Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідачів [PERSON] громади в особі Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,5 га, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 324752, посилаючись на те, що 03 квітня 2014 року померла баба позивача - [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак йому було рекомендовано питання щодо визнання права власності на майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 284137 від 04 квітня 2014 року підтверджується, що 03 квітня 2014 року у віці 76 років, в с. Курилівка Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], про що 04 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис № 20. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,5 га, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 324752, державний акт видано на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 04 лютого 2004 року № 67, цільове призначення земельної ділянки- для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної діляні 0524885600050020012. Спадкодавець не залишив після своєї смерті заповіту, таким чином відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України зазначається, що «У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення». Той факт, що позивач є рідним внуком померлої [PERSON] (по лінії його матері) підтверджують такі документи: свідоцтво про народження позивача, в якому його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON]; Свідоцтво про одруження матері позивача, в якому відображене її дівоче призвіще - [PERSON]; Свідоцтво про народження матері позивача - [PERSON], в якому її матірю зазначена спадкодавець. Мати позивача - [PERSON] та її два брати: [PERSON], [PERSON] не приймали спадщини, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України вони не подали до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини та, відповідно до ст. 1268 ЦК України, не проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного Кодексу України зазначено, що „спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До смерті моєї баби позивач разом з нею проживали в одному будинку за адресою: с. Курилівка Хмільницького району Вінницької області по вул. Фрунзе, 38, вели спільне господарство. Крім того, позивач користується спадщиною своєї баби після її смерті, здійснюю догляд за її будинком. Вказані обставини підтверджені довідками №1221 від 07.10.2015 р. та довідкою №1246 від 15.10.2015 р. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті своєї баби тому має право на спадкове майно. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved