Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Заявниця звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON] 23 грудня 2015 року та зобовязати Орджонікідзевський відділ РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зробити відповідний запис про смерть. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що 23 грудня 2015 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Новоазовським районним центром медико-санітарної допомоги Донецької області їй видано лікарське свідоцтво про смерть за № 326 від 23 грудня 2015 року, причина смерті злоякісне новоутворення тіла матки. З даним свідоцтвом вона звернулась до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції для реєстрації смерті [PERSON], однак їй було відмовлено з посиланням на ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якими будь-які акти (рішення, документи), видані органами, створеними на тимчасово окупованій території, вважаються недійсними та не утворюють правових наслідків. Через наведені обставини, посилаючись на неможливість зареєструвати смерть матері іншим шляхом, звертається до суду з даною заявою. Заявниця до зали судових засідань не прибула, надавши заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримала, на їх задоволенні наполягала. В.о. начальника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] своєю заявою від 27 січня 2016 року просила розглянути справу за відсутності представника відділу, на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як встановлено судом з свідоцтва про народження [PERSON], виданого 11 жовтня 1967 року Новоазовським районним бюро записів актів громадянського стану Донецької області, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, № витягу 00015222650, згідно якого прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON], заявниця є донькою [PERSON] (ас. 5,6). За даними паспорту [PERSON], остання народилась 14 грудня 1939 року у селі Яблунівка Новоазовського району Донецької області, та є громадянкою України. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 236, виданого 23 грудня 2015 року Комунальним закладом «Новоазовський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (форма 106/о, затверджена\~Наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545), [PERSON], [INFO], померла 23 грудня 2015 року. Місцем смерті зазначено: Україна, Донецька область, Новоазовський район, місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 60; причина смерті злоякісне новоутворення тіла матки (ас. 15). Листом начальника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] від 12 січня 2016 року № 5/4.4-01-17 заявницю повідомлено про неможливість внесення до актового запису відомостей про смерть [PERSON] на підставі вказаного лікарського свідоцтва з посиланням на ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (ас. 8). За положеннями ч. 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, з огляду на те, що надане заявницею лікарське свідоцтво складено державною мовою, у затвердженій наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 формі (форма № 106/0), з метою захисту законних прав та інтересів заявниці, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви на підставі даного свідоцтва. Встановлення даного факту необхідно заявниці для державної реєстрації смерті її матері та отримання свідоцтва про смерть.

Outcome: approved