Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду даний позов посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був його батько [PERSON] . Зазначає, що станом на 01.07.1990 р. у даному житловому будинку проживали: голова двору [PERSON] та члени двору: [PERSON] - його дружина , син [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт у якому заповів все своє майно дружині, матері позивача [PERSON] . 30.08.2011 р [PERSON] склала заповіт у якому як розпорядження на випадок своєї смерті заповіла своєму сину позивачу [PERSON] . Вказує, що мати фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] однак не встигла її оформити. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно , а саме на житловий будинок в [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини після смерті матері, він, позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак нотаріус відмовила йому, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно. Просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник адвокат Атаманюк В. в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Печеніжинської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в котрій просить справу розглянути без їх участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був батько позивача [PERSON] , що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів № 67898 від 30.12.2020 виданої ОКП Коломийське МБТІ та довідкою Печеніжинської селищної ради № 94 від 08.02.2021 (а.с.12,15) Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору- [PERSON] , та члени колгоспного двору: [PERSON] - дружина, та [PERSON] - син, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради № 94 від 08.02.2021 (а.с.32) Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали голова двору [PERSON] , та члени колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] то їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/3 частині спірного будинковолодіння, котрі залишились не виділені. [INFO] помер батько позивача [PERSON] про що в Книзі реєстрації смертей 26 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с.10) Встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 12 квітня 2010 року секретарем Малоключівської сільської ради Коломийського району та зареєстрований в реєстрі за № 23 яким він все своє майно заповів дружині [PERSON] (а.с.6) Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом яка складається з 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд , що знаходяться за адресою [ADDRESS] Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкрита (а.с.47), мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради № 94 від 08.02.2021, однак не встигла оформити спадщину. [INFO] померла [PERSON] про що 03 січня 2020 року складено відповідний актовий запис № 2 (а.с. 11). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 30 серпня 2011 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1977, яким вона все своє майно заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Спадщину за заповітом після смерті матері прийняв позивач [PERSON] постійно проживаючи із спадкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради № 94 від 08.02.2021та подавши 24.06.2020 заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. , що підтверджується спадковою справою (а.с.47-63) Окрім позивача спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва оскільки не подано документи які підтверджують право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.16) Згідно Звіту оцінку майна ФОП « [PERSON] » від 04.06.2021 р. оціночна (ринкова) вартість житлового будинку (А), господарських будівель та споруд: стайні (Б), стодоли (В), літньої кухні (Г), вбиральні (Д), криниці (№1), огорожі (№2-3), що за адресою: [ADDRESS] становить 86 140 грн (а.с.66-78) Отже, суд прийшов до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою [ADDRESS] . На підставі наведеного та ст. ст..346, 392,122,1234,1268 ЦК України,

Outcome: approved