Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Посилалась на те, що рішенням Чернівецької міської ради IV скликання №917 від 22.12.2005 року передано у спільну сумісну власність їй, відповідачам та її покійним батькам земельну ділянку в м. Чернівці по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці. 18.11.2011 року померла мати позивачки [PERSON] Згідно заповіту від 02.09.2011 року остання все своє майно вона заповіла позивачці [PERSON] У звязку із чим, позивачкою 31.07.2012 року отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці. 27.03.2014 року помер батько позивачки [PERSON] Відповідно до заповіту від 02.09.2011 року все своє майно він заповів позивачці [PERSON] У звязку із чим, позивачкою 02.12.2014 року отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці. У подальшому, 05.02.2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з приводу видачі їй свідоцтва про право власності за заповітом на частку покійного батька у земельній ділянці по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці, кадастровий номер: 7310136600:36:002:0082, площею 0,0996 га. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно. Просила визначити, що розмір часток земельної ділянки за кадастровим номером 7310136600:36:002:0082, площею 0,0996 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці становить по 1/6 частці за кожним співвласником. Припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частку вказаної земельної ділянки, що належала [PERSON], яка померла 18.11.2011 року та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частку вказаної земельної ділянки, що належала [PERSON], який помер 27.03.2014 року. Позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Подали через канцелярію суду заяви, в яких позов визнали. Не заперечували проти розгляду справи у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0996 га, кадастровий номер 7310136600:36:002:0082, що розташована за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського 9, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №642266, належала на праві спільної сумісної власності співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Частки співвласників у майні визначені не були. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були співвласниками будинковолодіння № 9, що у м. Чернівці по вул. Обнорського. 18.11.2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Спадкоємцем майна померлої за заповітом стала: [PERSON]. Остання отримала у визначеному законом порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 ідеальної частки будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Обнорського 9 в м.Чернівці (а.с. 16). Також, 27.03.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Спадкоємцем майна померлого за заповітом стала: [PERSON]. Остання отримала у визначеному законом порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частини будинку, що знаходиться по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці (а.с. 15). Як було встановлено судом, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Обнорського 9 в м. Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно (а.с.17). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Предметом спору\~у даній\~справі є\~земельна ділянка\~по вул.\~Обнорського 9\~в м.Чернівці,\~з цільовим\~призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б)\~членів фермерського\~господарства,\~якщо інше\~не передбачено\~угодою між\~ними; в) співвласників жилого будинку. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного\~Суду України\~у п.\~21\~постанови №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» розяснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Враховуючи, що частка спадкодавця [PERSON] у будинковолодінні складає 1/6 то відповідно до наведених вище норм права позивач має право на визначення за нею права на 1/6 частку спірної земельної ділянки. Крім того, беручи до уваги, що частка спадкодавця [PERSON] у вказаному будинковолодінні складає 1/6 ,то у відповідності наведених вище норм права позивач має право на визначення за нею права на 1/6 часток вказаної земельної ділянки. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачами не порушує їх прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved