Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з даним позовом 28.07.2020 року мотивуючи тим, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, а саме: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, а це негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, потрібному для її нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для здобуття освіти. У зв`язку з цим, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . 04.09.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, 12.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] , а судові витрати залишити за нею без відповідного відшкодування. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області свого представника в судове засідання не направив, до суду подано заяву, про розгляд справи у відсутності їх представника, позовну заяву підтримують в повному обсязі. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та 19.10.2018 року знятий з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.4-5, 7-8, 11, 23, 48). Зі свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.45), вбачається, що 16.09.2020 року [PERSON] в Білоцерківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №932. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про шлюб (а.с.9), 25.05.2010 року у виконавчому комітеті Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». З виписки з рішення від 11.03.2014 року у справі №376/238/14-ц, провадження № 2/376/126/2014, за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу (а.с.10), вбачається, що шлюб, зареєстрований 25.05.2010 року виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №1, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу змінено прізвище [PERSON] на « [PERSON] », яке вона мала до реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Згідно довідки Сквирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Сквирської районної ради Київської області від 29.11.2018 року №371 (а.с.12), [PERSON] , [INFO] , навчається у Сквирській ЗОШ І-ІІІ ст. №2 з 1 вересня 2016 року. [PERSON] проживає із мамою за адресою: [ADDRESS] . За час навчання вихованням дитини займається [PERSON] . Мама постійно цікавиться успіхами доньки, підтримує тісний зв`язок зі школою, відвідує загальношкільні та класні батьківські збори, родинні свята. Батько, [PERSON] , зареєстрований у м. Біла Церква, місце знаходження невідоме. [PERSON] успіхами [PERSON] не цікавиться, батьківські збори не відвідував, на території школи з дівчинкою не спілкується. З довідки виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.13), вбачається, що згідно даних сільської ради громадян [PERSON] , [INFO] , на території села Кривошиїнці не зареєстрований, не проживає, протягом останніх трьох років не перебував, до сільської ради не звертався. З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.07.2020 року (а.с.14), вбачається, що сім`я [PERSON] проживає на території сільської ради в індивідуальному добротному, охайному власному будинку в [ADDRESS] , який належить згідно договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] . В будинку зареєстровані і проживають: власник - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Зі слів господарів та сусідів [PERSON] за адресою, де зареєстрована його дочка, з часу розірвання шлюбу не з`являвся. Висновок: [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки стосовно своєї малолітньої дочки [PERSON] . З довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.11.2019 року №1218 (а.с.15), вбачається, що головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябокінь М.В. було відкрито виконавче провадження №23465338 з примусового виконання виконавчого листа №2-1010 від 01.12.2010 року, який виданий Сквирським районним судом Київської області, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, починаючи з 05.11.2010 року. Всього станом на 01.11.2019 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів становить 100811,75 грн. 02.12.2019 року було внесено відомості в єдиний реєстр досудових розслідувань щодо порушення кримінального провадження: 12019110030003651 відносно [PERSON] , оскільки до СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області надійшли матеріали по факту звернення гр. [PERSON] проте, що її колишній чоловік [PERSON] злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в період з липня 2011 року по жовтень 2019 року сума боргу становить 100811,75 грн. Згідно довідки Білоцерківського відділу Головного Управління Національної поліції в Київській області від 23.12.2019 року №11476 (а.с.31), проведеною перевіркою працівниками ВКП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області було встановлено, що в даному випадку відсутня подія кримінального правопорушення, згідно заяви [PERSON] , яка була зареєстрована Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області за №39505 від 02.12.2019 року. Даний факт підтверджується висновком по матеріалам ЖЄО №39505 від 02.12.2019 року (а.с.32). 27.12.2019 року старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції Саєнко А.В. була винесена постанова про закриття кримінального провадження (а.с.28-29), з якої вбачається, що в ході проведення досудового розслідування в діях [PERSON] не було виявлено ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме злісного ухилення від сплати аліментів. 24.07.2020 року виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської прийнято висновок (рішення) №2 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача вона знає з 01.09.2016 року. Вона працює вчителем початкових класів, і вона навчала [PERSON] з першого класу. Софія навчалася в неї чотири роки. Дитиною займалися її мама та бабуся [PERSON] , батька жодного разу не бачила в школі і про нього не чула. [PERSON] ніколи не згадувала про батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мати позивача, відповідача знає, це колишній чоловік її дочки. Вони одружилися в 2010 році, потім в них народилася дочка [PERSON] . Сімейне життя у них не склалося, тому вони розлучилися. З моменту розлучення відповідач не виконував свої батьківські обов`язки. Позивач подала позов про стягнення аліментів, але відповідач звільнився з роботи і в нього утворився борг по виплаті аліментів. Позивач із дочкою проживали з нею, поки онучці не виповнилося 10 років, а з вересня 2020 року позивач з дочкою проживають з новим чоловіком позивача. За десять років, поки позивач проживала з дочкою з нею, відповідач не приїздив до своєї дочки та не приходив в садочок, не намагався спілкуватися із дитиною, матеріально не забезпечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він чоловік позивача. 16.09.2020 року вони з позивачем зареєстрували шлюб, однак разом вони як сім`я проживають з 26.08.2020 року. Відповідач є колишнім чоловіком позивача і батьком [PERSON] , але він його ніколи не бачив. Відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, не спілкується з дочкою і взагалі не цікавиться дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сестрою позивача. Відповідача знає, це колишній чоловік сестри, оскільки вони розлучилися. В них є дочка [PERSON] . Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, з дитиною не спілкується, свідомо самоусунувся він виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач до суду не з`явився, відзив із запереченнями проти позову, які б спростовувати доводи позивача не подав, як і не надав належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , свідомо самоусунувся в повній мірі від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, гроші на потреби дочки не надає, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Тому, відповідач не позбавлений можливості змінити своє ставлення до батьківських обов`язків та звернутися до суду із заявою про надання йому права на побачення з дитиною чи з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. та заявила клопотання про залишення судових витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved