Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.04.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюб, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області №707/1867/19 від 02.10.2019 року розірвано. Рішення набрало законної сили 02.11.2019 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Черкаського районного суду Черкаської області №707/2806/19 від 12.12.2019 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.07.2021 року, у [PERSON] заборгованість по аліментах складає 10 007,28грн. Позивач вказує, що з грудня 2017 року відповідач із сином не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, духовним та моральним розвитком, не відвідує батьківські збори у дитячому садочку, який відвідує [PERSON] , тобто самоусунувся від виховання дитини. Відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та не вживає заходів для спілкування із ним. Враховуючи вказані обставини, позивач вважає поведінку відповідача відносно свого сина [PERSON] нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Хмельницька Л.М. позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що є підтвердження у матеріалах справи. Відзив на позовну заяву та будь які клопотання від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської радиу судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява начальника служби В.Дуки, про розгляд справи без участі їх представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Крім того, Служба у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської радинадала до суду лист про не можливість складення письмового висновку щодо розв`язання даного спору. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року, який рішення рішенням Черкаського районного суду Черкаської області №707/1867/19 від 02.10.2019 року розірвано. Рішення набрало законної сили 02.11.2019 року. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 23.06.2016 року [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] . Спір щодо батьківства [PERSON] відносно [PERSON] відсутній. Відповідно до розрахунку наданого Черкаським ВДВС у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.07.2021 року №19698/2, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №61023423 з примусового виконання судового наказу №707/2806/19 від 12.12.2019 року виданого Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина становить 10007 грн 28 коп. Згідно довідок ДНЗ «Колосок» Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] дійсно відвідує дитячий навчальний заклад «Колосок» з 2018 року і по теперішній час, вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько [PERSON] до дитячого садочку дитину не приводив та не забирав, ні вихователі дитини ні директор з ним не знайомі, та жодного разу не телефонував, життям сина у садочку не цікавився. Згідно витягу з історії розвитку дитини №014009 від 27.04.2021 року Комунального некомерційного підприємства Черкаського районного центру первинної медико санітарної допомоги Червонослобідської сільської ради, знову ж наголошується на тому, що з 2018 року лікуванням та оздоровленням дитини [PERSON] займається тільки мати [PERSON] . Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає, разом із матір`ю [PERSON] , батько [PERSON] з грудня 2017 року із сином не проживає, життям та здоров`ям сина не цікавиться, участі у його вихованні не займається. У судовому засіданні було попитано свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача та свідок підтвердила надані нею письмові пояснення, вказала що відповідач самоусунувся від виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] . Також вказала, що з 2018 року не бачила щоб відповідач приходив до позивача та свого сина та взагалі його не бачила у с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про життя та здоров`я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток, тобто свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. У зв`язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям дитини та виконувати свій батьківський обов`язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, та оздоровленні. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов`язку по його вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved