Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно померлої [INFO] матері - [PERSON], яка до смерті проживала в [ADDRESS]. Позивач у встановлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки після проведення поховання матері брав участь у антитерористичній операції в зоні АТО. Звернувшись до нотаріуса у травні 2017 року по питанню прийняття спадщини після померлої матері, отримав відмову, оскільки не були доведені родинні стосунки між ним та [PERSON], а також з тих підстав, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача позов підтримала. Представник відповідача про своє відношення до позову не повідомив. Заперечення суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Однією з підстав виникнення права приватної власності є успадкування майна. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 10.07.2017 року, яке 21.07.2017 року набрало законної сили, встановлено юридичний факт про те, що померла [INFO] громадянка [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно ст.1 ЦПК України основним завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Матеріали справи не містять даних щодо наявності заперечень будь-яких осіб щодо переходу до позивача права власності на спадкове майно спадкодавця [PERSON], щодо наявності спору з приводу спадкового майна та щодо звернення органу самоврядування до суду з заявою при визнання спадщини [PERSON], відумерлою. Враховуючи наведені позивачем обставини щодо недотримання ним шестимісячного строку встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, із врахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року), суд вважає поважною причиною пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом та вважає необхідним з метою захисту прав позивача визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved