Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідно до вироку Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017 року відповідачка [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, зокрема крадіжок грошових коштів в іноземній валюті на загальну суму 127 507 гривень з належного йому, позивачу, будинку в с.Боляновичі Мостиського району Львівської області. Зазначає, що вчиненими злочинами відповідач [PERSON] заподіяла йому, позивачу, майнову шкоду. Вказує, що до ухвалення судом вироку відповідач [PERSON] повернула більшу частину викрадених грошових коштів. Неповернутими залишились грошові кошти в розмірі 700 доларів США та 600 польських злотих, що з врахуванням курсу станом на 12.04.2017р. становить 22 950 грн. Стверджує, що відповідач [PERSON] дала розписку, якою зобов'язалась сплачувати решту викраденого щомісячно по 100 доларів США, однак свої зобов'язання така добровільно не виконує та викрадених грошей не повертає. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] в його користь 22 950 грн. завданої майнової шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності, проти венесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином по місцю її проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Станом на 17.08.2018р. відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшов, а тому суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. За ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права чи інтересу. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017р. відповідачку [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що вона вчинила ряд крадіжок грошових коштів з будинку потерпілого [PERSON] Так, вказаним вироком суду встановлено, що 28.08.2016 року близько 15.00 год. [PERSON], перебуваючи у приміщенні житлового будинку [PERSON], що в с.Боляновичі Мостиського району, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю [PERSON], шляхом вільного доступу із скляної пляшки, яка знаходилась за шафою, таємно викрала 1600 польських злотих, що становить 10610 грн. та 2500 доларів США, що становить 63 323 грн., чим своїми діями спричинила потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 73 933 грн. Вона ж, повторно, 06.09.2016 року близько 12.00 год. перебуваючи у приміщенні житлового будинку [PERSON], що в с.Боляновичі Мостиського району, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю [PERSON], шляхом вільного доступу із скляної пляшки, яка знаходилась за шафою, таємно викрала 2000 доларів США, що становить 53 574 грн., чим своїми діями спричинила потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Відповідачці [PERSON] за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. 07.03.2017р. даний вирок Мостиського районного суду Львівської області набрав законної сили. Відповідач [PERSON] повернула позивачу [PERSON] частину викрадених грошових коштів. Неповернутими залишились грошові кошти в розмірі 700 доларів США та 600 польських злотих, що з врахуванням комерційного курсу купівлі валют станом на 12.04.2017р. становить 22 950 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. За принциповими положеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Узагальнюючи, суд вбачає підстави для відшкодування позивачу [PERSON] майнової шкоди, оскільки з приводу подій - викрадення майна потерпілого (позивача по справі) наявний вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, даний вирок ухвалений саме щодо відповідачки [PERSON] та такий обов'язковий для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Беручи до уваги усі наведені обставини з урахуванням вищезгаданого вироку Мостиського районного суду Львівської області, який набрав законної сили, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] станом на 17.08.2018р. відзиву на позовну заяву суду не подала, будь-яких доказів щодо безпідставності вимог позивача та на спростування його доводів не представила, суд вважає доведеним заподіяння відповідачкою [PERSON] майнової шкоди позивачу [PERSON] в межах заявлених ним позовних вимог, тому позовні підлягають задоволенню в повному обсязі. При подачі позову позивач по справі не сплачував судового збору, оскільки звільнений від сплати такого на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, враховуючи зазначені норми Закону України «Про судовий збір» та положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved