Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що 27 травня 1995 року її дід [PERSON], який помер 15 лютого 2005 року отримав за договором дарування квартиру [ADDRESS]. Після смерті діда спадщину повинен був прийняти його син [PERSON], який є її батьком, але не встиг, оскільки через 10 місяців помер. Так як на момент смерті вона була неповнолітньою, то вважається такою, що прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, оскільки в договорі дарування номер будинку зазначений невірно 98, замість вірного 198, в звязку з чим вимушена звернутися до суду. 28.11.2018 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення з додатками, в яких представник зазначає, що [PERSON], незважаючи на подачу заяви про прийняття майна після смерті сина [PERSON], спадщину не отримувала, оскільки у [PERSON] будь-яке спадкове майно було відсутні, в тому числі він не мав права власності на спірне майно, оскільки після померлого [PERSON] спадщину не приймав, оскільки заяву до нотаріуса не подавав та на момент смерті зі спадкодавцем не проживав. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмову докази у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до такого висновку. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-ОЛ №219937, батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №021094 [PERSON] помер 16.12.2005 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №011385 [PERSON] помер 15.02.2005 року.З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27.11.2018 року вбачається що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до архівної довідки КП «ОМБТІ» №375 від 12.04.2018 року, [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого [PERSON] државним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори 27.05.1995 року р№2-2106 та зареєстрованого в БТІ 07.06.1995 року р№8965 належить право власності на квартиру [ADDRESS]. За договором дарування від 27.05.1995 року, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2106, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру №2 (два) з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Олександрія, вулиця 6-го Грудня, 98 (девяносто вісім), загальною площею 24,2 кв.м., в тому числі жилі площі 11,9 кв.м., до якої примикає 1/2 сараю «Б» (а.с.11). Згідно з технічним паспортом [PERSON] належить однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 24,2 кв.м., жилою площею 11,9 кв.м., до якої примикає 1/2 частина сараю «Б». Відповідно до домової книги в будинку №198/2 по вул. 6-го Грудня в м. Олександрія Тютенко [PERSON] був зареєстрований в квартирі №2 та з ним спільно ніхто не проживав. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] від 17.07.2018 року №1853/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на квартиру №2 (два), що знаходиться в місті Олександрія Кіровоградської області по вулиці 6-го Грудня, будинок №198 (сто девяносто вісім), після смерті [PERSON], померлого 15 лютого 2005 року, у звязку з розбіжностями у написані номерів будинків, оскільки згідно наданого дубліката договору дарування номер будинку зазначено 98 (девяносто вісім). За інформацією завідувача Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 06.11.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 15.02.2015 року, не заводилася. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу.\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1ч.2ст.16ЦК). Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину є звернення спадкоємця з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, оскільки позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що вона є спадкоємцем померлого [PERSON], інші особи після померлого [PERSON] спадщину не приймали, до складу спадщини входить зазначена квартира, визнання права власності за позивачем не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved