overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач 22.01.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 12.03.2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства між ними припинені через те, що відповідач ніде не працював, не цікавився потребами сім'ї. Чотири роки потому відповідач уїхав до с. Михайло-Заводське і не повернувся. Вказала, що між ними втрачені почуття любові та порозуміння один одного. Вона не має наміру поновлювати шлюбні відносини з відповідачем. Вважає, що за таких обставин зберегти сім'ю неможливо. Між ними наявний майновий спір, який вони будуть намагатися вирішити без звернення до суду. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Не заперечує проти заочного розгляду справи. Вказала, що шлюбні відносини припинені з травня 2010 року. На примирення не згодна. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.13). Причини неявки суду не відомі. Відповідач заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд, у відповідності до ст.224 ЦПК України, розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 12.03.2004 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4) Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2010 року через те, що відповідач не працював, не цікавився потребами сім'ї. Чотири роки потому відповідач уїхав до с. Михайло-Заводське і не повернувся. Почуття любові та поваги між сторонами втрачені. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору на даний час немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач 22.02.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 10.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис № 45. Позов мотивує тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на життя. Їх сім"я фактично розпалася. Подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Подальше спільне сумісне проживання не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с. 6), копію свідоцтва про народження дитини(а.с. 7), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведенні обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд вважає, що після розірвання шлюбу сина - [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з відповідачкою. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судові витрати у справі, суд вважає, необхідно покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач 22.05.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 18.05.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають чотирьох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, що є перешкодою для подальшого існування повноцінної сім'ї. На теперішній час шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". За їх спільною з відповідачем домовленістю діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Вказала, що шлюбні відносини припинені з квітня 2013 року. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з квітня 2013 року. Вони з позивачем проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18.05.2005 року зареєстрували шлюб, від якого мають чотирьох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2013 року з причини систематичних конфліктів із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, права і обов'язки подружжя. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Примирення неможливе. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач 22.08.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 13.09.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що відповідач постійно вчиняв сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Кожен з них має різні погляди на сімейне та спільне життя. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Фактично шлюбні відносини були припинені з червня 2016 року. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Примирення між ними неможливе. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]" та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2016 року. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що вони з позивачем проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Шлюбні відносини між ними були припинені з червня 2016 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 13.09.2008 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2016 року через постійні сварки, різні погляди на сімейне життя. Почуття любові та поваги сторонами втрачені. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач 22.10.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 3744,26 грн., яка утворилася за період з 01.06.2007 року по 01.10.2013 року та стягнення судового боргу з урахування індексу інфляції 3 % річних 3744.26 грн. та судовий збір в сумі 229.40 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність , в якій просила задовольнити позовні частково, а саме у зв»язку з погашенням заборгованості стягнути з відповідача індекс інфляції за період з 01.11.2010 р. по 01.10.2013 р. в сумі 77 грн. 37 коп., 3% річних в сумі 289 грн. 33 коп. та судові витрати в сумі 229.40 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про дату та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу по суті на підставі наявних по справі доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS], куди позивач надає послуги теплопостачання. Однак відповідачі несвоєчасно вносили плату за надані послуги у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.11.2010 року по 01.10.2013 року нараховано індекс інфляції в сумі 77.37 грн. та 3 % річних в сумі 289,33 грн., що підтверджується розрахунком за послуги теплопостачання /а.с. 8-10/. Відповідно до "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення" затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься щомісяця за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач 22.10.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 4739, 2 грн., яка утворилася за період з 01.08.2010 року по 01.09.2013 року та стягнення судового боргу з урахування індексу інфляції 3 % річних 4739.2 грн. в сумі 229.40 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність , в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач проживає в [ADDRESS], куди позивач надає послуги теплопостачання. Однак відповідач несвоєчасно вносив плату за надані послуги у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2010 року по 01.09.2013 року з урахування індексу інфляції 3 % річних в сумі 1388,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 6-9/. Відповідно до "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення" затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься щомісяця за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач 22 серпня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач на підставі договору № б/н від 11 липня 2012 року, який разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов"язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та штрафи. У зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань за вказаним договором його заборгованість станом на 31 липня 2017 року склала 13 467,96 грн., у тому числі 1568,22 грн. - заборгованість за кредитом, 10 782,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 617,52 грн. штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов'язального права. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 11 липня 2012 року укладено договір б\\н про надання банківських послуг зі сплатою за користування кредитом відсотків, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4-5), відповідно до якого станом на 31 липня 2017 року заборгованість відповідача складає 13467,96 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач 23.07.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що проживала з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 2010 року. Від сумісного життя у них [INFO] народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності та про підтримання позову. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивачки і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст. 169 ЦПК України, заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільна дитина - донька [PERSON],[INFO], батьком якої являється відповідач по справі. [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі, не надає добровільно допомоги матері на утримання доньки, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, по яким у нього існують аліментні зобов"язання та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач офіційно працює, отримує дохід, визнав позов, згідно копії постанови ВДВС Новоодеського РУЮ від 09.07.2014 року, сплачує аліменти в розмірі ? частки доходу на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], суд, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки від його доходу, відповідно до ст.183 СК України, підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 23 липня 2014 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України, підлягають обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач 24.02.2017 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 23.12.2015 року відповідач звернувся з заявою до позивача з метою отримання банківських послуг, за якою відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив. Таким чином станом на 21.11.2016 року створилась заборгованість в сумі 12937,37 грн. з них: -5904,35 грн. тіло кредиту; - 1886,04 грн. нараховано процентів за користування кредитом; - 4055,07 грн. нараховано пені; - 500,00 грн. штраф (фіксована складова); - 592,27 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 23.12.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг підписав заяву, за якою останньому було надано кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. /7-42/. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 08.11.2016 року створилась заборгованість в сумі 21.11.2016 року створилась заборгованість в сумі 12937,37 грн. з них: -5904,35 грн. тіло кредиту; - 1886,04 грн. нараховано процентів за користування кредитом; - 4055,07 грн. нараховано пені; - 500,00 грн. штраф (фіксована складова); - 592,27 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved