Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить суд встановити факт того, що трудова книжка, заповнена 23 липня 1979 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що після досягнення шістдесяти років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи. Однак, органом Пенсійного фонду України їй було роз`яснено, що дата її народження у трудовій книжці не співпадає із датою її народження у паспорті громадянина України та свідоцтві про народження, що унеможливлює призначення їй пенсії за віком. Саме ці підстави стали причиною звернення до суду із зазначеною заявою. Ухвалою суду від 24.11.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у її відсутності. Свої доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як було встановлено судом, відповідальною особою «Чернівецького виробничого панчішного об`єднання», 23.07.1979 року була заведена трудова книжка [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Однак, як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 22.11.1961 року, [PERSON] народилася [INFO] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , 19.07.1985 року заявник уклала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Із дослідженої судом копії паспорта громадянина України, виданого 1-м відділом ЧМВ УМВС України в Чернівецькій області, вбачається, що його було видана на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Як передбачено статтею 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженоїнаказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в трудовій книжці [NUMBER] , заповненої 23.07.1979 року на ім`я [PERSON] допущено помилку у написанні дати народження заявника, а всі інші документи, які ідентифікують особу [PERSON] збігаються та свідчать про дійсну дату її народження. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації його права на отримання пенсії за віком. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню.

Outcome: approved