Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча і має таку змогу. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в повному обсязі, бо є працездатним і не має утриманців. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд проводити судові засідання без її участі. Також зазначила, що не заперечує на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщений про час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву не скористався. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 23 жовтня 2014 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Ватутінській сільській раді Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 4 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 10 квітня 2019 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 18. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту депутата округу № 9 Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Твердохліб С. М. від 17.07.2019 року [PERSON] фактично мешкає разом з донькою [PERSON] , [INFO] , у домоволодінні своєї матері [PERSON] , 1970 року народження. Тобто, між сторонами виникли сімейні правовідносини, що регулюються сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Приписами ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року закріплено що, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірностіцих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовані доводи позивача, з урахуванням стану здоров`я, матеріального становища дитини і платника аліментів, відсутності у [PERSON] інших утриманців, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів, підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. При ухваленні рішення суд вважає за необхідне зауважити, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як позивач просила не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є виходом за межі позовних вимог з урахуванням такого. Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Позивач звернулась з позовом щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відтак, предметом позову є стягнення аліментів. Питання визначення розміру цих аліментів знаходиться в компетенції суду. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку бути протирічити вимогам закону й порушувати права дитини. Відтак, для повного захисту прав, свобод та інтересів дитини, виконання завдань та основних засад цивільного судочинства, суд доходить висновку, щодо розміру аліментів, які потрібно стягнути, а саме, 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред?явлення позову, тобто з 30.08.2019 року. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved