Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 12.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 60. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в сімейних відносинах з відповідачем на теперішній час не перебуває. Причиною розірвання шлюбу є то, що спільне сімейне життя їх обох не цікавить, вони різні та не мають спільних інтересів. Вони втратили спільну мову та перестали розуміти один одного. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Майже рік сторони не спілкуються, не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, та знаходиться на їх спільному піклуванні. Спору щодо поділу спільного майна у сторін теж немає. Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надала. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його присутності, позов підтримує у повному обсязі. Шлюбно-сімейні відносини припинені один рік потому. Строк для примирення не потрібний. Майнового спору немає. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її присутності. Позов визнає у повному обсязі. Строк для примирення не потрібний. Майнового спору немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Інших заяв, клопотань сторони суду не надали. 27.09.2018 р. суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 12.02.2014 р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 60. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 07.06.2014 р. його народження зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №960. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Судом встановлено, що сторони на час розгляду справи шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З урахуванням положень ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення за відповідачем її прізвища "[PERSON]" згідно її заяви. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved