Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна лікарня» у квітні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що 30.11.2017 року на підставі рішення сесії Тростянецької районної ради від 05.10.2007 року «Про затвердження районної комплексної програми «Медичні кадри 2005-2017 років» між комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня» та студентом Сумського державного університету [PERSON], [INFO] був укладений Договір про підготовку спеціалістів з вищою освітою для роботи в лікувально-профілактичних закладах районах №6 згідно договору б/н від 30.11.2007 року між Сумським державним університетом та комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня». За умовами договору позивач повинен був оплатити навчання студента [PERSON] в медичному інституті Сумському державному університеті на загальну суму 53410 грн. Протягом терміну дії договору з 30.11.2007 року по 02.07.2013 року навчальний заклад надав позивачу рахунки на оплату за навчання відповідача, які були вчасно оплачені позивачем на загальну суму 53175,00 грн. [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON]. Після закінчення навчання відповідач вступила до інтернатури. У заяві на ім'я головного лікаря КЗ «Тростянецька центральна лікарня» відповідач просила адміністрацію комунального закладу розглянути питання щодо оплати за навчання в інтернатурі в Сумському державному університеті - медичному інституті відповідно до договору №5225 від 01.08.2013 року на кафедрі загальної хірургії за спеціальністю «Радіологія». Протягом терміну дії договору з 01.08.2013 року по 01.02.2015 року навчальний заклад надав позивачу рахунки на оплату за навчання відповідача на загальну суму у розмірі 22450 грн. Після закінчення навчання прибула на роботу до комунального закладу «Тростянецької ЦРЛ» де з 02.02.2015 року зарахована на посаду лікаря-рентгенолога (флюорографа рентген-діагностичного відділення), але відповідно до наказу №15-к/в від 02.02.2015 року їй була надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку. Відповідач 03.02.2016 року на роботу не вийшла, ніяких пояснень з приводу її відсутності на робочому місці не надала. Позивачем 19.02.2016, 02.03.2016, 25.03.2016 року було направлений відповідачу рекомендовані листи, за змістом яких їй було запропоновано з'явитись до комунального закладу для надання пояснень з приводу відсутності на роботі, також для отримання трудової книжки, але листи повернули без вручення. Позивачу стало відомо, що відповідач на даний час знаходиться за кордоном, що унеможливлює стягнення коштів у добровільному порядку. Позивач вважає, що відповідач порушила договірні зобов'язання, зокрема пункт 2.2 Договору в частині відпрацювання в одному з лікувально-профілактичних закладів Тростянецького району п'яти років, а тому згідно з пунктом 3.5 Договору вона має відшкодувати кошти районного бюджету, які були витрачені для оплати за її навчання у сумі 75625 грн., а також індекс інфляції в сумі 32745,63 грн. Посилаючись на указані обставини позивач, просить суд стягнути з [PERSON] на користь комунального закладу "Тростянецька центральна районна лікарня" кошти в сумі 108370 грн. 63 коп. та стягнути судові витрати, понесені при подачі позову. Ухвалою суду від 16.04.2018 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.05.2018 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача Касмін Б.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.60, 61, 69, 70, 82, 83). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що 30.11.2007 року між Комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня» в особі головного лікаря Плахтирі Анатолія Анатолійовича (Замовник) та Сумським державним університетом (Виконавець) було укладено Договір про навчання, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку [PERSON] на денній формі навчання, освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст, напрям підготовки медицина, фахове спрямування лікувальна справа на базі Сумського державного університету в термін з 01.09.2007 року по 01.07.2013 року (а.с.8). Одночасно Комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня» в особі головного лікаря Плахтирі Анатолія Анатолійовича та між [PERSON] було укладено договір №6 від 30.11.2007 року про підготовку спеціалістів з вищою освітою для роботи в лікувально-профілактичних закладах району в термін з 01.09.2007 року по 01.07.2013 року. Загальна вартість послуги становить 53410 грн. (а.с.9). Згідно з Договором № 6 від 30.11.2007 року Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна лікарня» зобов'язується перерахувати Сумському державному університету кошти на підготовку фахівця з вищою освітою згідно договору між вищим навчальним медичним закладом та комунальним закладом «Тростянецька центральна районна лікарня». Студент відповідно до пункту 2.2 Договору № 6 від 30.11.2007 зобов'язується прибути після закінчення навчального закладу на роботу в один з лікувально-профілактичних закладів району 02.07.2013 року та відпрацювати 5 (п'ять) років (а.с.9-10). Відповідач у зв'язку з одруженням змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». Крім того, в подальшому Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна лікарня» в особі головного лікаря Плахтирі Анатолія Анатолійовича та [PERSON] уклали договір № 5225 від 01.08.2013 року про навчання в інтернатурі-магістратурі за спеціальністю «Радіологія» у термін з 01.08.2013 року по 01.02.2015 року, відповідно до якого інтерн зобов'язаний прибути до місця навчання в інтернатурі не пізніше 01.08.2013 року. Плата встановлюється за весь термін навчання і становить 22400 грн. (а.с.11). Комунальним закладом Тростянецької центральної районної лікарні було перераховано кошти за навчання [PERSON] відповідно до платіжних доручень №9 від 03.12.2008 року у сумі 3350,00 грн., №1 від 12.02.2010 року у сумі 4120,00 грн., №9 від 07.07.2009 року у сумі 3585,00 грн., № 7 від 02.07.2010 року у сумі 4120,00 грн., №15 від 10.12.2010 року у сумі 4530,00 грн. №22 від 29.12.2011 року у сумі 5210,00 грн., №14 від 04.10.2012 року у сумі 5210, 00 грн., №24 від 26.12.2012 року у сумі 5995,00 грн., №48 від 03.10.2014 року, №18 від 11.06.2013 року, №66 від 26.12.2014 року у сумі 6300,00 грн., №16 від 28.03.2014 року у сумі 1382,50 грн., №15 від 27.03.2014 року у сумі 1117,50 грн., №19 від 23.06.2015 року у сумі 2250,00 грн.№ 252 від 28.03.2018 року (а.с.40, 41-48). [PERSON] закінчила у 2013 році Сумський державний університет отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря та отримала сертифікат [NUMBER], відповідно до якого їй присвоєно звання лікаря спеціаліста за спеціальністю «Радіологія» (а.с.14-18). Відповідач на підставі її заяви від 02.02.2015 року була призначена на посаду лікаря-рентгенолога (флюорографа) рентгенодіагностичного відділення з 02.02.2015 року (а.с.23). Наказом від 02.02.2015 року №15-к/в [PERSON] з 04.02.2015 по 02.02.2016 року надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку (а.с.20-22). Згідно з актами від 03.02.2016, 04.02.2016, 18.02.2016 комісії утвореної у КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» [PERSON] була відсутня на робочому місці та не з'являлась на робоче місце протягом дня у період з 03 по 18 лютого 2016 року (а.с.24,25). Листами від 19.02.2016, 02.03.2016, 25.03.2016, 30.05.2016, 30.05.2016 Комунальний заклад «Тростянецької центральної районної лікарні» письмово звертався до відповідача з вимогою прибути на робоче місце та з'явитися до відділу кадрів для отримання трудової книжки (а.с.26-34). Відповідач до КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» не прибула, пояснень не надала. Наказом Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» від 19.05.2016 року [PERSON] звільнено з роботи з посади лікаря-рентгенолога (флюорографа) рентген-діагностичного відділення, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогули з 03.02.2016 року (а.с.32 на звороті). Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання, передбачені укладеними з відповідачем Договорами, виконав в повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 43, частини другої статті 95 Конституції України держава створює умови для підготовки кадрів за основними напрямами відповідно до суспільних потреб, на задоволення яких виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які бюджетні видатки держави. Виходячи з суспільних потреб та розмірів бюджетних призначень, визначених у законі про Державний бюджет України, формується державне замовлення на підготовку фахівців з вищою освітою за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів. Тому обсяги фінансування вищих державних і комунальних навчальних закладів за рахунок бюджетних коштів пов'язані передусім з підготовкою такої кількості фахівців з вищою освітою, яка визначається щорічно у державному замовленні. Частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що випускники вищих навчальних закладів які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 06 жовтня 2016 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» щодо працевлаштування випускників», який набрав чинності з 01 січня 2017 року. Зазначеним Законом скасовано обов'язковість працевлаштування для випускників, підготовка яких здійснювалась за державним (регіональним) замовленням за спеціальностями медичної (фармацевтичної) галузі. Ці зміни забезпечують конституційне право випускників медичних вищих навчальних закладів України на вільний вибір місця подальшої роботи. З метою скасування норми відпрацювання та відшкодування для випускників медичних вищих навчальних закладів та на виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» щодо працевлаштування випускників» прийнято Постанову Кабінету Міністрів від 31 травня 2017 pоку № 376 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України». Разом з тим, слід зазначити, що згідно частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а тому положення Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» щодо працевлаштування випускників» від 06 жовтня 2016 року, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, не можуть застосовуватися при працевлаштуванні випускників попередніх років. Таким чином, за умови підписання випускником угоди з керівництвом вищого навчальною закладу і роботодавцем (організацією, підприємством, установою державної та приватної форми власності) до прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про вишу освіту» щодо працевлаштування випускників», випускник зобов'язаний відпрацювати за направленням, в іншому випадку він несе відповідальність відповідно до умов угоди згідно норм Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Це стосується і випускників, які навчалися за цільовими направленнями і вступали до вищих навчальних закладів за спеціальними умовами, тобто - за окремим конкурсом, тому вони мають зобов'язання щодо відпрацювання у відповідності до угоди. Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено обов'язковість договору для виконання сторонами. Як встановлено судом, всупереч вищенаведеним нормам цивільного законодавства, умовам Договору № 6 від 30.11.2007 відповідач не відпрацювала в одному з лікувально-профілактичних закладів Тростянецького району п'яти років і наказом від 19.05.2016 року була звільнена з роботи з посади лікаря-рентгенолога (флюорографа) рентген-діагностичного відділення, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогули з 03.02.2016 року. Відповідно до вимог статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунком позивача КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» за договором № 6 від 30.11.2007 року та № 5225 від 01.08.2013 року було сплачено за навчання відповідача 75625 грн. За умовами пункту 3.5 Договору № 6 від 30.11.2007 року випускник відшкодовує кошти районному бюджету, які були витрачені для оплати за його навчання, з урахуванням індексу інфляції за попередній рік, протягом одного року у наступних випадках: розірвання договору з ініціативи студента з підстав не передбачених пунктом 4.3; відрахування студента з навчального закладу; звільнення з роботи за порушення трудової дисципліни або вчинення інших дій, за які законодавством передбачено звільнення з роботи. Частиною другою статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до розрахунку повернення коштів за навчання [PERSON] згідно договорів №6 від 30.11.2007 року та №5225 від 01.08.2013 року - сплачено 75625 грн., підлягає поверненню з врахуванням індексу інфляції згідно п.3.5. договору №6 від 30.11.2007 року 108370,63 грн. (75625 грн.*143,3 % (індекс інфляції 2015 року) = 108370,63 грн.), в тому числі відшкодування коштів районного бюджету - 75625 грн., сума індексації 32745,63 грн. (а.с.39). З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивачем відповідачу було надіслано лист від 30 травня 2016 року з повідомленням про звільнення, пропозицію прибути до закладу, та попередження про звернення позивачем до суду (а.с.32). Відповідач до теперішнього часу вартість навчання не відшкодувала і відповіді на лист-вимогу позивачу не надала. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційна до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1762 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved