Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Аранаут О.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване за спадкодавцем у передбаченому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору забудови від 31.03.1965 року, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 4 -99 та згідно виписки з рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів ради трудящих від 11.06.1992 року за № 1112 п. 3. Згідно довідок від 13.11.2019 року за №№ 1158, 1159 наданих комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору забудови від 31.03.1965 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. зареєстрований в реєстрі за № 4 - 99 та зазначений житловий будинок має самостійний адресний номер: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ). А також, станом на останню технічну інвентаризацію від 05.07.2019 року об`єкти збудовані без дозвільних документів відсутні. Зазначений житловий будинок з надаваними спорудами побудований у 1970 році є завершений будівництвом, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до листа Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію. Тому, зазначений житловий будинок є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 13.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те на що за законом на день смерті він матиме право заповів [PERSON] . Відповідно до заповіту від 19.09.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1442, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом він матиме право, в тому числі належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] . Частинами 1, 2, 3, ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, відповідач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 20.05.2019 року за № 1059. В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 16.05.2019 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved