Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Крамського Д.О. звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив виключити відомості про батьківство [PERSON] , уродженця міста Каховка Херсонської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , з актового запису № 81 від 06 липня 2015 року, вчиненого Багатофункціональним центром надання державних послуг району Ростокіно РАЦС м. Москва № 2 про народження [PERSON] , [INFO] , як батька даної дитини; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Позов обґрунтований тим, що з 25.09.2014 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у близьких відносинах. Позивачем було укладено договір оренди квартири на території Російської Федерації в м. Москва для проживання разом із відповідачем, проте через постійну зайнятість [PERSON] в будівництві - сторони фактично не проживали разом. У період спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] перебувала у офіційному шлюбі з [PERSON] . Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 16.02.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згодом [PERSON] повідомила, що чекає від позивача дитину. Статевий зв`язок був лише один раз до того, як остання повідомила про вагітність. Вказана новина принесла позитивні емоції позивачу та його батькам. З моменту розірвання шлюбу з [PERSON] та народженням [PERSON] пройшло близько 4 місяців. Колишній чоловік неодноразово приїздив до [PERSON] , на орендовану позивачем квартиру. [PERSON] з [PERSON] спільне домашнє господарство не вели, загального сімейного бюджету не мали. Позивач мав намір проживати однією сім`єю з відповідачкою та в подальшому укласти шлюб, у зв`язку з цим надав дозвіл на встановлення батьківства [PERSON] , на момент народження якої не виникало жодних сумнівів у тому, що він є її батьком. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.07.2015 року виданого "Органом ЗАГС Москвы № 2, многофункциональным центром предоставления государственных услуг района Ростокино" батьками дитини було записано [PERSON] та [PERSON] . Протягом 5 років позивачу не надавалась можливість брати участь у вихованні дитини чи хоча б час від часу бачитись із нею. Проте 08 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] . Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08.09.2017 по цивільній справі № 325/898/17 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Спільне життя з відповідачкою не склалось та коли [PERSON] виповнилось місяць сторони розійшлись. Більше ніколи позивач не бачив [PERSON] та своєї доньки [PERSON] . У зв`язку з відсутністю міцних зв`язків з донькою та неможливістю встановити місце знаходження [PERSON] у позивача з`явились сумніви чи дійсно він є батьком [PERSON] . Також, позивач посилається на те, що оскільки народження дитини не було зареєстроване в Україні і документи про її народження не були легалізовані, то позивач не може вважатись батьком дитини. Ухвалою судді від 20 листопада 2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 18 грудня 2020 року. 03.12.2020 року від представника відповідача - адвоката Ковальова Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що позивач намагається ухилитися від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини та його позиція у справі є нічим не підтвердженими припущеннями, оскільки методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини є тест ДНК, при цьому позивачем не було заявлене відповідне клопотання про призначення судом молекулярно-генетичної експертизи з метою оспорювання батьківства. Крім того,позивач добровільно визнав своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] , оскільки спільно із [PERSON] подавав заяву про встановлення батьківства, а потім склав нотаріально посвідчену заяву, якою надав згоду на усиновлення будь-ким малолітньої доньки [PERSON] , що свідчить про те, що він добровільно визнав своє батьківство. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 13 січня 2021 року. Витребувано у Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13 січня 2021 року за клопотанням представника позивача по даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, для встановлення відповідності батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 28.01.2021 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою суду від 29.01.2021 року клопотання експерта задоволено, зупинено провадження на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 09.04.2021 року відновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку експерта, призначено засідання на 29.04.2021 року. 29.04.2021 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача, направлено представнику електронною поштою копію висновку експерта, наступне засідання призначено на 25.05.2021 року. Ухвалою суду від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 02.06.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Його представник - адвокат Крамський Д.О. електронною поштою 25.05.2021 року надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, її представник - адвокат Ковальов Д.В. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача, в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з такого. Під час розгляду справи судом встановлено, що з 25 вересня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у близьких відносинах. У період спільного проживання з [PERSON] в орендованій позивачем квартирі на території Російської Федерації в м. Москва, відповідач [PERSON] ще перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON] . Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області ві 16.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] в м. Москва РФ народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим російською мовою «Органом ЗАГС Москвы № 2 Многофункционального центра предоставления государственных услуг района Ростокино», актовий запис № 81. ЇЇ батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 06.07.2015 року російською мовою «Органом ЗАГС Москвы № 2 Многофункционального центра предоставления государственных услуг района Ростокино», [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Каховка Херсонської області, Україна, визнаний батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Москва Російської Федерації, у громадянки України [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки Дніпропетровської області, Україна. 06.08.2015 року [PERSON] надав письмову Згоду № 77 АБ 8040830 на виїзд його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] до України та у зворотному напрямку на територію Російської Федерації, терміном з 06 серпня 2015 року по 06 серпня 2018 року. Зазначена згода посвідчена нотаріусом м. Москва Жлобо І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 8-2819. Згідно довідки Приазовської селищної ради Запорізької області № 3344 від 20.06.2017 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS] , на її утриманні знаходяться діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року (2/325/315/2017, 325/895/17) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 19.09.2017 року [PERSON] подав нотаріально посвідчену державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Гладушко К.В. заяву НМІ 870331, в якій надав згоду на всиновлення його малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Москва Російської Федерації, будь-яким громадянином України з дотриманням всіх законних вимог. Згідно відповіді Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1799/21.9-96 від 10.01.2021 року, отриманої на запит суду, актовий запис про народження на гр. [PERSON] , [INFO] , відсутній. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 січня 2021 року по даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, для встановлення відповідності батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, як і було зазначено в клопотанні представника позивача про призначення експертизи. На вирішення експертизи судом поставлені наступні питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Каховка Херсонської області, біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки Російської Федерації (м. Москва)? Чи наявне кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Каховка Херсонської області, та дитиною - [PERSON] , [INFO] , уродженкою Російської Федерації (м. Москва)? 01 квітня 2021 року на адресу суду з Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/108-21/959-БД від 16 березня 2021 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого [PERSON] , уродженець м. Каховка Херсонської області, може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженкою Російської Федерації (м. Москва), ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,9999%. Встановлений факт біологічної спорідненості між [PERSON] , уродженцем м. Каховка Херсонської області, та дитиною [PERSON] , [INFO] , уродженкою Російської Федерації (м. Москва). Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, учасником якої є також Російська Федерація, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Позивач вважає, що не є біологічним батьком [PERSON] , оскільки статевий зв`язок між ним та [PERSON] був лише один раз до того, як остання повідомила про вагітність, та вагітність [PERSON] настала під час перебування в шлюбі з її чоловіком [PERSON] . Проте, такі доводи під час розгляду справи були повністю спростовані висновком експерта № СЕ-19/108-21/959-БД від 16 березня 2021 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено, що позивач є батьком дитини. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] доведено. Суд також не погоджується з доводами позивача про те, що його батьківство може спростовуватись відсутністю легалізації документів про народження дитини, які видані на території Російської Федерації, оскільки відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах така легалізація не вимагається, і тому такі документи мають статус офіційних в Україні. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем надано не було. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. Водночас, відповідачем при поданні відзиву були заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. На підтвердження витрат було надано договір про правову допомогу від 01.12.2020 року, квитанцію про оплату від 01.12.2020 року та розрахунок судових витрат, відповідно до якого сума гонорару складається з: вартості підготовки та аналізу документів, складання заяв по суті справи - 10000,00 грн.; участь у трьох судових засіданнях - 3000,00 грн. (одне засідання - 1000,00 грн.). Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на те, що у даній справі адвокат брав участь у двох судових засіданнях, вартість яких відповідно до наданого розрахунку складає 2000,00 грн. Виходячи з принципу співмірності та розумності, суд вважає, що сума витрат на підготовку заяв по суті справи, підготовку та аналіз документів, заявлена в сумі 10000,00 грн. є завищеною та не відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, і тому зменшує суму цих витрат до 3000,00 грн. Таким чином, всього компенсації підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved