Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду 28.05.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що згідно кредитно-заставного договору № KRK0A800000198 від 14.07.2008 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 23971,36 гривень зі сплатою відсотків 16,92 % річних на термін до 12.07.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 26174,95 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 2422,23 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1327,60 гривень, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 8109,76 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12830,84 гривень, штрафи: 250,00 гривень ( фіксована частина), 1234,52 гривень (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] посилаючись на обставини, викладені в позові просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору та понесені позивачем судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та посилаючись на те, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором передано представнику позивача в 2009 році заставний автомобіль, який позивачем був реалізований, про існуючу заборгованість відповідач не був належним чином повідомлений, а на час звернення до суду минули строки позовної давності, просили в позові відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитно-заставного договору № KRK0A800000198 від 14.07.2008 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 23971,36 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач зобов'язання перед позивачем в повному обсязі не виконав, внаслідок чого станом на 09.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 26174,95 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 2422,23 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1327,60 гривень, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 8109,76 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12830,84 гривень, штрафи: 250,00 гривень ( фіксована частина), 1234,52 гривень (процентна складова). ( а.с.4-6 - розрахунок). Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у строк, встановлений у зобов'язанні. Як слідує з договору боржник зобов'язаний щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячній платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2009 року [PERSON] передав ПАТ КБ «ПриватБанк» належний йому автомобіль ДЕО ЛАНОС. 2003 року випуску, який був предметом застави по укладеному договору, довіривши ПАТ КБ «ПриватБанк» в разі невиконання ним зобов'язань за вищевказаним договором передати його на реалізацію по ціні можливій для реалізації з направленням отриманих від цього коштів на погашення заборгованості ( а.с. 72 - копія акту). 10.02.2010 року вказаний автомобіль був реалізований ПАТ КБ «ПриватБанк» за 31000 гривень, та вказані кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRK0A800000198 від 14.07.2008 року наступним чином: поточна заборгованість за кредитом 15888,50 гривень; прострочена заборгованість за кредитом 4219,01 гривень; заборгованість за відсотками 4109,79 гривень; заборгованість з пені 3104,55 гривень; заборгованість з комісії 3020,36 гривень, дебіторська заборгованість 657,79 гривень, але у повному обсязі кредитна заборгованість від продажу автомобіля погашена не була ( а.с. 4-6, 80,81 - розрахунок, платіжне доручення та довідка) Відповідно до п. 12.6 кредитно-заставного договору № KRK0A800000198 від 14.07.2008 року сторони погоджуються, що після звернення на предмет застави, забезпечені вимоги вважаються задоволеними і погашеними лише у розмірі сум у відповідній валюті, фактично і остаточно отриманих банком у результаті такого звернення стягнення. Таким чином, кредитно-заставний договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за договором. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зважаючи на викладені обставини не заслуговують на увагу посилання відповідача та його представника на те, що у зв'язку з реалізацією автомобіля відсутня заборгованість по кредиту, оскільки передача автомобіля в рахунок погашення заборгованості за кредитом не є підставою для зупинення нарахування щомісячних платежів відповідно до умов кредитно-заставного договору. Крім того у кредитно-заставному договорі відсутня умова про те, що у разі добровільної передачі кредитору заставного автомобіля автоматично заборгованість зменшується на встановлену сторонами у договорі вартість предмета застави. Відповідно до положень п.13.10 кредитно-заставного договору № KRK0A800000198 від 14.07.2008 року сторонами було погоджено строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування Кредитом, неустойки тривалістю у 5 років, тому суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки обумовлений сторонами строк позивачем не порушено. Враховуючи, що кредитно-заставний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 261,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved