Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Міловського районного суду Луганської області із позовом до Міловської районної держаної адміністрації Луганської області (далі - відповідач 1), Великоцької сільської ради Міловського району Луганської області (далі - відповідач 2), Головного управління Деожгеокадастру у Луганській області (далі - відповідач 3) про визнання права власності на земельну частку (пай), як колишньому члену СС «Батьківщина». В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що вона з 30 червня 1983 року була членом колгоспу «Батьківщина», а після реорганізації в 1992 році, по 30 серпня 1995 року членом Спілки селян «Батьківщина», код ЄДРПОУ 30814216, що розташовувалася на території Великоцької сільської ради Міловського району Луганської області (далі - СС «Батьківщина»). У зазначений період в СС «Батьківщина» проходив процес паювання землі відповідно до Проекту роздержавлення та приватизації земель колгоспу «Батьківщина» Міловського району Луганської області розробленого згідно Постанови Верховної Ради «Про прискорення земельної реформи і приватизації землі» від 13 березня 1993 року та Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За час роботи в СС «Батьківщина» позивач не була проінформована про проведення загальних зборів та інших організаційних заходів з паювання землі цього господарства. Позивач посилається на те, що роками умисно приховувався факт того, що вона мала право на земельну частку (пай) згідно Проекту роздержавлення і приватизації земель спілки селян «Батьківщина» Міловського району Луганської області, який затверджено розпорядженням Міловської райдержадміністрації за № 141 від 28.11.1995 року, що завадило їй раніше звернутися до суду. В списках селян до даного Проекту позивач значиться за номером 217. Крім того, в додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю наданий СС «Батьківщина» серія ЛГ 3080000009 № 181 від 28.11.1995 року позивач значиться за № 218. Про вказані обставини позивачу стало відомо на сесії Великоцької сільської ради № 41 від 12.11.2019 р., коли розглядались земельні питання. З огляду на викладене, позивач просить суд встановити початок перебігу строку давності з дня, коли позивач дізналась про порушення свого права та визнати за нею право на земельну частку (пай), як колишньому члену Спілки селян «Батьківщина», у розмірі 11,4300 га. (в умовних кадастрових гектарах), яку надати із земель запасу (резервного фонду) на території Великоцької сільської ради Луганської області. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 23.01.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 19.02.2020 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача 3 просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області не є належним відповідачем у даній спораві. Інші відповідачі своїм правом надання відзиву на позов у встановлені судом строки не скористались. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 03.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 18.03.2020 року. Задоволено клопотання позивача про виклик свідка. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд його задовольнити. Представник відповідача 1 у судовому засіданні 18.03.2020 року заперечувала щодо заявленого позову та просила суд відмовити у його задоволенні, пославшись закінчення строку позовної давності. У судове засідання 23.03.2020 року не з`явилась. Представник відповідача 2 у судовому засіданні визнав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити на користь позивача. Представник відповідача 3 заперечувала щодо задоволення позову, пославшись закінчення строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з нижченаведеного. Так, підчас судового розгляду судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] з 30 червня 1983 року була членом колгоспу «Батьківщина», а після реорганізації в 1992 році, по 30 серпня 1995 року членом Спілки селян «Батьківщина», код ЄДРПОУ 30814216, що розташовувалася на території Великоцької сільської ради Міловського району Луганської області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. Із дослідженої у судовому засіданні архівної довідки № 517 від 19.11.2019 року, виданої КУ «Трудовий архів територіальних громад мілоського району мілоської селищної ради» слідує, що наявна інформація про кількість фактично відпрацьованих днів [PERSON] про колгоспу «Родина» з 1984 по 1993 роки та СС «Батьківщина» за 1994 по 1996 роки. Зі змісту архівної довідки № 113 від 18.11.2019 року слідує, що рішенням загальних зборів членів СС «Батьківщина» від 17.02.1996 року (протокол № 1) була створена комісія з паювання землі у складі 18 її членів. Рішенням загальних зборів членів СС «Батьківщина» від 15.10.1996 року розглянуто та затверджено список членів СС «Батьківщина» у кількості 676 осіб, які мають право на земельний пай та отримання сертифікату. Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 31-12-0.31-10075/2-19 від 28.12.2019 року слідує, що громадянка [PERSON] внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3080000009, виданого Міловською районною радою народних депутатів від 28.12.1995 року по КСП «Батьківщина» за № 181. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Батьківщина» гр. [PERSON] не значиться. На підставі розпорядження голови Міловської районної державної адміністрації № 395 від 26.11.1996 року та додатку до нього «Розрахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю) із земель КСП «Батьківщина» Міловського району становить 11,43 га. в цінах станом на 01.07.1995 року складає 26169,59 грн. Відповідно до довідки Великоцької сільської ради № 141 від 25.11.2019 року [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно проекту роздержавлення та приватизації земель спілки селян «Батьківщина». Згідно довідки Великоцької сільської ради № 22 від 20.01.2020 року слідує, що середня земельна частка (пай) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель колишньої СС «Батьківщина» складає 11,4300 га (в умовних кадастрових гектарах). Із досліджено у судовому засіданні проекту роздержавлення та приватизації земель СС «Батьківщина» судом встановлено, що позивач внесена до списку її членів під № 217. [PERSON] внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № 3080000009, виданого Міловською районною радою народних депутатів від 28.12.1995 року по КСП «Батьківщина» за № 181. та значиться під № 218 та був безпосередньо оглянутий судом у судовому засіданні. Зі змісту витягу з ЄДРПОУ слідує, що державна реєстрація СС «Батьківщина» припинена 28.12.2007 року у зв`язку із визнанням її банкрутом. Згідно інформації Великоцької сільської ради № 88 від 23.03.2020 року про наявність земельних ділянок, які належать Великоцькій сільській раді, а також до земель, які можуть розподілятися сільською радою в межах її компетенції наявні земельні частки (паї) загальною площею 145,1990 га - ріллі, цільове призначення для товарного виробництва та землі запасу загальною площею 12,4500 га ріллі, землі колективної власності колишнього КСП «Шахтар», які можуть надаватися громадянам для подальшої приватизації. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що дійсно позивач [PERSON] працювала в СС «Батьківщина» починаючи з кінця 80-х років поваром у його бригаді. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами суд виходить із наступного. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (намісцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Зазначене узгоджується із приписами ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» згідно якої, у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на земельну частку (пай), як колишній член СС «Батьківщина». З матеріалів справи вбачається, що паювання земель СС «Батьківщина» мало місце у 1993-1997 роках, тобто спірні правовідносини виникли у той період, коли був чинним ЦК України у редакції 1963 року. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно ст.71ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст.75ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.75ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. За змістом ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Так, у поданій позовній заяві позивач просить встановити початок перебігу строку позовної давності з дня, коли вона дізналась про порушення свого права. При цьому, як і у позовній заяві так і під час надання особистих пояснень позивач фактично наводила причини, які на її думку, свідчать про поважність пропуску строку позовної давності. Так, на обґрунтування поважності пропуску строку позовної давності позивач послалась на те, що про свої права стосовно земельної частки (паю) позивач дізналась в листопаді 2019 року під час проведення сесії Великоцької сільської ради від землевпорядника Кожоми Ігоря Анатолійовича . Крім того, у судовому засіданні позивач вказала та ту обставину, що у період роздержавлення та приватизації земель колишньої СС «Батьківщина» вона перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною та у подальшому перевелась працювати до Великоцької ЗОШ, тому фактично не була поінформована про початок процесу приватизації землі в силу свої фізичної відсутності на роботі. Даючи оцінку викладеному суд зазначає наступне. Так, вказана обставина, що позивач у період з 1994 року по 30.08.1995 року перебувала у декретній відпустці підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Крім того, створення комісії з паювання землі СС «Батьківщина» відбулось 17.02.1996 року, тобто після фактично звільнення позивача з займаної посади повара тракторної бригади СС «Батьківщина». Окремо слід відмітити, що і представник Великоцької сільської ради у судовому засіданні вказав на тому, що будь яких відомостей про те, що позивач була поінформована про початок роздержавлення та приватизації земель колишньої СС «Батьківщина» відповідачі не мають. Зважаючи на положення ст.76 ЦК УРСР (ст. 261 ЦК України), якими закріплено презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, та обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушене право, яке покладається на позивача, за встановлених обставин суд вважає, що у позивача була відсутня об`єктивна можливість дізнатися про своє порушене право. Оцінюючи в сукупності встановлені фактичні обставини справи суд знаходить поважними причини, на які посилається позивач на обґрунтування поважності пропуску позовної давності та приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved