Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просив визнати його батька - [PERSON] з 14.06.2016 року безвісно відсутнім. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для звільнення від сплати комунальних платежів за особу, яка ними не користується, а також для належного догляду за майном батька, у тому числі частки приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи направив до суду заяву, якою розгляд справи просив проводити без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 14.06.2016 року з кафе "Іва", що по [ADDRESS] , вийшов батько заявника, [PERSON] , та до моменту подачі заяви до суду по місцю свого проживання не з`явився. Факт рідства заявника з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.1989 року (а.с. 6). 16.06.2016 року заявник повідомив Житомирське районне відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про те, що близько 21 години 14.06.2016 року його батько пішов у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся. 17.06.2016 року за такою заявою було внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12016060170000798 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 8). З листа Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області №315/202/01 2020 від 17.01.2020 року вбачається, що в провадженні слідчого відділу Житомирського РВП перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12016060170000798 від 17.06.2016 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту безвісного зникнення [PERSON] . Працівниками такого відділу поліції проводиться ряд оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження зниклого (а.с. 9). Відповідно до акту виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №103 від 10.03.2020 року було проведено опитування свідків-сусідів з питання підтвердження факту непроживання [PERSON] . Згідно висновку такого акту [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає близько двох років. Згідно довідок-характеристик Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №13 та №14 від 10.03.2020 року за час проживання на території Новогуйвинської селищної ради на [PERSON] , [INFO] , скарг від сусідів не надходило, в селищній раді компрометуючих даних щодо його поведінки немає. [PERSON] , [INFO] , на даний час на території Новогуйвинської селищної ради, не проживає. Під час проживання скарг від сусідів не надходило, в селищній раді компрометуючих даних щодо його поведінки немає. Свідок [PERSON] пояснила, що 14.06.2016 року [PERSON] пішов та не повернувся до свого місця проживання. Особисто викликала поліцію по даному факту. З моменту зникнення [PERSON] вона власними силами здійснювала заходи щодо його розшуку, однак такі заходи виявились безрезультатними. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає з дитинства. В день зникнення останнього перебував на чергуванні. Після цього протягом доби здійснював заходи щодо розшуку [PERSON] , однак такі заходи виявились безрезультатними Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить визнати безвісно відсутньою. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що у місці постійного проживання [PERSON] з 14.06.2016 року немає відомостей про місце його перебування, тобто більше одного року, а тому дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved