Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2017 року звернувся до суду з позовом і просив ухвалити рішення яким стягнути на його користь з відповідача заборгованість із компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 782 грн.38 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 68308 грн.38 коп. Під час розгляду справи позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку (а.с.32-34). Позов мотивує тим, що він з 03.10.2013 року працював на посаді заступника генерального директора, генерального директора в ТОВ «Єврощебінь». 17.10.2016 року його було звільнено з підприємства за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України . При звільненні заборгованість по заробітній платі та компенсація невикористаної відпустки йому виплачена не була. На неодноразові його звернення підприємство надало довідку про розмір заборгованості із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки 13.01.2016 року. З врахуванням того, що заборгованість по заробітній платі не була виплачена у строки встановлені законом , просить стягнути середній заробіток та компенсацію втрати заробітку. В судове засідання позивач не з'явився, забезпечивши участь в судовому засіданні свого представника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав збільшені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованість із компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 782 грн.38 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 68308 грн.38 коп. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, що підтверджується відповідними доказами, а тому суд, за згодою представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України (справа №6-144цс13 від 29.01.2014 року), непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно правової позиції, висловленої ВСУ (справа №6-76цс14 від 02.07.2014 року), передбачений частиною першою ст.117 КЗпП обов'язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 03.10.2013 року працював на посаді заступника генерального директора, генерального директора в ТОВ «Єврощебінь», а 17.10.2016 року [PERSON] був звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.7-8). При звільненні середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 68308 грн. 38 коп. та заборгованість із компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 782 грн. 38 коп. позивачу виплачена не була. Відповідно до розрахунку компенсації за невикористану відпустку при звільненні на день звільнення, сума недорахованої та недоплаченої компенсації складає 782,38 грн (а.с.12). Відповідно до розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати при звільненні на день уточнення позовної заяви складає 68308,38 грн (а.с. 35). Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст.27 ЗУ "Про оплату праці", за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Звільнення позивача відбулося 17.10.2016 року, розрахунок по заробітній платі з ним проведено не було по час розвязання судом спору, тому позов про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки наданої відповідачем, становить 668,69 грн. За період з 17.10.2016 року по 10.03.2017 року кількість робочих днів згідно з щорічним розрахунком норм тривалості робочого часу становить 102 дні. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 68 308,38 грн. (668,69 * 102). Враховуючи, що надані позивачем розрахунки здійснено згідно вимог законодавства, з яким суд погоджується (а.с.12), відповідачем не спростовані, позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved