Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 25 серпня 1996 року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай), на яке він являється спадкоємцем за законом, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті власника. Спадщину прийняв в установленому законом порядку, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, а тому і звернувся до суду. До судового засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, суду наданий відзив про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації також подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився у 1965 році, його батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БВ №122973. Також встановлено, що 25 серпня 1996 року мати позивача [PERSON] померла, що видно із копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №033807, яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай) розміром 1,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім.Щорса с.Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0303424 від 18 квітня 1997 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем на вказане майно за законом, як син померлої [PERSON], спадщину прийняв у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до довідки Дунаєвецької міської ради №419 від 22.06.2018 року проживав з померлою на час відкриття спадщини, інших спадкоємців, які могли би претендувати на спадщину, немає, заповіту померла не складала, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 04.10.2018 року Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] від 24 липня 2018 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла 25 серпня 1996 року,відмовлено, оскільки сертифікат який посвідчує дане право серії ХМ №0303424, виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 18 квітня 1997 року, тобто після смерті власника. Те, що [PERSON] була власником земельної частки (паю) підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №000372, а також копією книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою районною державною адміністрацією. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); о складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. ст.1296,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Згідно п.3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай), як на спадкове майно після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved