Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та з заявою про зміну предмета позову, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 08 липня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] та зроблений актовий запис за № 3086. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини та на утримання позивача не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. На сьогодні позивач не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дружини, яка доглядає за дитиною у розмірі 2000грн. щомісячно. Оскільки добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі. 07.10.2019 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог позивача та зазначив, що на даний час знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки не має постійного місця роботи та регулярного заробітку, також Дзержинським районним судом м. Харкова 13.06.2018 з нього стягнуті аліменти на утримання дитини. Окрім того, вказав, що на його утримання перебувають непрацездатні батьки-пенсіонери, батько нещодавно переніс операцію на оці, мати є інвалідом 3 групи та вони обидва потребують постійного нагляду за ними. Позивачем 16.10.2019 подана відповідь на відзив, де остання зазначила, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов*язань, крім утримання їх спільної дитини, не має, також не має офіційних утриманців. Мати відповідача неофіційно працює на ринку, також в нього є сестра, яка працездатна та має можливість надавати фінансову допомогу батькам. Стосовно операції батька зазначила, що в Харкові діє Комплексна програма Інновації в пріоритетних напрямках галузі охорони здоров*я в м. Харкові на 2011-2020роки, відповідно до якої лікування катаракти особам похилого віку проводиться безкоштовно, а надані відповідачем чеки на придбання ліків не свідчать про те, що саме він оплачував операцію. Також відповідач має у власності нерухомість та проживає разом з батьками, що мінімізує його витрати на житло. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволенні позовних вимоги заперечував, підтримав заперечення, викладені у відзиві відповідача. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2016 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис за № 3086. За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один ізподружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використанняйого майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Посилання відповідача на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки на його утриманні перебуває його батьки, суд приймає до уваги лише при визначенні розміру аліментів та стягує їх з відповідача у розмірі, вказаному позивачем, однак вказує, що зазначені обставини не звільняють відповідача від обов*язку утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 2000грн. щомісячно. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 2000грн. щомісячно з моменту звернення з цією заявою до суду і до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved