Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача, [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини, сина\~ [PERSON], [INFO], до його повноліття, відносно якого відповідач є батьком. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. \~У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність. Підтримує вимоги позову, які просить суд задовольнити. Відповідач, також в судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви позов визнає частково зазначаючи, що на теперішній час не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини оскільки знаходиться в Харківській установі виконання покарань № 27. Після відбуття покарання буде сплачувати аліменти на дитину. З'ясувавши думку сторін, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. \~ Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2015 року по 17 червня 2016 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Між сторонами в встановленому законом порядку немає домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини (а.с. 5-7). Тобто, відповідачем не виконуються зобовязання по утриманню дитини до досягнення нею повнолітня, відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.\~ 181 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.\~ Таким чином, суд критично відноситься до доводів відповідача щодо неможливості ним сплачувати аліменти на дитину, так як на даний час він перебуває під вартою, оскільки утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття це є обовязок відповідача, як батька, а не його правом. \~\~\~\~\~\~\~\~При таких обставинах порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивачки, у звязку з чим, на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~Аліменти з відповідача підлягають стягненню з 15 серпня 2017 року, з \~дня надходження позову до суду, відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допускається до негайного виконання на підставі ст. 367 ч.1 ЦПК України. На підставі ст. ст.\~4,\~5 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved