Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначив, що 22.01.2013 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, за яким він передав останньому 45000 доларів США і які він зобов'язався провернути в строк до 1 квітня 2015 року. В забезпечення виконання договору [PERSON] надав в заставу належну йому квартиру [ADDRESS], уклавши Договір іпотеки, від нотаріального посвідчення якого [PERSON] ухилився. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим позивач просить стягнути суму боргу та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, визнавши сам договір іпотеки дійсним, та визнати за ним право власності на зазначену квартиру. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 22.01.2013 року був укладений договір позики (безпроцентної) (далі Договір), за яким останній отримав 360000,00 грн., що на момент укладення договору становить 45000 доларів США строком до 1 квітня 2015 року (а.с. 12). Відповідно до п. 5.1 Договору забезпеченням зобов'язань являється іпотека. На підстві укладеного 22.01.2013 року між сторонами Договору іпотеки позичальник - відповідач [PERSON] в забезпечення повернення позики надав в заставу належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Договір іпотеки не був посвідчений нотаріусом (а.с.7-11). 01.04.2015 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено листа з вимогою добровільно погасити заборгованість в повному обсягу з застереженням, що в разі невиконання вимог, він буде змушений задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки Аналізуючи надані судові докази, суд приходить до висновку про доведеність факту укладання Договору позики між сторонами та його невиконання з боку відповідача. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно п. 5.4 Договору іпотеки, звернення стягнення на Предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, в разі чого нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно даних норм ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам Цивільного кодексу, актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, Договір іпотеки квартири [ADDRESS], укладений 22 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відповідає загальним вимогам, які ставляться до правочинів цивільним законодавством України, а також Закону України "Про іпотеку" . Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. За вказаних умов суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved