мають. Згідно ч.1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 526 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач по справі фактично вступив в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.2 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР.Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на згадану земельну частку (пай), оскільки вище зазначений сертифікат виданий 20 серпня 2003 року, тобто після смерті [PERSON] . Однак, право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладений у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В постанові пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті у спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову.

Outcome: approved