Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON], який є власником будинку [ADDRESS], 13.09.2016 року звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області в особі селищного голови [PERSON] та секретаря селищної ради [PERSON], виконавчий комітет якої прийняв рішення № 27 від 22.04.2015 року про перенумерайцію житлового будинку з номерного знаку [ADDRESS] на [ADDRESS] та відмовив йому в наданні другої поштової адреси належному йому домоволодінні з посиланням на Порядок присвоєння та зміни адреси об'єктам нерухомого майна, яке було затверджено рішенням виконавчого комітету селищної ради 25.02.2016 року. В суді позивач свої вимоги, підтримав в повному обсязі, вказавши, що йому на підставі свідоцтва про право власності належить будинок [ADDRESS] . Для приведення документації на земельну ділянку під будинком до вимог чинного законодавства,оскільки в державному акті допущено помилку в нумерації,вказано [ADDRESS], він звернувся з заявою до Біловодської селищної ради про перенумерацію будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] і рішенням виконавчого комітету його заява була задоволена. Даний будинок складається з трьох житлових частин, в одному з яких проживає він, в другій частині - його колишня дружина, в будинку, який розташований на території даного домоволодіння - син, [PERSON], з родиною. В будинку встановлений один лічильник електроенергії, яким за договором оренди житла, укладеного між ним та сином, користується останній. Йому теж повинна бути надана субсидія на оплату електроенергії, а оскільки у нього відсутня окрема поштова адреса, йому в наданні субсидії відмовляють. ЛЕО ухиляється від укладання окремого договору про надання електроенергії, посилаючись на наявність договору,укладеного за адресою [ADDRESS].. Для вирішення цього питання він звернувся до Біловодської селищної ради Луганської області з вимогою надання поштової адреси виділеної йому частині будинку під час добровільного поділу між дружиною, сином і ним домоволодіння. При цьому позивач вказав, що поділ був проведений без реєстрації прав кожного на окремо виділені частини будинку, без звернення до архітектури, БТІ та інших структур. Оскільки селищний голова та секретар Полторак не підготували йому пакет документів до його заяви про надання поштової адреси тій частині будинку, де він проживає, незаконне застосування до його заяви Порядку присвоєння та зміни поштових адрес об'єктам нерухомого майна на території Біловодської селищної ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету №17 від 25.02.2016 року, він вважає їх дії незаконними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Також вказав, що адміністративний позов про скасування вищевказаного рішення органу самоврядування на даний час знаходиться на розгляду в ВАСУ, підстав для зупинення або відкладання судового розгляду на час прийняття рішення по справі не вбачає. Селищний голова Біловодської селищної ради та секретар селищної ради в попередньому судовому засіданні позов не визнали, в подальшому їх інтереси представляв представник селищної ради за довіреністю , який також в суді вимоги, викладені в позові, не визнав, пояснивши, що ніякої інформації, яка принижує честь, гідність та репутацію позивача Біловодська селищна рада в особі її голови та секретаря не розповсюджували та доказів тому позивачем не надано. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування. В суді встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане Біловодською районною радою 14.10.1991 року. 26.11.1997року при видачі паспорту громадянина України реєстрація місця проживання позивача було проведено за адресою [ADDRESS] (арк.спр.86звор.) Рішенням 34/42 від 15.07.2010 року Біловодською селищною радою приймається рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (арк..спр.58). За домовленістю між колишньою дружиною та сином вказане домоволодіння було поділено між ними трьома, позивач в виділеній йому частині будинку зробив окремий вихід, у колишній дружини в цьому ж будинку також окремий вихід, син проживає в окремому будинку на території даного домоволодіння. Під час оформлення технічної документації із землеустрою державним реєстратором Полторак Л. 12.03.2015 року проведена державна реєстрація земельної ділянки за адресою [ADDRESS] з видачею свідоцтва про право власності ,де будинок вказаний за номером [ADDRESS] (арк..спр.38) 22 квітня 2015 року виконком Біловодської селищної ради Луганської області за заявою [PERSON] про переномерацію та присвоєння адреси житловому будинку по [ADDRESS] у зв*язку із розбіжністю в правовстановлюючих документах на домоволодіння та земельну ділянку та приведення документації у відповідність, прийняв рішення №27 від 22.04.2015 року про перенумерацію житлового будинку [ADDRESS] в [ADDRESS] та присвоєння адреси житловому будинку, власником якого є [PERSON], - [ADDRESS]. Житлового будинку під [ADDRESS] в наявності немає (арк..спр. 43). В суді з пояснень позивача також встановлено, що 26.02.2016 року позивач звернувся до Біловодського РЕМ з заявою про приєднання електроустановки певної потужності 5,0кВт. за адресою буд.[ADDRESS] , на підставі якої між [PERSON] та Біловодським РЕМ був укладений договір №4-12-16 від 26.02.2016 року про приєднання до електричних мереж ТОВ « Луганське енергетичне об*єднання» будинку [ADDRESS] Луганської області., наданий рахунок [NUMBER] від 03.03.2016р до договору №4-12-16 від 26.02.2016р. 30 травня 2016 року позивач укладає з сином, [PERSON], договір найму житлових будівель за адресою [ADDRESS] , на підставі якого Біловодським РЕМ переукладається договір про надання послуг з електричної енергії за вказаною адресою з сином позивача, [PERSON] і на дану адресу сином отримується субсидії на електроенергію. Вважаючи, що оскільки він проживає окремо від сина,є малозабезпеченим, йому також повинна бути надана субсидія на електрику та газ, у зв'язку з чим він звернувся до Біловодського РЕМ з заявою про надання йому окремого особового рахунку, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що особовий рахунок відкривається лише на одну поштову адресу. З заявою про надання окремої поштової адреси частині будинку, де він особисто проживає, він звернувся до Біловодської селищної ради , де йому запропонували звернутися до БТІ, архітектури з метою подальшої державної реєстрації виділених частин будинку, запропонували надати необхідний пакет документів. Вважаючи такі дії посадових осіб селищної ради незаконними, він оскаржив їх в порядку адміністративного судочинства, які на даний час перебувають на розгляді в ВАСУ , що підтверджено в суді особисто позивачем. Важливою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією України, є судовий захист від протиправних посягань на його честь та гідність. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Таким чином, відповідно до ст.. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинних фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.. 10 Конвенції. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 271,273,277 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь , а також на спростування цієї інформації. Згідно ст. 55 Конституції, кожен має право будь-яким незабороненим способом захищати свої право і свободи від порушень і протиправних посягань. З огляду на наведене, при розгляді справи з'ясуванню підлягають наступні обставини: чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Між тим, в суді позивачем взагалі не вказується, яка саме інформація була розповсюджена посадовими особами Біловодської селищної ради, яка попирає його честь та гідність. Позивач в суді вказав, що як людину його честь та гідність опорочили тим , що селищною радою не приймалося рішення на його користь, посадові особи ради направляли його для виконання якихось дій, які він виконував для надання окремої поштової адреси своїй частині будинку, а після виконання рішення виконкому так і не приймалося, знаходилися інші причини, які відкладали час прийняття рішення. Між тим, жодним судовим рішенням дії посадових осіб Біловодської селищної ради, а також прийняте рішення №27 від 22.04.2015 року, яке стало підставою для подальшого оформлення позивачем необхідного пакету документів і яке оскаржене позивачем в порядку КАС України, не визнані незаконними. Право на ділову репутацію та право на захист цього нематеріального права гарантується діючим цивільним законодавством і проголошується в Цивільному кодексі України. Ділова репутація - це "суспільна думка, яка склалася щодо професійних достоїнств і недоліків особи (громадянина чи організації) .Репутація особи певною мірою залежить від неї самої, формується вона на грунті її поведінки та ставленні до пріоритетів, життєвих цінностей та інтересів інших людей, суспільства та держави. Залежно від зазначених чинників, репутація може бути позитивною чи негативною, і має досить мінливий характер, зумовлений інформацією, на якій вона грунтується. Позивач є пенсіонером, не працюючий. Яку саме інформацію щодо ділової репутації позивача було розповсюджено відповідачем позивач не мотивує взагалі. Згідно ст..15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: п.9) відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивачем не надано суду доказів розповсюдження посадовими особами Біловодської селищної ради недостовірної інформації про себе, позов в цій частині не підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимоги щодо стягнення моральної шкоди, яка є похідною від основної позовної вимоги, яка, як визначив суд, не підлягає задоволенню. Доказів заподіяння йому матеріальної шкоди позивач також до суду не надав, а тому ці вимоги також не підлягають задоволенню. Підлягають стягненню з позивача судові витрати в сумі 1280грн за вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved