Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

ПАТ АКБ «Київ» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на заставлене майно, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 20.07.12 року укладений кредитний договір №36, внаслідок невиконання вимог якого виникла заборгованість в сумі 1 032 261,36 грн., і тому позивач просив звернути стягнення на заставлене майно. Вказував, що 20.07.12 року між банком та відповідачами в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору укладений іпотечний договір, який зареєстровано в реєстрі за № 1535. Відповідно до умов даного договору, відповідачами, які є іпотекодавцями, передано позивачу, який є іпотекодержателем, квартиру [ADDRESS]. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі надав кредитні кошти. Проте, зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитними коштами не виконано належним чином, про що відповідачі повідомлялись банком із застереженням, що у разі невиконання позичальником умов договору, банк залишає за собою право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та звернення стягнення на заставне майно. Однак, відповідачі ніяк не відреагували на вимоги позивача і до теперішнього часу так і не здійснили погашення кредитної заборгованості. Виходячи з наведеного, представник позивача, просить суд стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини, викладені у позовній заяві, визнала. Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.12 року між ПАТ АКБ «Київ» та [PERSON] укладений кредитний договір № №36, предметом якого є надання позивачем у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 1 000 000 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 19.07.19 року та з оплатою по процентній ставці 18,5% річних. 20.07.12 року між банком та відповідачами в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору укладений іпотечний договір, який зареєстровано в реєстрі за № 1535, згідно умов якого передано позивачу, який є іпотекодержателем, квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови кредитного договору належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 1 032 261,36 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 564 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як вбачається зі змісту абзацу 5 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. За наведених підстав закону та обставин, встановлених в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою задоволення вимог позивача за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності з вимогами ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Абзацом 7 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з положенням ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Крім того, за правилами ч.2 ст.43 ЗУ «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved