Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь на відшкодування майнової шкоди 1\~060 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 березня 2016 року з 08-10 год до 10-30 год відповідач викрав належний їй велосипед «Дорожник», вартістю 1\~060 грн, який знаходився біля будинку №43 по вул. Чекістів в м. Олександрія. Велосипед не повернув, чим завдав матеріальну шкоду в розмірі вартості велосипеда, в сумі 1\~060 грн. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2017 року відповідача визнано винним в скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та засуджено до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком три роки. Вирок набрав законної сили. Представник позивача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. 05.09.2017 року представником позивача було подано заяву про уточнення змісту позовної заяви, в якій вказано, що по батькові позивача в позовній заяві помилково зазначено «Анатоліїївна», замість вірного «Миколіївна». 26.10.2017 представником позивача було подано суду заяву про перенесення розгляду справи. 01.12.2017 представником позивача було подано суду заяву про долучення до матеріалів справи довідки Олександрійського міськрайонного суду про те, що вирок суду у справі № 398/3863/15-к набрав законної сили. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. (арк.с.2-7) Згідно довідки, виданої суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М., зазначений вирок суду набрав законної сили 27.06.2017 року та звернутий до виконання. (арк.с.36) Суд встановив, що [PERSON], 20 березня 2016 року з 08-10 год до 10-30 год, йшов по вул. Чекістів у м. Олександрія Кіровоградської обл., де у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій умисел до кінця, [PERSON] підійшов до велосипеда «Дорожник», який стояв біля будинку №43 по вул. Чекістів м. Олександрія та, впевнившись, що його дії нікому непомітні, діючи умисно з корисливих спонукань, таємно, повторно викрав велосипед «Дорожник» вартістю 1\~060 грн 00 коп, що належить [PERSON]. Після цього, [PERSON] з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 1\~060 грн 00 коп. Згідно ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Таким чином, оскільки вироком суду встановлено, що\~злочинними діями відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, ця обставина є обовязковою для суду при розгляді даної справи. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~та стягує їх з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved