Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON] в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, у примусовому порядку. В судовому засіданні представник комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, Гач М.П. заяву підтримала і пояснила, що гр. [PERSON] страждає натяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар. Також зазначила, що примусова госпіталізація зумовлена тим, що внаслідок тяжкого психічного захворювання [PERSON] у випадку ненадання йому такої допомоги в примусовому порядку несе небезпеку для себе та оточуючих та обумовлює заподіяння суттєвої шкоди свому здоров`ю. Прокурор заяву про госпіталізацію гр. [PERSON] у примусовому порядку в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без його згоди підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги особі в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, зазначивши, що він не страждає психічним захворюванням, не несе небезпеку оточуючим, у тому числі своїй матері з якою спільно проживає. Не погодився щодо надання йому медичної психіатричної допомоги в амбулаторному порядку, оскільки приймання медикаментів спричиняє негативний вплив на його здоров`я. Заперечив приймання ліків перебуваючи за місцем проживання. Також зазначив, що твердження його матері [PERSON] про те, що у нього погіршився стан психічного здоров`я не відповідає дійсності, [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що її син [PERSON] страждає тяжким психічним захворюванням тривалий час, у зв`язку із чим перебуває на обліку в психіатричному закладі, неодноразово лікувався, у зв`язку із чим є особою з інвалідністю. Вважає, що [PERSON] слід госпіталізувати у примусовому порядку в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, оскільки на даний час його поведінка є небезпечною для оточуючих у тому числі й для неї. Також повідомила, що її син останнім часом став не спокійний, придбав собі ножа та арбалет, та погрожував їй при розмові з нею, вночі готуючи собі їжу, не виключає газову плитку, що може спричинити пожежу, що також викликає занепокоєння у сусідів. Також зазначила, що [PERSON] категорично відмовився приймати ліки, у тому числі відвідувати психіатра за місцем проживання, неспокійний, неадекватно поводиться та висловлюється, агресивно відноситься до неї та виганяє з квартири. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , є особою з інвалідністю ІІ-ї групи внаслідок психічного захворювання. 05 грудня 2021 року доставлений каретою БШД в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у супроводі матері та працівників поліції. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, дефект психіки по змішаному типу із переважанням психопатоподібного та вираженого кверулянства, галюцинаторно-параноїдний синдром. Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, [PERSON] хворіє психічним захворюванням близько 12-13 років. Перебуває в групі спецобліку, як пацієнт, що страждає на тяжкий психічний розлад та чинить дії, небезпечні для оточуючих. Остання госпіталізація відбулася літом 2020 року, на підставі рішення суду. Амбулаторно ліків не приймає. Поступає на лікування повторно, у зв`язку з погіршенням психічного стану. Комісія лікарів-психіатрів вважає за необхідне стаціонарне обстеження та лікування пацієнта [PERSON] в умовах КНП «ТОКПНЛ» ТОР у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого демонструє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», підставами для госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: 1) вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або 2) неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, надані суду докази, а також пояснення сторін у справі, суд вважає, що слід госпіталізувати [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради. При цьому, суд задовольняючи заяву лікаря психіатра ураховуєвисновок комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] , пояснень представника лікувального закладу, пояснення зацікавленої особи [PERSON] та приходить до переконання, що у випадку ненадання [PERSON] психіатричної у примусовому порядку останньому може бути заподіяна шкода його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, а також внаслідок тяжкого психічного захворювання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. На підставі наведеного,

Outcome: approved