Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

І. Короткий виклад позовних вимог: Акціонерне товариство Акціонерно-Комерційного банку «Львів» (далі Позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (далі Відповідачі) з вимогою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №07857/000/2019 від 22.11.2019 року в розмірі 94 377,12 грн., що складається з: 59 601,40 грн. - заборгованість по основному боргу; 34 775,72 грн. - заборгованість по відсотках; а також 2 270 грн. в повернення судового збору. Стверджує, що згідно умов зазначеного вище Договору позивач зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит на суму 65 000 грн. зі сплатою 48% річних за користування кредитом, на строк до 21.11.2022 року. Вказує, що прийняті на себе зобов`язання щодо видачі кредиту банк виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №533884 від 22.11.2019 року. Зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 22.11.2019 року між банком та [PERSON] укладено Договір поруки №07857/000/2019/Р-1, однак Відповідачі свої зобов`язання перед Позивачем за кредитним договором виконують неналежним чином, в результаті чого у них утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком. Свої вимоги Позивач обґрунтовує невиконанням Відповідачами належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених кредитним договором. ІІ. Позиція учасників справи: Представник Позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка Відповідачам доставлена і вони є належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Відзив від Відповідачів [PERSON] та [PERSON] на адресу суду не надходив. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 04.08.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Оскільки Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилися, а представник Позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. ІV. Обставини справи, встановлені судом: 22.11.2019 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір №07857/000/2019, згідно якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 65000 грн., зі сплатою 48% річних за користування кредитом, на строк до 21.11.2022 року. Встановлено, що Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №533884 від 22.11.2019 року. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту та процентів відповідно до умов кредитного договору. Суд зазначає, що у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 22.11.2019 року між банком та [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , укладено договір поруки №07857/000/2019/Р-1, згідно п.п.1.1 якого, порукою забезпечуються вимоги Кредитора, що випливають з умов кредитного договору та всіх зобов`язань Позичальника за кредитним договором, що зазначені у п.1.1. Договору. З метою мирного врегулювання спору та на виконання п.п.2.6. Договору поруки, Позивачем було направлено лист-вимогу поручителю [PERSON] , від 22.01.2021 року за реєстровим №34/0-20/1 з проханням погасити про терміновану заборгованість, однак вказана вимога залишилась без відповідного реагування зі сторони поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачі неналежним чином не виконують зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком. Доказів про те, що Відповідачі задовольнили вимоги банку про дострокове повернення коштів матеріали справи не містять і такі Відповідачами не долучались. Зважаючи на те, що умови кредитного договору не виконуються, Позивач набув права вимагати від позичальника та поручителя (відповідачів у справі) погашення заборгованості за кредитним договором солідарно в судовому порядку. Згідно розрахунку заборгованості, який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 14.07.2021 року становить 94 377, 12 грн., з яких 59 601,40 грн. - заборгованість по основному боргу; 34 775,72 грн. - заборгованість по відсотках. Випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що Позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Свого розрахунку заборгованості, Відповідачі суду не надали. V. Застосоване судом національне та міжнародне законодавство: Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. У відповідності до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. VI. Висновки суду: Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Надані Позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з Відповідачів заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений Позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором Відповідачами суду не представлено. На час розгляду справи в суді Відповідачі простроченої кредитної заборгованості не погасили. В свою чергу Відповідачами не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ними зобов`язань взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед Позивачем та позовні вимоги взагалі. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з Відповідачів в користь Позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 94 377,12 гривень, тобто в межах заявлених позовних вимог. VII. Судові витрати: За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно меморіального ордеру №388511 від 12 липня 2021 року Позивачем було сплачено 2270,00 грн. судового збору. По справі Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 94 377,12 гривень, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь Позивача підлягає стягненню з Відповідачів судовий збір у розмірі 2270,00 грн., тобто по 1135 грн., з кожного.

Outcome: approved