Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.04.2016р. звернувся з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа [PERSON], про визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по вул. Заставська, 200 в м. Городок Львівської обл., в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON], що померла 30.07.2002 р., мотивуючи тим, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, при цьому дав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача теж висловилась на підтримку позову, при цьому пояснила, що [PERSON] за життя розпорядилась своїм майном, і зокрема склала заповіт, що посвідчений 23.12.1989 р. державним нотаріусом Городоцького нотаріального округу та яким заповіла житловий будинок по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл. в рівних частинах позивачу та його братам [PERSON] та [PERSON], останній вже звертався до суду та оформив право власності на свою частину. Інший брат фактично спадщину прийняв, однак не встиг оформити спадщину так як помер 26.11.2015р. Його довіритель на час смерті спадкодавця і до тепер постійно проживає в спадковому будинку, проводить ремонт, доглядає за присадибною ділянкою, тому вважається таким, що спадщину прийняв. Обставин, які б вказувати, що спадкодавець неправомірно набув права власності на спірний будинок, немає. За такого суд вважає, що є підстави до визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Заставська, 200 в м. Городок Львівської обл. Окрім цього просила не стягувати судові витрати із відповідача. Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву (а.с.-41-42), у якій не заперечив про задоволення позовних вимог [PERSON], просив про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи або заперечення стосовно позовних вимог не подав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування роз»яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами\~ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК\~1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла 30.07.2002 р., до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.-7) [PERSON] померла 30.07.2002 року. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном і зокрема склала заповіт, що посвідчений 23.12.1989 р. державним нотаріусом Городоцького нотаріального округу (а.с.-9) та згідно якого належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл. заповіла в рівних частинах своїм внукам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався. Як вбачається із рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 20.12.2006р. ( а.с.-10) та оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-1032/2006р., один із спадкоємців [PERSON] звертався до суду із позовом про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл., при цьому судом встановлено, що житловий будинок в цілому належав [PERSON], що померла 30.07.2002р., вказаний будино вона заповіла трьом внуками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину після її смерті прийняли. Згідно положень ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із копії будинкової книги та паспорта [PERSON] (а.с.4, 11-17) убачається, що з 18.05.1996р. і по даний час він постійно проживає та зареєстрований у житловому будинку по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл., а отже в силу положень ст.. 549 ЦК України в ред. 1963р. вважається таким, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Як вбачається із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори від 30.03.2016р. (а.с.-30) позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно житловий будинок по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл. відсутні правовстановлюючі документи. Із будівельного паспорта ( а.с.18-29) видно, що [PERSON] 08.05. 1975р. було відведено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівництво велось із дотриманням норм чинного на той час законодавства, згідно технічного паспорта (а.с.-31-34) будинок збудований в 1976 р. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992року. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Обставини, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] при житті набула або володіла будинком № 200 по вул. Заставська в м.Городок Львівської обл. неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що позивач фактично прийняв спадщину по закону після смерті [PERSON], а тому визнає за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Заставська, 200 в м.Городок Львівської обл., в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved