Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) третя особа: [PERSON] ( [ADDRESS] ) про вселення, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 03 грудня 2018 року, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., позивач є власником 7/40 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що за адресою [ADDRESS] . Будинковолодіння перебуває у спільній частковій власності. Іншими співвласниками будинковолодіння є [PERSON] , який володіє 7/40 частинами вказаного будинковолодіння та [PERSON] , яка є власницею 13/20 частин вказаного будинковолодіння. В натурі будинковлодіння не виділене. До частини будинковолодіння, яка належить третій особі облаштований окремий вхід. 05 вересня 2019 року, позивач, на законних підставах прибув до будинковолодіння [ADDRESS] , частиною якого він володіє, з метою зайти в будинок, визначити його стан, перевірити мережі та комунікації, на випадок, якщо такі потребують ремонту - відремонтувати. Підійшовши до вхідних дверей, позивач вирішив постукати, так як розумів, що імовірно в будинку можуть бути люди. Двері відчинила [PERSON] , побачивши позивача, [PERSON] , зачинила двері та в категоричній формі відмовилася впускати його в частину будинку, яка належить останньому. Крім того на вхідні двері відповідачами були встановлені замки, від яких у позивача немає ключів, що створює для останнього непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] створює для позивача перешкоди в користуванні жилим приміщенням, пускає в належну позивачу частину будинку незнайомих людей, утриманням майна та його ремонтом не переймається, навіть навпаки, спірна частина будинку перебуває у жахливому стані. В будинку в неналежному стані перебуває електропроводка, що може призвести до негативних наслідків, при цьому відповідачі продовжують використовувати електроприлади та не ремонтують комунікації. Добровільно пустити позивача в частину будинку, що йому належить, відповідач [PERSON] відмовляється, а відповідач [PERSON] ухиляється від спілкування та своєю бездіяльністю унеможливлює вселення позивача. Альтернативних варіантів вирішення проблеми відповідачі теж не пропонують. Просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядження майном, а саме 7/40 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , вселити в 7/40 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , та стягнути судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. 27 лютого 2020 року відповідач [PERSON] скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що позивач заводить суд в оману, спотворює обставини справи, не приводить аргументів унеможливлення вселитись в спірну житлову площу, не зазначаючи при цьому який розмір даної площі йому належить за рішенням суду і чи маються умови для його проживання у спірному приміщенні. Фактично позивач та відповідачі ніяких взаємовідносин між собою не мали, тому при першій появі в приміщенні [PERSON] самовільно забрав належний [PERSON] телевізор, про що нею було повідомлено до поліції. При повторній появі [PERSON] разом з сторонніми особами в дане спірне приміщення, відповідачами по справі було його попереджено, що для вселення необхідно здійснити реальний розподіл даного приміщення, для чого потрібно провести судову будівельно-техічну експертизи на предмет облаштування окремого входу відповідно до ДБН. Відповідно до технічного паспорту будинковолодіння - спірне житло, стіни якого дерев`яні та обкладені цеглою, має загальну площу 44,8 кв.м., з якої житлова площа складає 26,6 кв.м. та допоміжна 18,2 кв.м., з яких із загальної площі - 1/2 частина, тобто 22,4 кв.м. належить відповідачам. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється та власнику, що залишається має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольована від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, тобто вкладати окремий об`єкт нерухомого майна. За таких обставин, неможливо виділити в натурі частку із спільного майна через відсутність технічної можливості здійснити поділ об`єкта спільної власності. Відповідачі по справі пропонували викупити належну [PERSON] частку, але згоди не дійшли. Відповідачам відомо, що [PERSON] має житло в приватному будинку матері і покращення житлових умов не потребує, а лише має на меті спричиняти моральні страждання відповідачам по справі, створюючи при цьому не комфортність їх проживання. 07 липня 2020 року позивачем подано позовну заяву у новій редакції збільшених позовних вимог в яких просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядження його майном, а саме 7/40 частин житлового тинку з відповідною часткою надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , вселити [PERSON] в 7/40 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд за адресою [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. Судом встановлено, що свідоцтвом від 03.12.2018 року державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 7/40 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , вартістю 88312,70 грн., право власності на яку підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності, виданим Департаментом економіки та розвитку ЧМР від 18.11.2016 року. Житловий будинок з прибудовами під літ. «А-1, А-1, а, а1, а2», загальною площею 102,6 кв.м., жилою площею 66,4 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «Б», погреби під літ. «Г.Д», вбиральні під літ. «Е,З», гараж під літ. «Ж», огорожі під № 1,2,3,4,6, водо колонка під № 5, замощення І, ІІ, частка якого придбана [PERSON] за 88 312,70 грн., що раніше належала [PERSON] . Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 211220846 співвласниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] (право вланості 03.12.2018) 7/40 частки, [PERSON] (право власності 21.11.2016) 7/40 частки. Відповідно до довідки від 17.11.2016 року № 7312о станом на 01.01.2013 року у домоволодінні [ADDRESS] зареєстровано у ЧООБТІ за [PERSON] 13/20 частки, за [PERSON] 7/20 частки. 29 вересня 2017 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси визнано 7/20 частин житлового будинку [ADDRESS] , позначену на технічному паспорті від 17 березня 2019 року на цей будинок під літ. «А-1», право власності на яку оформлено за [PERSON] - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . 02 травня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси виділено частку майна боржника [PERSON] ,Ю а саме: Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку [ADDRESS] , які є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , для звернення на неї стягнення в процедурі примусового виконання рішення. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.316,317,319ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідност.358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оцінивши зібрані у справі докази суд вважає доведеним доводи позивача про створення відповідачами [PERSON] та [PERSON] перешкод йому у користуванні 7/40 частин житлового будинку, що підтверджено доводами відзиву [PERSON] та довідкою про результати розгляду звернення [PERSON] до правоохоронних органів (ЄО № 48289 від 05.09.2019 року) про те, що 05.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] перешкоджала у наданні доступу до будинку [PERSON] . Суд вважає, що позивач, як власник 7/40 частини будинку по [ADDRESS] має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а перешкоди у користуванні належною йому часткою у спільному майні порушує його права як власника, тому позов підлягає до задоволення в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Доводи відповідачів про те, що на даний час співвласниками не погоджено порядок користування спільним майном не може бути законною підставою для обмеження позивача у користуванні належною йому часткою у спільному майні. Набувши в установленому законом порядку раніше належну [PERSON] 7/40 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , позивач набув права користування, володіння і розпорядження вказаною часткою на тих самих умовах, що існували з попереднього власника - [PERSON] . В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволеня за недоведеністю перешкод відповідачів у розпорядженні належною позивачу часткою будинку, а також перешкод у користуванні вказаною часткою з боку відповідачки [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. В позовній заяві містяться відомості про попередні (орієнтовні) розрахунки сум судових витрат, понесених [PERSON] , які підтверджені актом. Враховуючи викладене, відповідно до ст.141 ЦПК України понесені [PERSON] судові витрати в сумі 2000 грн. підлягають до стягнення з [PERSON] , [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Позивачем при подачу позову не оплачувався судовий збір, в зв`язку зі ззвільненням у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору в сумі 840,80 грн. при зверненні до суду з позовом, тому судові витрати, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню в дохід держави з [PERSON] , [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог .

Outcome: approved