Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] міської ради. Посилається на те, що 29.06.2017 року померла його баба [PERSON], після смерті якої в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], заповіт був посвідчений 12.01.2011 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за №3.Спадкоємців за законом чи за заповітом, немає. Зазначив, що він своєчасно прийняв спадщину після смерті бабусі, оскільки своєчасно, в шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] від 29.01.2018 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 29 червня 2017 року [PERSON] В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого судового засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29 червня 2017 року померла бабуся позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №177043, виданого 29 червня 2017 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №79, копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] Серія І-МИ №057432, виданого 09.06.1998 року, [PERSON] міською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №19, копією свідоцтва про народження Серія І-МИ №347027, виданого 14.11.1974 року [PERSON] міською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №89. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області. З копії інвентарної справи на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області, вартістю 41306,00 грн. За життя 12.01.2011 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 12.01.2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] міської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі №3. З копій спадкової справи №60/2017 року до майна померлої 29.06.2017 року [PERSON] вбачається, що спадкоємцем за законом та особою, яка має на обовязкову частку у спадковому майні є дочка померлої [PERSON], яка 31.10.2017 року скерувала приватному нотаріусу Вижницького районного нотаріального округу заяву від 18.10.2017 року відповідно до якої відмовилась від обовязкової частки у спадщині та від прийняття належної їй частки у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 29.01.2018 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області. В звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на житловий будинок в м.Вашківці по вул.Миколайчука, 21, Вижницького району Чернівецької області, йому було в цьому відмовлено, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №33/02-31/60-2017 від 29.01.2018 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», знаходиться в населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: approved