Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, вказавши, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю та знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1993 року. В період шлюбу вони разом з відповідачем побудували за спільні кошти житловий будинок [ADDRESS] Будівництво було розпочате у липні 1993р. і завершене у жовтні 1998р., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, яке було видане Куп'янським відділом Житлово-комунального господарства від 26.10.1998р. на ім'я відповідача. В цьому будинку проживали з відповідачем та спільною донькою [PERSON], [INFO] до червня 2012 року. Також в період шлюбу був придбаний автомобіль «Opel Astra» 2007 року випуску, який був зареєстрований на відповідача. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2012р. шлюб між сторонами був розірваний, майновий спір позивач мала намір вирішити в позасудовому порядку. Влітку 2015р. вона дізналася, що автомобіль «Opel Astra» 2006 року випуску був переоформлений на іншу особу, та змінився його реєстраційний номер, своєї згоди на відчуження автомобіля вона не надавала, угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягали. Вважає, що будинок, автомобіль є об'єктами спільної сумісної власності подружжя, тому просить суд визнати за нею право власності на ? частину будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]; стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля «Opel Astra» 2006 року випуску,що становить 82500грн. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги уточненого позову підтримали повністю. Позивач пояснила, що відповідач після 06.06.2012р. не впустив її до будинку, вона була змушена звертатися до міліції, що забрати свої речі та речі доньки. До теперішнього часу вона не може користуватися будинком, хоча і має там зареєстроване місце проживання, він поміняв замки на вхідних дверях. Протягом спільного сімейного життя вони завжди мали спільний бюджет, разом дбали про матеріальне забезпечення сім'ї вели домашнє господарство. Оскільки відповідач не визнає її право на частку в спільному майні, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, просили суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що житловий будинок був збудований відповідачем за свої особисті кошти, частину яких він брав у позику у своїх знайомих, за рахунок грошової компенсації, яка була йому сплачена як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС та за рахунок кредитних коштів, тому до будинку і грошей на його будівництво позивач ніякого відношення не має. Крім того, відповідач вказав, що спірний автомобіль за згодою позивача був знятий з реєстрації і в подальшому перереєстрований на іншу особу, та ніяких претензій на автомобіль вона не мала. Також відповідач і його представник вважали, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки шлюб розірвано 16.07.2012р., тому необхідно відмовити їй в позові. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1993 року. Шлюб розірвано згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2012 року. (а.с. 6). Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу збудовано житловий будинок [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право особистої власності вказаний будинок був зареєстрований на відповідача (а.с.7). На час розгляду справи вартість вищевказаного житлового будинку становить 563700 грн. ( а.с.26-33). Як виходить з довідки відділення №10020/0566 Державного ощадного банку України (а.с.80) [PERSON] відповідно до кредитного договору від 03.06.1993 року отримував позику на забудову житлового будинку у сумі 1000000 рублів строком на 25 років з кінцевим строком погашення 30.05.2018р., кредит було достроково погашено 01.07.1995 року. Згідно облікових даних ТСЦ 6346 РСЦ МВС в Харківській області 18.04.2006 року автомобіль «Opel Astra» 2006 року випуску був зареєстрований на ім'я [PERSON] з видачею номерних знаків [NUMBER], а 09.06.2012р. автомобіль був знятий з обліку для реалізації з видачею транзитних номерних знаків, 12.12.2012р. вищевказаний автомобіль був зареєстрований на ім'я [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 12.06.2012р. ( а.с.167). На теперішній час вартість вищевказаного автомобіля згідно експертної довідки становить 165000грн. (а.с.186-198). Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] в період шлюбу вона працювала медичної сестрою ( а.с.9,10). На теперішній час вона є інвалідом 3 групи, отримує пенсію (а.с.141,142). Зареєстрованим місцем проживання позивача є спірний будинок ( а.с.210), фактично проживає вона в [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON], яка є інвалідом 2 групи та з 2013 року потребує постійного стороннього догляду, оскільки перенесла ряд операцій та страждає тяжкими захворюваннями ( а.с.211-220). Відповідач також є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені для ветеранів-інвалідів війни ( а.с.58,130). До 2005 року відповідач працював інспектором МРЕВ УДАІ УМВСУ в Харківській області, звільнений з 06.06.2005р. зі сплатою одноразової грошової допомоги у сумі 47581,84грн. (а.с.132) Крім того, відповідач одержав страхову суму по державному обов'язковому страхуванню по 3 групі інвалідності 02.12.2005р. у сумі 20898грн ( а.с.133). Допитана в якості свідка сусідка сторін [PERSON] пояснила суду, що тривалий час знала їх сім'ю, в родині були добрі стосунки, вони під час шлюбу збудували будинок [ADDRESS], для будівництва якого брали кредит в Ощадбанку, з 1998 року мешкали у вказаному будинку, обоє працювали, вели спільно господарство. Показання аналогічного змісту дала суду також свідок [PERSON] та вказала, що на спірному автомобілі на теперішній час їздить відповідач. Згідно пояснень свідка [PERSON], яка є донькою сторін у справі, вони родиною мешкали в [ADDRESS] до 1998 р., потім переїхали разом до збудованого будинку по в'їзду Путьовому. Жили добре. У 2000 році її бабуся [PERSON] приїхала до Куп'янська і купила квартиру, у якій вони жили раніше, при цьому вона давала за квартиру гроші. Автомобіль «Opel Astra» був придбаний в кредит, на ньому їздив батько [PERSON] У червні 2012р. батько не пустив мати до будинку, а потім і їй сказав, щоб вона збирала речі і їхала до бабусі. Речі матері, які залишалися в будинку, він їй дозволив забрати лише після того, як та звернулася до правоохоронних органів. Влітку 2015року вона дізналася, що автомобіль «Opel Astra» був переоформлений на старшу доньку відповідача [PERSON], до теперішнього часу вона з батьком не спілкується. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 11.07.2001р. за р. №3706 приватним нотаріусом Куп'янського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належала в рівних частках продавцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та які продали покупцю [PERSON] вказану квартиру ( а.с.138,131) Як пояснила суду свідок [PERSON], вона знає сім'ю [PERSON] тривалий час, жили вони добре, а в 2012 році їй стало відомо, що між ними розірвано шлюб. Позивач дзвонила їй, та повідомляла, що не може забрати свої речі із спірного будинку, але потім вона їх забрала. У них був автомобіль ВАЗ, згодом був придбаний Опель у 2007році, на теперішній час він проданий [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що живе по сусідству з відповідачем, знайомий з ним з 1993 року, [PERSON] брав кредит для будівництва будинку, у 1998 році сторони почали разом проживати у ньому, а у 2012 році вони розійшлися після дня народження відповідача, на теперішній час автомобіль «Opel Astra» знаходиться у дворі будинку та ним користується відповідач. Як вказав суду свідок [PERSON], у 2012 році він працював дільничним інспектором міліції, коли до нього звернулася позивач з проханням допомогти забрати свої речі у будинку [ADDRESS] так як відповідач її не впускає. 12.06.2012р. він з позивачем приїхали до будинку де вона зібрала свої речі та речі доньки. Згідно показань свідка [PERSON], він тривалий час знає сім'ю відповідача, з яким разом проходив службу в органах ДАІ. Перша дружина відповідача померла, потім він одружився з позивачкою, у них народилася донька, мешкали вони у квартирі по [ADDRESS] почали будувати житловий будинок, відповідач продав автомобіль ВАЗ 2101, отримав компенсацію при звільненні, крім того, позичав у свідка гроші на будівництво будинку. Потім з причини подружньої невірності позивача вони посварилися і вона виїхала до своєї матері. Свідок пояснив, що допомагав перевозити їй речі. Автомобіль «Opel Astra» був придбаний відповідачем в кредит. В його присутності сторони домовлялися про те, що позивач не буде мати претензій на будинок та не буде вимагати поділу майна в судовому порядку. 12.06.2012р. позивач в його присутності сказала, що дає згоду відповідачу на відчуження автомобіля «Opel Astra». Як вбачається з копії договору застави майна (а.с.134) в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 18.04.2006р., за умовами якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 36136грн., автомобіль «Opel Astra», 2006 року випуску реєстраційний [NUMBER], був переданий в заставу. Вищевказаний кредит був погашений, що не оспорюється сторонами у справі. Згідно копії облікової картки транспортного засобу ( а.с.137) вищевказаний автомобіль 09.06.2012р. був знятий з реєстрації для реалізації. Як встановлено актом №11/075907 від 12.06.2012р. ( а.с.199), який є одночасно договором комісії, вказаний транспортний засіб був проданий [PERSON] і згодом 12.12.2012р. зареєстрований на ім'я [PERSON] на підставі довідки-рахунку 075907 з видачею реєстраційного номера [NUMBER] ( а.с.167). При цьому будь-які данні про надання згоди [PERSON] на вказані правочини з автомобілем відсутні. Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004р. та одночасно з цим набрав чинності і Сімейний Кодекс України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч.1 ст.65 Сімейного Кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того, згідно ч.3,4 ст.65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Судом встановлено, що за період шлюбу сторонами було збудовано за спільні кошти подружжя житловий будинок, в тому числі і за рахунок кредитних коштів, які були використані відповідачем в інтересах сім'ї. Крім того, в період шлюбу був придбаний і спірний автомобіль, який було зареєстровано на відповідача, і яким він розпорядився потім без згоди позивача. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу такого майна вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в постанові від 20.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки автомобіль «Opel Astra», 2006 року випуску був придбаний сторонами під час шлюбу та відчуження його відбулося без згоди позивача, вона має право на стягнення відповідної грошової компенсації частини його вартості. Що стосується заперечень відповідача та його представника щодо пропуску позивачем строку давності, суд враховує роз'яснення постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.032.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі ст.392 ЦК України, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність, оскільки тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому за нею необхідно визнати в порядку поділу майна подружжя право власності на ? частину спірного житлового будинку [ADDRESS] Крім того, позивач має право на стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 82 500 грн., що складає 1/2 частину вартості спільного автомобіля "Opel astra" 2006 року випуску.

Outcome: approved