Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач, який є її колишнім чоловіком, незважаючи на те що в нього є своє житло, порушує її право власності, проживаючі в будинку, що належить їй на праві власності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння постійно погрожує застосуванням сили їй та їх спільній з ним дочці, зокрема намагався завдати їм тілесних ушкоджень, веде антигромадській спосіб життя, не впускає її до будинку, вона вимушена винаймати житло. Через те, що відповідач веде антисоціальний та аморальний спосіб життя, який завдає значних моральних та душевних страждань позивачеві та руйнує її майно, спільне користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на праві власності, протирічить її інтересам. . Таким чином, позивач, вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила суд винести рішення, яким усунути перешкоди, у користуванні приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [INFO] У судове засідання позивач, її представник не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Окрім цього відповідач [PERSON] викликався в судове засідання шляхом розміщення інформації на веб-сайті Полтавського районного суду Полтавської області, веб-портал «Судова влада». \~ \~ \~ \~ На підставі ч. 8\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у 1988 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 30.07.2012 року заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області розірвано (а.с.18). Спільне проживання стало неможливим у зв`язку з тим, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, залишився без роботи у зв`язку із цим та без засобів для існування, почав вести антисоціальний спосіб життя, вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Заочним рішенням Полтавського районного суду від 06 квітня 2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 3/4 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та права користування 3\\4 частинами земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,було задоволено і відповідно визнано за позивачем право власності на 3/4 частини вказаного будинку (а.с. 15-17). Право власності на вищевказану частину житлового будинку було зареєстровано у встановлений законом порядку відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19). Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.05.2017р. позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у частці у спільному майні, задоволено. Вирішено визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок «А- 2», загальна площею 132 кв. м., житлова площа - 83 кв.м., гараж «Б», сарай «Б1», вбиральня «Б2», погріб вхідний «б». Компенсовано [PERSON] 1/4 частину житлового будинку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за рахунок визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який знаходиться на приватизованій земельній ділянці (а.с.13-14). Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16.05.2017р., набрало законної сили, право власності на 1/4 частину житлового будинку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за позивачем, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20). Позивач [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 14 серпня 2018 року № 587/02-25 (а.с. 12). Через антиморальну поведінку відповідача позивач фактично позбавлена права користуватися своєю власністю та не має змоги проживати у зазначеному будинку, доказом цього є договори тимчасового користування житлом у гуртожитку, в якому вона змушена проживати по теперішній час (а.с.11). Натомість відповідач фактично проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами свідків, звільнити та надати доступ позивачу відмовляється, чим перешкоджає в праві володіти та користуватися належним майном позивача. Хоча, заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року, яке набрала законної сили за ним визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 10.08.2018р., підписаного депутатом Супрунівської сільської ради та свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 47 КУ, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Статтею 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови N 2 від 12.04.85 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Україниосіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або приживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ураховуюче те, що відповідач порушує право власності позивача, ведучі антисоціальний та аморальний спосіб життя, який завдає значних моральних та душевних страждань позивачеві, руйнує її майно, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved