Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, до складу якої увійшло наступне майно: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1848 га, розташована в с.Шершенці Кодимського району Одеської області та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,33 га, що розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, тому просив визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки. В підготовче засідання позивач не з`явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії державного акта\~на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069199, виданого Кодимською РДА 09.03.2004 року (а.с.10) вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,33 га, розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Із копії державного акта\~на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №313475, виданого Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області (а.с.11) вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1848 га, розташована в с.Шершенці Кодимського району Одеської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24.07.2000 року секретарем виконавчого комітету Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, який зареєстровано в реєстрі за №25. Цим заповітом все належне їй майно [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с.8). Ця обставина свідчить про те, що спадкування здійснювалось за заповітом. Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №854/02-14 від 06.10.2021 року вбачається, що [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №95/2021. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Встановлено, що державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №278/02-14 від 13.04.2021 року (а.с.16). Правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені, про що було розміщено оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №28(10982) від 10.07.2021 року та №32 (10986) від 07.08.2021 року (а.с.18-19). Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ретельний аналіз вищевказаних письмових доказів та обставин свідчить про те, що [PERSON] позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку. Тому, враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved