Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа - [PERSON], в якій просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0462га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, кадастровий номер:: 5110136900:19:010:0105, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10.05.2014року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що його матері [PERSON] на праві власності належало 69/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, а також земельна ділянка, площею 0,0462га, за тією ж адресою. Позивач вказує, що 10.05.2014року померла його мати - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на вказане домоволодіння та земельну ділянку. 22.02.2013року, як зазначає позивач, його мати склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-82, відповідно до якого вона все своє майно заповідала йому - [PERSON]. Позивачі вважають, що він фактично спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, а також у встановлений законом строки звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Позивач вказує, що 11.08.2015року нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 69/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139. Однак, нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру. Позивач зазначає, що у вересня 2012року його матері [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №723327, яким посвідчувалось її право власності на земельну ділянку площею 0,0940га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, співвласником було вказано [PERSON]. Після отримання спільного державного акту на землю, позивач вказує, що співвласники вирішили провести поділ спільної ділянки на дві приблизно рівні частини: [PERSON] мала отримати у власність земельну ділянку площею 0,0462га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, а [PERSON] земельну ділянку площею 0,0478га, за тією ж адресою. Також позивач зазначає, що співвласники вчинили всі необхідні дії для проведення поділу спільної ділянки та компетентними органами було прийнято рішення про передачу у приватну власність двох окремих ділянок, а співвласник [PERSON] вже має на руках державний акт, яким підтверджується її право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0478 га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139. Однак його матір - [PERSON] не встигнула забрати в Управлінні Держземагентства у місті [PERSON] новий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0462 га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, оскільки 10.05.2014року померла. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що державний акт на земельну ділянку площею 0,0940 га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, вже анульовано, а новий державний акт на земельну ділянку площею 0,0462 га, за тією ж адресою, [PERSON] отримати не встигла, нотаріус не може видати правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, у звязку з чим, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 03.02.2016року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача про час та місце судових засідань повідомлений належним, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Третя особа - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серія IV-УР № 1136888 від 22.11.1964року. Його матері [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №723327, виданого 12 вересня 2012року Управлінням Держкомзему у місті [PERSON] на підставі рішення Одеської міської ради від 13 липня 2010року №6109-V, належала земельна ділянка площею 0,0940 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:19:010:0084. Співвласником вказаної земельної ділянки була також [PERSON]. Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 липня 2005року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 25 червня 2005року №858, належало 69/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139. У подальшому, співвласники земельної ділянки площею 0,0940, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, вирішили провести її поділ на дві приблизно рівні частини: [PERSON] мала отримати у власність земельну ділянку площею 0,0462га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, а [PERSON] земельну ділянку площею 0,0478га, за тією ж адресою. Так, 14 листопада 2007року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Одеського міського управління земельних ресурсів з нотаріально посвідченою заявою, якою встановили порядок користування зазначеної земельної ділянки, згідно схеми розподілу земельної ділянки, у такому порядку: у користування [PERSON] перебуває земельна ділянка, площею 0,0462га, яка зазначена на схематичному плані розподілу літерами: А-Б-В-Г-Д-Є-А, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка, площею 0,0478га, яка зазначена на схематичному плані розподілу літерами: В-Е-Ж-З-І-Є-Д-Г-В, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] перебуває межа земельних ділянок, зазначена на схематичному плані розподілу літерами: Є-Д-Г-В. 22.02.2013року [PERSON] було складено заповіт, з якого вбачається, що все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповідає своєму сину [PERSON], 24.10.1964року народження. Зазначений заповіт посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-82. 10 травня 2014року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 376640, актовий запис №5047 від 12 травня 2014року. Після її смерті, 25 червня 2014року [PERSON] звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої мати - [PERSON]. 11.08.2015року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 10 травня 2014року, на 69/100 часток домоволодіння під №139, розташованого в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського. Зазначене свідоцтво було зареєстровано в реєстрі за №2-1336. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2015року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0940га, яка розташована в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського, 139, після смерті [PERSON], оскільки вістуні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку площею 0,0940га, яка розташована в місті Одесі по вулиці Авдєєва-Чорноморського, 139, та витяг з Державного земельного кадастру. На виконання вимог ухвали суду Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлої 10 травня 2014року, зі змісту якої вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який спадщину прийняв шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Листом про надання інформації від 04.12.2015року за №9-1505-99.15-2520/15-15 Управління держгеокадастру у м. Одесі Одеської області повідомило суд про те, що в Управлінні відсутні відомості щодо видачі та реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0462 га кадастровий номер 5110136900:19:010:0105, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139. Додатково повідомили, що в Управлінні станом на 31.12.2012рік згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявні відомості щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0940га кадастровий номер 5110136900:19:010:0084, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва- Чорноморського, 139, серія ЯЛ № 723327, реєстраційний № 511010001001004 від 12.09.2012року, з додатком серія АА № 219379, виданий гр.гр. [PERSON] та [PERSON]. Крім того, листом від 28.12.2015року за №01-19/3659-06 Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив суд про те, що 13.07.2010р. Одеською міською радою прийнято рішення № 6109-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у спільну сумісну власність гр. гр. [PERSON], [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0940 га за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва- Чорноморського, 139, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Отже, судовим розглядом встановлено, що після поділу земельної ділянки, [PERSON] не встигла зареєструвати в Управлінні Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області право власності на 0,0478га земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, тобто не встигла отримати відповідний державний акт, оскільки 10 травня 2014року померла. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст. 1235 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено ст. 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому, суд зазначає, що на сьогоднішній день державний акт на земельну ділянку площею 0,0940 га, за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, буд. 139, вже анульовано, а новий державний акт на земельну ділянку площею 0,0462 га, за тією ж адресою, тобто після її розподілу, [PERSON] отримати не встигла, оскільки померла. При викладених обставинах, враховуючи, що [PERSON], який є єдиними спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], своєчасно звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, суд зазначає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді земельної ділянки, загальною площею 0,0462 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139, у звязку з чим, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом, після смерті матері - [PERSON], на земельну ділянку, загальною площею 0,0462 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 139. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved