Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON], виконком Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області про витребування майна (земельних ділянок), посилаючись на те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2015 року, залишеним без змін eхвалою Апеляційного суду Київської області від 28.10.2015 року по справі № 1016/1409/12, позов [PERSON], правонаступником якої є він, позивач до [PERSON], [PERSON], третя особа виконком Мостищанської сільської ради Макарівського району про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, задоволено. Визнаний недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Мостищанською сільською радою Макарівського району Київської області від 29.09.2003 року на ім'я [PERSON], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га, розташовану у [ADDRESS] з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га. Визнане недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.06.2004 року, видане державним нотаріусом П'ятої Київської нотаріальної контори Буждиганчук Є.Ю. зареєстроване в реєстрі за [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га, розташовану у [ADDRESS] з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га на ім'я [PERSON] та [PERSON]. В ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що після оформлення права власності на частину земельної ділянки відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2004 року, [PERSON] подарував належну йому на праві власності земельну ділянку частину своїй дочці [PERSON] та частину [PERSON], які на даний час і являються її власниками. Інформацію про речові права [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку внесено до Державного реєстру речових прав. Вказана інформація підтверджується даними Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру власниками, згідно з якими власниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], є відповідачі по справі, які набули права власності на підставі договорів дарування земельних ділянок, укладених з [PERSON] Згідно наявної інформації за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку загальною площею 0.066 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку загальною площею 0.125 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS], та земельну ділянку загальною площею 0.0365 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: [ADDRESS]. Позивач посилаючись на те, що відповідачі набули право власності на спірні земельні ділянки в результаті дій [PERSON], який не мав права здійснювати відчуження земельних ділянок, просить: витребувати: -у [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0.066 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS]; -у [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0.125 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS]; -у [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0.0365 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала з посиланням на обставини, які викладені в позові, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог в повному обсязі Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - виконкому Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, проти позову не заперечив. Cвідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що їм відомо про те, що [PERSON] продала [PERSON] спірну земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2015 року по справі № 1016/1409/12, задоволений позов [PERSON] (правонаступник [PERSON]) до [PERSON], [PERSON], третя особа виконком Мостищанської сільської ради Макарівського району про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказаним рішенням - визнаний недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Мостищанською сільською радою Макарівського району Київської області від 29.09.2003 року на ім'я [PERSON], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га, розташовану у [ADDRESS] з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га; - визнане недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.06.2004 року видане державним нотаріусом П'ятої Київської нотаріальної контори Буждиганчук Є.Ю., зареєстроване в реєстрі за [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га розташовану у [ADDRESS] з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.10.2015 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2015 року залишено без змін (а.с.12-14). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28.10.2015 року залишено без змін (а.с.77-78). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадів , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2015 року по справі № 1016/1409/12, встановлено, що після смерті громадяни [PERSON], яка померла [INFO] року, її діти, а саме: [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частинах (по 1/2 кожна) житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] про що їм було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом 17.04.1991 року державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Київської області. Право власності на свою частину домоволодіння спадкоємиця за заповітом [PERSON] зареєструвала 15.06.1991 року відповідно до норм законодавства, яке діяло на той момент, в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та довідкою виконкому Мостищанської сільської ради підтверджується, що вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,45 га. 31.10.2002 року Мостищанською сільською радою народних депутатів 3 сесії 4 скликання було прийнято рішення №17/2 про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] усієї присадибної земельної ділянки загальної площею 0,455 га на підставі якого видано Держаний акт на право приватної власності на землю від 29.09.2003 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га, з яких для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,250 га та для ведення особистого селянського господарства 0,205 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла в селі Мостище Макарівського району Київської області. Після її смерті відрилась спадщина за законом на спадкове майно, до складу якої серед іншого ввійшла спірна земельна ділянка. Спадкоємці першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] , звернувшись з письмовими заявами про прийняття спадщини до П'ятої Київської державної нотаріальної контори, отримали 05.06.2004 року Свідоцтва про право на спадщину за законом (по 1/2 частині кожен) на спірну земельну ділянку. [INFO] року померла [PERSON]. Її син, який є правонаступником та спадкоємцем першої черги за законом - [PERSON] 15.03.2014 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS] На підставі Рішення виконавчого комітету Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.12.2009 року за №57 було змінено номер житлового будинку з [ADDRESS] Так, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.07.2014 року, яке набрало законної сили 01.10.2014 року, визнано недійсним рішення 3 сесії 4 скликання Мостищанської сільської ради народних депутатів №17/2 від 31.10.2002 року в частині передачі безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,455 га, з яких для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства 0,205 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] Приймаючи вказане рішення, суд виходив з норм Земельного кодексу України, оскільки рішення Мостищанської сільської ради народних депутатів від 31.10.2002 року, яким було передано у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,455 га визнано недійсним, тому визнав недійсним правовстановлюючий документ, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Мостищанською сільською радою Макарівського району Київської області від 29.09.2003 року на ім'я [PERSON], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,455 га, розташовану у селі [ADDRESS] з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га Таким чином, суд першої інстанції, у своєму рішенні від 12.05.2015 року встановив, що у зв'язку з видачею Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2004 року на земельну ділянку загальною площею 0,455 га , розташовану у селі [ADDRESS], з яких: для ведення особистого селянського господарства - 0,205 га, для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд - 0,250 га на ім'я [PERSON] та [PERSON] грубо порушено права [PERSON], а в подальшому права правонаступника [PERSON]. З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру вбачається, що земельна ділянка, площею 0.0365 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.7). З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру вбачається, що земельна ділянка, площею 0.125 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.8). З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру вбачається, що земельна ділянка, площею 0.066 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою [ADDRESS], (а.с.9). Відповідно до вимог ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ні порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, застосування інших, передбачених законом, способів (п.п.д) ч.2 ст.152 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція, як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1.07.2001 року № 1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Оскільки вибуття спірних земельних ділянок із володіння землекористувача [PERSON], правонаступником якої є позивач [PERSON], протиправно відбулося поза волею землекористувача, без вилучення у встановленому порядку на підставі дій [PERSON], який не мав на це право, є підстави для обґрунтованого і законного висновку про наявність правових підстав для витребування спірних земельних ділянок у порядку статті 388 ЦК України у відповідачів [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі набули права власності на земельні ділянки, які є предметом даного спору, безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, тому позивач має право на їх витребування.

Outcome: approved