Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.10.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, посилаючись на такі обставини. Вона з 20.06.1998 року по 15.02.2006 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний, донька перебуває на її утриманні. На сьогодні, донька досягла повноліття та навчається на контрактій основі в Університеті митної справи та фінансів. Також, крім оплати за навчання, додаткові витрати складає оренда житла, харчування, проїзд тощо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Усі витрати з навчання вона здійснює самостійно, але її дохід є недостатнім для забезпечення дитини, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти до закінчення навчання повнолітньою донькою [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Ухвалою про відкриття провадження від 05.12.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 06.02.2020 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Так, відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітній доньці, проте не згоден із розміром аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), щомісячно, оскільки він перебуває у шлюбі із [PERSON] , яка є інвалідом другої групи за загальним захворюванням та перебуває на його утриманні. Крім того, на його утриманні перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , якій надано статус «дитина-сирота» та опікуном якої є його дружина - [PERSON] . Вважає, що дитина - [PERSON] перебуває не тільки на утриманні позивачки, але і батька дитини. До того ж, належних доказів перебування дитини лише на утриманні позивачки не підтверджено належними доказами. Враховуючи, що його заробіток не є достатнім для утримання його родини, просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/10 частини з його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання доньки. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191, 199-200 СК України підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, сторони з 20.06.1998 року по 15.02.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3, 4). Після державної реєстрації шлюбу позивачки та [PERSON] 08.09.2007 року позивачці присвоєно прізвище - « [PERSON] » (а.с. 5). Батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції 2.08.2001 року (а.с. 6). Згідно довідки № 1255, посвідченої керівником ОСББ 10.10.2019 року, [PERSON] зареєстрована за однією адресою із позивачкою (а.с. 8). На сьогодні, [PERSON] досягла повноліття та є студенткою першого курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання Університету митної справи та фінансів, з терміном навчання до 30.06.2023 року (а.с. 23). [PERSON] навчається на денній формі навчання, можливості працевлаштування не має, тому виходячи з наведеного, судом встановлений аліментний обов`язок відповідача по утриманню своєї повнолітньої доньки. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. Позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27.06.2018 року (а.с. 34). Згідно довідки від 31.01.2020 року, посвідченого головою ОСББ № 38 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 214091 [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с. 36). Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 13.11.2019 року [PERSON] надано статус « дитина-сирота» (а.с. 39). Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 15.01.2020 року [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] (а.с. 39). Із довідки № 03/1-012 від 30.01.2020 року, вбачається середньомісячна заробітна плата [PERSON] в розмірі 13 366 грн. 34 коп. (а.с. 40). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд враховує вимоги ст. 182 СК України згідно якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Установивши, що відповідач [PERSON] має на утриманні дружину, яка є інвалідом другої групи та дитину [PERSON] , [INFO] яка має статус «дитина-сирота», суд дійшов висновку про наявність у останнього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/8 частки від його доходу щомісячно до закінчення донькою [PERSON] навчання, тобто до [INFO] , але не більш як до 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved