Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням Підволочиського районного суду від 21 січня 2014 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2011 року народження до 1 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначила, що згідно рішення Підволочиського районного суду від 21 січня 2014 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 грн. У зв'язку із підвищенням цін зазначених коштів не витрачає для належного утримання дитини, крім того у відповідності до ст. 184 СК України мінімальний розмір аліментів не можу бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2014 року № 2-604/21/14 стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя с. Мислова Підволочиського району Тернопільської області на користь [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн в місяць на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 28 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Як убачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 05 грудня 2018 року [PERSON] зареєстрована разом із дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] в с. Іванівка Підволочиського району. [PERSON] розлучена, сама виховує трьох неповнолітніх дітей, сім'я постійно потребує матеріальної допомоги для утримання. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 року ? 2027 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх неповнолітньої дитини, тієї обставини, що обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. На основі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд приходить до висновку також, що згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 768,40 грн судового збору. На підставі ст.ст.183,184, ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved