Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Лук»яненко [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на 5/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого зазначив, що він [PERSON], є спадкоємцем за заповітом [PERSON], яка померла 19 квітня 2011 року в селі Вергуни Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про її смерть [PERSON] І-КЕ № 341370. Відповідно до заповіту, посвідченого 31 травня 2006 року секретарем виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 50, [PERSON] на випадок смерті заповіла, належну їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0323319, ваданого Хорольською районною державною адміністрацією 10.12.1997 року, земельну частку (пай) розміром 3,3 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться в СВК «Перемога» Хорольського району, позивачу [PERSON] . Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області № 34-1625-99.3-66/2-17 від 19.01.2017 року [PERSON], що проживала у [INFO] проведено заміну Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0323369 на Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157019 на території Клепачівської сільської ради. [PERSON] дійсно належав Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016 площею 2,48 га, кадастровий номер: 5324881900:00:011:0007 на території Клепачівської сільської ради. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2017 року з урахуванням коефіцієнту індексації - 4,7964, та коефіцієнту - 1,756 (Постанова КМУ № 1185 від 31.10.2011 року) становить - 92 719, 19 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно: земельну ділянку площею 2, 48 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010756300723, виданий 09 листопада 2007 року. Із довідки виконкому Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 12 січня 2017 року № 02-32/73 слідує, що [PERSON], [INFO], проживала і була зареєстрована до дня своєї смерті 19 квітня 2011 року в селі Вергуни, вул. Терешкової, 49 Хорольського району Полтавської області. Спільно з нею на час її смерті проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 1235 ЦК України позивач [PERSON], є спадкоємцем померлої 19 квітня 2011 року [PERSON] за заповітом. Спадкова справа на майно померлої 19.04.2011 року [PERSON] № 469/2011 відкрита у Хорольській державній нотаріальній конторі 19.10.2011 року на підставі заяви сина спадкодавця - [PERSON] , який є інвалідом 1 групи, і мав групу інвалідності також і на час відкриття спадщини після [PERSON] Крім того, у дану спадкову справу 21.12.2016 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини за заповітом як особою, що згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 13.02.2016 року № 255/02-14). У ході вивчення, представленого позивачем у спадкову справу вказаного вище заповіту, нотаріусом встановлено, що в заповіті позивачу заповідано земельну частку (пай) у землях СВК «Перемога» Хорольського району, що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). [PERSON] у 2007 році проведено заміну Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0323369 на Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016. Тобто, спадкодавцю на праві приватної власності належала саме земельна ділянка площею 2,48 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Клепачівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016. Виходячи з того, що заповіт був складений заповідачем до отримання державного акту на право власності на конкретну земельну ділянку, державний нотаріус не має достатніх підстав вирішувати питання про можливість оформлення позивачем на підставі наявного заповіту земельної ділянки, яка належить спадкодавцю згідно документа відмінного від вказаного в заповіті та з урахуванням того, що право власності на земельну ділянку площею 2,48 га, розташовану на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, виникло набагато пізніше, ніж [PERSON] висловила свою волю у заповіті. Таким чином, [PERSON] померла 19.04.2011 року, не внісши змін до тексту вказаного заповіту. З огляду на викладене, саме Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійно користування землею, договорів оренди землі за № 010756300723 та виданий 09 листопада 2007 року є підставою для набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на заповітом. Враховуючи неможливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом без тлумачення заповіту, позивач [PERSON] вимушений звернутися до суду з проханням здійснити тлумачення змісту заповіту [PERSON] , вказавши, що згідно заповіту, посвідченого 31 травня 2006 року секретарем виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 50, [PERSON] на випадок смерті заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 2,48 га, кадастровий номер:5324881900:00:011:0007, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ПЛ № 157016 від 09 листопадак 2007 року, який був отриманий на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0323369. Водночас, у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто Державного акта на право власності на земельну ділянку, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на неї, що слідує з вказаного повідомлення, а тому йому також розяснено право на вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи, що час відкриття спадщини після померлої 19.04.2011 року [PERSON] її син - [PERSON], був повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, а отже мав право на обовязкову частку в спадщині. З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори № 255/02-14 від 13.02.2017 року слідує, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги, який має право за законом на обовязкову частку у спадщині, є її син [PERSON], який має інвалідність першої групи, та подав заяву про прийняття спадщини. Водночас, чоловік спадкодавця - [PERSON], помер, не заявив про своє бажання спадкувати обовязкову частку у спадщині, за отриманням свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку у спадщині не звернувся, тобто надане йому законом право не реалізував, а дочка спадкодавця, мати позивача - [PERSON] на час відкриття спадщини не відносилась до категоріх осіб, які в порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обовязкову частку у спадщині. [PERSON] , у випадку спадкування позивачем за заповітом, має право на обовязкову частку у спадщині, яка складає 1/6 частку від спадкового майна (оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] в живих було 3 спадкоємці першої черги за законом). Таким чином, належним відповідачем у даній справі про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно є спадкоємець, який прийняв спадщину - [PERSON] (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON]»яненка О.Ф. про визнання права власності на 1/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, вказавши, що він [PERSON], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серія ІV-ЯР №006288. 19 квітня 2011 року мати [PERSON] померла в с. Вергуни Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть [PERSON] І-КЕ № 341370. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку площею 2,48 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5324881900:00:011:0007 на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157015. За життя мати [PERSON] заповідала [PERSON] належну їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0323369 земельну частку (пай) розміром 3,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться у СВК «Перемога» на території Клепачівської сільської ради Хорольсьокго району Полтавської області (заповіт посвідчений 31 травня 2006 року секретарем виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області [PERSON]. зареєстрованому в реєстрі за №50). У Хорольській державній нотаріальній конторі на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] відкрита спадкова справа № 469/2011. Враховуючи, що час відкриття спадщини після померлої 19 квітня 2011 року [PERSON], позивач її син - [PERSON], був повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця (інвалід першої групи безстроково), а отже має право на обовязкову частку в спадщині, яка складає 1/6 частку спадкового майна. В судове засідання позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним [PERSON]»яненко О.Ф. не з»явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але в позовній заяві прохав суд проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Крім цього подав до суду заяву про визнання зустрічного позову [PERSON] В судове засідання відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним [PERSON] не з»явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але в позовній заяві прохав суд проводити розгляд справи у його відсутність. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та прохав його задовольнити та вказав, що не заперечує проти задоволення первісного позову . Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи , належно та допустимо оцінивши всі зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов [PERSON]»яненка [PERSON] до [PERSON] про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на 5/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON]»яненка [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом слід задовольнити повністю, зі слідуючих підстав. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а згідно частини 2 вказаної статті у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні положення містить п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумаченя змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників, - в порядку позовного провадження. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-ІУ основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. На підставі статті 12 вказаного Закону оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється після виконання землевпорядних робіт, щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до п.17 розділу 10 Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, саме Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 157016, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійно користування землею, договорів оренди землі за № 010756300723 та виданий 09 листопада 2007 року є підставою для набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на заповітом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається а-ілою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - 392 ЦК України). За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних тпзовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні -гпрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки ;падкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що належним відповідачем у даній справі про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно є спадкоємець, який прийняв спадщину - [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд вважає цивільну справу за первісним позовом [PERSON]»яненка [PERSON] до [PERSON] про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на 5/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON]»яненка [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частку спадкового майна в порядку спадкування за законом\~слід задовольнити. \~\~\~На підставі наведеного,

Outcome: approved