Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] як батько з дітьми не спілкується, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться ними та не відвідує їх, не турбується про їхній фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та лікування дітей. Син [PERSON] постійно хворіє та періодично перебуває на лікуванні в Херсонській обласній дитячій лікарні, потребує особливого піклування та підвищених матеріальних витрат, повністю знаходиться на утриманні та піклуванні матері. Крім того, зазначає, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, повністю відмовився від дітей, їх матеріального утримання. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 2009 року про дітей турбується і дбає лише позивач, за весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився як діти, не запропонував свою допомогу. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дітей змусило її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що діти дійсно проживають разом з матір'ю. З 2009 року вони разом з позивачем не проживають, відносини між сторонами погіршилися. З цього часу [PERSON] усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дітьми. Проявляється це в тому, що на всі його намагання зустрітися з дітьми позивачка реагує болісно, створюючи умови, за яких відповідач не може бачити дітей та піклуватися про них, всі його спроби побачень з дітьми лише роздратовують позивачку та приводять до погіршення її здоров'я. Вважає, що створення перешкод з боку [PERSON] його спілкуванню із дітьми порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дітей. Вказує також, що намагання надати матеріальну допомогу дітям позивачем ігнорується та остання відмовляється брати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Тривали час він перебував на заробітках в Російській Федерації з метою надання посильної допомоги на утримання дітей. Вважає, що жодних обставин, які б давали підстави, про ухилення від спілкування, виховання та утримання дітей не існує, він має бажання приймати участь у вихованні дітей, спілкуватися з ними, дарувати їм свою батьківську любов та тепло. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю Малецький Я.М. в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON]. батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] відповідатиме інтересам останніх. Прокурор прокуратури Генічеського району Ібраімов Я.Д. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], наполягає на їх задоволенні. Вказує, що оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, та беручи до уваги висновок Генічеської РДА від 05.09.2014 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], задоволення позовних вимог відповідатиме інтересам дітей. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника позивача, вивчивши висновок Служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період з 28.08.2008 року по 02.09.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано. За період спільного життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] року та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Згідно копій свідоцтв про народження відповідач записаний батьком останніх. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що з 2009 року сторони припинили проживати однією сім'єю, діти залишилася проживати з матір'ю. Відповідно до письмових пояснень сусідів позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідач будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, їхнім вихованням не займається. Дій направлених на участь у вихованні дітей не вчиняв. Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 08.09.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 300 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи аліменти відповідачем не сплачувалися та заборгованість відповідача становить понад 16 тис. грн.. При цьому судом критично оцінюється пояснення [PERSON] з приводу відмови позивача від аліментів, як на основну причину заборгованості та ненадання матеріальної допомоги на утримання дітей, оскільки ним не надано доказів стосовно вжиття інших засобів здійснення платежу відповідно до виконавчого листа, не здійснено перерахунку грошових коштів позивачеві. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його можна застосовувати тоді, коли це викликано необхідністю. Відповідно до пояснень позивача відповідач на протязі тривалого часу між сторонами склалися негативні стосунки, що призводить до частого зміни місця проживання позивача, та в свою чергу негативно впливає на емоційний стан дітей. Як вбачається з Висновку № 302/09-402/02/20 від 05.09.2014 р. Органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій на налагодження стосунків з дітьми, намаганні брати участь у їхньому вихованні утриманні. Останній не звертався до служби у справах дітей Генічеської РДА з метою визначення його участі, як батька у вихованні дітей; ним не вжито заходів щодо утримання дітей; відсутні докази, що підтверджували б його намагання домовитися з позивачем про спілкування з дітьми. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матеріалами справи підтверджена винна поведінка [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved