Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач наказом ректора від 06.08.2012 року № 0011 з 01.09.2012 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ та наказом від 09.08.2012 року № 004 о/с присвоєно на період навчання легендоване прізвище - [PERSON] 10.09.2012 року між сторонами було укладено Договір № 438 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Наказом від 22.05.2014 року № 04 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням. Однак, зважаючи на те, що у період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року відповідно до умов Договору, відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, такі витрати підлягають стягненню з відповідача у загальному розмірі 12598 грн. 57 коп. У зв`язку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу, добровільно не відшкодував витрати, понесені академією за його навчання та утримання, позивач змушений звернутись до суду з позовом про відшкодування витрат в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 11.06.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10.09.2012 року між [PERSON] та Національною академією внутрішніх справ було укладено Договір № 438 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. (а.с. 10) У період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року [PERSON] проходив навчання у Національній академії внутрішніх справ. При цьому, за період навчання в Національній академії внутрішніх справ відповідач забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом. Зокрема, за умовами Договору № 438 про підготовку фахівця у НАВС, Національна академія внутрішніх справ зобов`язалася забезпечити курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (п. 2.1.3. Договору). Наказом від 22.05.2014 року № 04 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням. Згідно цього Наказу сума фактичних витрат на підготовку звільненого курсанта становить 12598 грн. 57 коп. (а.с. 13) Сума фактичних витрат у розмірі 12598 грн. 57 коп. підтверджена також відповідними довідками на харчування, утримання тощо. Такі кошти відповідач добровільно не сплатив позивачу, звільняючись з органів внутрішніх справ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Спірні правовідносини між сторонами регулюються умовами Договору № 438 про підготовку фахівця у НАВС від 10.09.2012 року та нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов`язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. У пункті 3.1. Договору сторони передбачили, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Укладення такого договору та обов`язок відшкодування витрат за навчання, у разі дострокового звільнення, передбачалося ст. 18 Закону України "Про міліцію", який діяв на момент вступу та звільнення відповідача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, який діяв на момент вступу та звільнення відповідача, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Таким чином, згідно розрахунків Національної академії внутрішніх справи на період з 01.09.2012 року по 23.05.2014 року відповідно до умов Договору відповідач у період навчання, перебуваючи на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, використав 12598,57 грн. бюджетних коштів, які у зв`язку з його звільненням за власним бажанням підлягають компенсації Академії за рахунок курсанта. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на вище викладене, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Національної академії внутрішніх справ та стягнення з відповідача на користь позивача 12598,57 грн. витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved