Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, та просить визнати за ним, [PERSON] (Ідентифікаційний номер: [NUMBER]) право власності на житловий будинок № 44 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Ягубець, по вулиці Жовтнева, Христинівського району Черкаської області, а саме: житловий будинок «А-1»; прибудова «а»; сарай «Б»; сарай «В»; сарай «в»; вбиральня «Г»; огорожа № 1,2; водоколонка № 3, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 22.01.2010 р. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 22 січня 2010 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 117224 від 23.01.2010 р. Факт родинних відносин позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-СР № 497305 від 08.02.1980 року. У свідоцтві про народження позивача та у свідоцтві про смерть спадкодавця наявні розбіжності у прізвищі померлої у зв'язку з тим, що під час видачі свідоцтва про смерть серії І-СР № 117224 від 23.01.2010 р. [PERSON] сільською радою Христинівського району Черкаської області було допущено помилку, а саме - прізвище спадкодавця замість «Хливнюк» було зазначено як «Хлевнюк». Спадкове майно, що залишилось після смерті матері позивача [PERSON] складає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Жовтнева. 44 в с. Ягубець Христинівського району Черкаської області, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Христинівського району Черкаської області № 287 від 04.10.2017р. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 172 за 2016 рік. За життя спадкодавець заповіту не склала, згідно матеріалів спадкової справи № 172 за 2016 рік спадкоємцем за законом на все майно, що залишилось після смерті [PERSON], є [PERSON], оскільки фактично прийняв спадщину так як проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Христинівського району Черкаської області та шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини. 05.10.2016 р. через свого представника позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 44, який знаходиться по вул. Жовтнева в с. Ягубець, Христинівського району, Черкаської області, що залишився після смерті його матері [PERSON], яка померла 22.01.2010 р. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1104/02-31 від 05.10.2016 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з наступних підстав. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. В судове засіданні відповідач [PERSON] сільська рада не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані за адресою:село [PERSON], по вулиці Жовтнева, Христинівського району Черкаської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст.\~1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] тимофіївни є день її смерті, тобто 22.01.2010 року. Згідно довдки виданої [PERSON] сільською радою Христинівського району Черкаської області про те, що за померлою [PERSON], 22.02.1921 р.н, рахується житловий будинок в с.Ягубець по вулиці Жовтневева, 44 Христинівського району Черкаської області, в якому крім неї були та є зареєстровані син - [PERSON], [INFO], Невістка - [PERSON], [INFO], внучка [PERSON] - [INFO], правнук [PERSON] - [INFO], Правнучка [PERSON] - [INFO] Згідноспадкової справи № 172/2016 [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповтом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст.\~392\~ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved