Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 23 серпня 2019 року, [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) та третіх осіб: Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, Біляївська міська рада, Іллічівська місцева прокуратура, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути на її користь аліменти на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач народила трьох дітей: від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відносно старшого сина [PERSON] відповідач позбавлена батьківських прав у 2017 році згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області. У 2016 році, позивач є бабусею з боку батька, малолітньої онуки [PERSON] . Позивач зверталась до виконавчого комітету Біляївської міської ради про надання висновку, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно [PERSON] , [INFO] . За висновком органу опіки та піклування встановлено факт неналежного виконання батьківських обов`язків матір`ю та доцільність позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, на той час, позивач не звернулась до суду з позовом, у зв`язку з вагітністю своєї невістки [PERSON] , тобто відповідача та маючи надію на покращення стосунків у родині після пологів. Народження другої дитини, а також спроби налагодити відносини в родині та зберегти сім`ю не вдалися. За цей час син позивача, батько дітей, [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності, на даний час відбуває покарання. З листопада 2018 року її онуки [PERSON] та [PERSON] , залишені матір`ю у неї та з того часу вона виховує і утримує дітей самостійно. Відповідач не приймає участі у житті дітей, не має постійного місця проживання, за місцем реєстрації не знаходиться, веде аморальний спосіб життя. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.07.2019 року, у позивача створені усі необхідні умови для розвитку та проживання дітей. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, зокрема здобуття донькою освіти, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, належних умов для проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до дітей. Згідно заяви позивача від 01.07.2019 року до Біляївської міської ради було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача виконавчим комітетом - органом опіки та піклування, рішенням якого від 25 липня 2019 року № 126 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З метою захисту прав і інтересів дітей позивач вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Із зазначених підстав позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 2. Відповідач відзиву на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглянути за її відсутності. (а.с. 31) 4. Відповідач у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи. (а.с. 37-38) 5. Треті особи у судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та не заперечували щодо задоволення позовної заяви. (а.с. 28, 30, 39) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2019 року, цивільну справу № 496/3222/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 28 серпня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 21 листопада 2019 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 13 грудня 2019 року. 9. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) та в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено на місці ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Судом встановлено, що відповідач по справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 11, 15) 13. Орган опіки та піклування Біляївської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . (а.с. 5) 14. Згідно рішення Біляївської об`єднаної територіальної громади від 25.07.2019 року № 126 було вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . (а.с. 4) 15. Відповідно до характеристики Біляївського ЖЕКП від 04.07.2019 року за вих. № 215, позивач за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , від мешканців скаржень не надходило. Характеризує себе з позитивної сторони. (а.с. 7) 16. З акту обстеження житлово-побутових умов за адресою місця проживання позивача: [ADDRESS] , вбачається, що умови проживання добрі, необхідні умови для дітей створені, у кімнаті підтримується чистота та порядок, опалення централізоване, комунікації в наявності на поверсі вода, каналізація. Тобто всі побутові умови для дітей створенні (а.с. 6). V. Оцінка Суду. 17. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 18. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 19. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 20. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 21. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 22. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 23. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 24. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 25. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 26. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 27. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 28. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 29. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 30. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 31. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 32. Судом встановлено що відповідачка, не приймає участі у житті дітей, не має постійного місця проживання, за місцем реєстрації не знаходиться, перебуває на обліку осіб які незаконно вживають наркотичні засоби та психотропні речовини. Тобто змінити поведінку матері дітей у кращу сторону неможливо. 33. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 34. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 35. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 36. Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. 37. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 38. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 39. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 40. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дітьми, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. 41. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів на користь позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 43. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. 44. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 45. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved