Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно якої просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме - Договору дарування жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 05 серпня 1994 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., зареєстровано в реєстрі за № 4741. В обґрунтування заяви вказує, що 05 серпня 1994 року між [PERSON] та нею був укладений договір дарування жилого будинку з надворними спорудами та забудовами, який розташований з адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., зареєстровано в реєстрі за № 4741. При укладенні вказаного договору нотаріусом було допущено помилку у написанні прізвища та по батькові обдарованого, а саме - замість правильного « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] », по батькові замість правильного « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] ». Через зазначення таких розбіжностей заявник позбавлений права розпорядження вказаним майном. Виправлення вказаної помилки у позасудовому порядку є неможливим, а тому заявник вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала, просила задовольнити (а.с.48). В судове засідання представник заінтересованої особи - Бахмутської міської ради Донецької області Саржевський С.О. не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Від представника до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у відсутність представника Бахмутської міської ради Донецької області, просив рішення ухвалити на розсуд суду (а.с.31). Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом було встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис № 211, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 1953 року (свідоцтво складено російською мовою) (а.с.43). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1972 року Артемівським міським РАЦС Донецької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 28 жовтня 1972 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (свідоцтво складено російською мовою) (а.с.45). Згідно договору дарування від 05 серпня 1994 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування жилого будинку з надвірними спорудами та забудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., зареєстровано в реєстрі за № 4741. Вказаний жилий будинок належав дарувальнику на праві свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Артемівська 27.07.1994 року за №320. При укладенні вказаного договору нотаріусом зазначено прізвище та по батькові заявника, а саме - замість правильного « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] », по батькові замість правильного « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 липня 1996 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис (а.с.12). Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу». Відповідно до п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. До матеріалів справи заявником долучені документи, дані в яких, зокрема, прізвище, ім`я, по-батькове, заповнені російською мовою: відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 1953 року, (далі мовою оригіналу) « [PERSON] родилась [INFO] » (а.с.43). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1972 року Артемівським міським РАЦС Донецької області (далі мовою оригіналу) « [PERSON] и [PERSON] , [INFO] , зарегистрировали брак 28 октября 1972 года, после заключения брака жене присвоена фамилия [PERSON] » (а.с.45). Техничний паспорт (далі мовою оригіналу) «технический паспорт на жилой дом индивидуального жилищного фонда по адресу: [ADDRESS], выдан на имя собственника дома [PERSON] » (а.с.9-11). Суду надано також документи, в яких особисті дані заявника викладено українською мовою: копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Котлас Архангельської області, серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 27 лютого 2014 року (а.с.4-5); картка платників податку на ім`я [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку [NUMBER] (а.с.5); пенсійне посвідчення на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України, вид пенсії - за віком (а.с.6). Сукупність вказаних доказів свідчить, що помилка в написані прізвища та по батькові заявника в договорі дарування допущена при здійснені перекладу з російської на українську мову. Заявник вказала, що наразі виправлення допущеної помилки є неможливим, а тому вона вимушена звертатися до суду з цією заявою з метою судового захисту свого права. На запит суду в.о. завідувача Першої Бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. повідомлено, що згідно даних з Реєстру спадкових справ спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.35-36). Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявника на користування та розпорядження майном. Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Вище приведені обставини та факти, письмові документальні матеріали, надані заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (договору), у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що заявником були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме - договору дарування жилого будинку з надвірними спорудами та забудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 05 серпня 1994 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., зареєстровано в реєстрі за № 4741, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved