Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до Дружківського міського суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною дочкою [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування вимог, зазначила, що вона є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] 06 червня 1987 року, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , в зв`язку з чим змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». До [INFO] , вона проживала за адресою: [ADDRESS] разом з батьками. [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] - померла її мати - [PERSON] . В подальшому вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на вимогу нотаріуса їй необхідно було надати копію свідоцтво про укладення шлюбу її батьків. Однак у зв`язку із втратою свідоцтва про укладення шлюбу, це невиявилось можливим. Через що, приватний нотаріус здійснила запит до органів ДРАЦС. У відповіді начальника Дружківського відділу ДРАЦС було зазначено про відсутність актового запису про шлюб її батьків, при цьому, було вказано, що є актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що свідчить про помилку допущену в актовому запису цивільного стану у 1957 році. В зв`язку з чим, виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між нею та її померлою матір`ю Встановлення факту родинних відносин із [PERSON] їй потрібно для подальшого оформлення спадкових справ. 19 березня 2020 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що на задоволенні заяви наполягає. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядає справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно статті 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі родинних відносин між фізичними особами. Статтею 315 ЦПК України, передбачений перелік фактів, що мають юридичне значення, і справи про встановлення яких розглядаються в порядку окремого провадження судом. При цьому факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Як роз`яснив Верховний Суд України у своїй постанові «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 - підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто відповідно до вищезазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Поряд з цим, із п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер у м.Дружківка, Донецької області - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла у м.Дружківка, Донецької області - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності від 17 травня 1995 року, на праві спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно домової книги заведеної за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою мешкали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , заявниця вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як вбачається із наданих документів [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved