Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Тернопільській області про визнання транспортного засобу маркиVOLKSWAGEN TRANSPORT 1987 року випуску, білого кольору, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, скасування арешту майна та виключення ? частини вказаного майна з акту опису. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що даний транспортний засіб був придбаний сторонами у справі у 1997 році під час перебування у шлюбі, а тому у відповідності до вимог ст.60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності. 25.04.2016 року державним виконавцем ТМВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області Стрілковою І.П. в рамках зведеного виконавчого провадження ВП 46711409 про стягнення з відповідача коштів в користь фізичних, юридичних осіб та держави проведено опис та накладено арешт на вказаний автомобіль. Із врахуванням викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частку спірного автомобіля, як на частку у спільному майні подружжя, скасувати арешт накладений державним виконавцем на належну їй частку вказаного майна, виключивши ? частину вказаного транспортного засобу із акту опису та арешту майна від 25.04.2016 року. Позивач заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник ТМВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області подав заяву про розгляд справи у його відсутності. З приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1994 року, який розірвано відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2011 року. У відповідності до реєстраційної картки на транспортний засіб за [PERSON] 01.03.1997 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORT 1987 року випуску, білого кольору, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. 25.04.2016 року державним виконавцем Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Тернопільській області [PERSON] в рамках зведеного виконавчого провадження ВП 46711409 про стягнення з [PERSON] коштів в користь фізичних, юридичних осіб та держави проведено опис та накладено арешт на належний відповідачу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TRANSPORT державний номерний знак [NUMBER], який вилучено та передано на зберігання Тернопільській філії ДП «Сетам». Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу транспортний марки засіб VOLKSWAGEN TRANSPORT 1987 року випуску, білого кольору, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є їхньою спільною сумісною власністю і належить їм у рівних частках. Відповідно до ч. 1,2 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Згідно з ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII(надалі-Закон 1404-VIII) звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За нормами ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. У відповідності до ч.1 ст. 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини-ч.2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження". Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За даних обставин, приймаючи до уваги те, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TRANSPORT 1987 року випуску, білого кольору, номер двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] придбаний сторонами у справі за час перебування у шлюбі, а відтак належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках, позивач [PERSON] є стороною зведеною виконавчого провадження ВП46711409 про стягнення з [PERSON] коштів в користь фізичних, юридичних осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку спірного автомобіля та скасувати арешт накладений на належну позивачу частку у спільному майні відповідно до акту опису та арешту майна, складеного державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 25.04.2016 року у виконавчому провадженні ВП 46711409, виключивши вказану частку із акту опису та арешту майна. На підставі наведеного та

Outcome: approved