Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування своєї заяви вказав, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 21.06.2007 року. Заявник вказав, що з 26.12.1972 року по 01.03.2000 року він перебував у трудових відносинах зі Сквирським АТП 11033, правонаступником якого згодом стало ВАТ «Сквира-Авто» на посаді водія. Після вибуху на Чорнобильській АЕС, [PERSON] з основного місця роботи був відряджений до зони відчуження, де в складі невоєнізованого формування автотранспортної служби ЦО Сквирського району від Сквирського АТП 11033 у період часу з 07.06.1986 року по 13.06.1986 року був задіяний у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Заявник втратив професійну здатність на 80 %, внаслідок чого став інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 07.06.1986 року заявника разом з іншим працівником Сквирського АТП 11033, було направлено у відрядження до м. Прип'ять Київської області, де він виконував роботи з перевезення вахт працівників, задіяних у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Працював на автобусі марки ЛАЗ-697. Ніяких довідок про тривалість робочого часу, як і довідок про підвищений розмір заробітної плати за час роботи в м. Прип'яті не видавали, внаслідок чого ТОВ «Сквира-Авто» було видано довідку про заробітну плату Заявника за роботу в зоні відчуження № 55 від 15.08.2007 року з врахуванням 6-ти відпрацьованих Заявником годин в зоні відчуження, замість належних 20 годин 30 хвилин, оскільки на підприємстві не було в наявності документів на підтвердження кількості відпрацьованого часу в зоні відчуження. Відповідно до Протоколу № 7/2008 засідання комісії з питань підтвердження участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони - [PERSON] дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у складі територіальних формувань Цивільної оборони служб ЦО з 07 по 13 червня 1986 року. Встановлення місця виконання робіт, періоду та тривалості робочого часу в зоні відчуження необхідно заявнику для отримання нової довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження згідно ч.4 ст.15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подальшого перерахунку пенсії за даною довідкою. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги посилаючись на обставини зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи - Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в судове засідання не з'явилась, просила суд справу розглядати без її участі, надала до суду відзив на заяву, в якому просила відмовити в задоволенні заявлених вимог посилаючись на ту обставину, що заявником не надано доказів на спростування відомостей, зазначених у довідці, що була видана заявнику при первинному призначенні пенсії, а також те, що заявник не надав жодних первинних документів перебування у вказаний період у ІІІ зоні небезпеки (м. Прип'ять). Враховуючи викладене, представник заінтересованої особи просить врахувати, що згідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 для працівників, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання, був встановлений 6-годинний робочий день. На думку представника заінтересованої особи, наведене обумовлює відсутність законних підстав для призначення заявнику пенсії. Представник заінтересованої особи - Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у свою відсутність до суду не подавав, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією Посвідчення серії [NUMBER] від 21.06.2007 року (а.с. 1). Так, [PERSON] з 07.06.1986 року по 13.06.1986 року перебував у трудових відносинах зі Сквирським АТП 11033, правонаступником якого згодом стало ВАТ «Сквира-Авто» на посаді водія, що підтверджується копією довідки №56 від 15.08.2007 року (а.с.14). Внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, [PERSON] з основного місця роботи був відряджений до зони відчуження, де в складі невоєнізованого формування автотранспортної служби Цивільної оборони Сквирського району від Сквирського АТП 11033 у період часу з 07.06.1986 року по 13.06.1986 року був задіяний у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто в пік активної фази ліквідації наслідків техногенної катастрофи. Облік робочого часу у той період в зоні аварії на Чорнобильській АЕС не вівся. Через тяжку і небезпечну для життя та здоров'я роботу, з 26.04.2007 року заявник втратив професійну здатність на 80 %, внаслідок чого став інвалідом 2 групи (посвідчення серії [NUMBER], видане 23.07.2009 року), захворювання якого пов'язано із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 07.06.1986 року на підставі наказу про відрядження № 173, заявника разом з іншим працівниками Сквирського АТП 11033 було направлено у відрядження до м. Поліське, Київської області, де був розташований штаб невоєнізованого формування автотранспортної служби Цивільної оборони Сквирського району для перевезення вахт працівників, задіяних у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також представників центрального штабу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Працював на автобусі марки ЛАЗ-697. Робочий день починався о 04 годині ранку і закінчувався о 00 годині 30 хвилин ночі. Тривалість робочого дня за час цього відрядження щоденно становила 20 годин 30 хвилин в зоні відчуження. Довідок про тривалість робочого часу, як і довідок про підвищений розмір заробітної плати за час роботи в м. Прип'ять, Київської області не видавали, внаслідок чого 'ТОВ «Сквира-Авто» було видано довідку про заробітну плату заявника за роботу в зоні відчуження № 55 від 15.08.2007 року з врахуванням 6-ти відпрацьованих ним годин в зоні відчуження, замість належних 20 годин 30 хвилин, оскільки на підприємстві не було в наявності документів на підтвердження кількості відпрацьованого часу в зоні відчуження. Згідно із п.5ч.2ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. До таких фактів можна віднести місце роботи, період та кількість відпрацьованих заявником годин в зоні відчуження Чорнобильської АЕС. Згідност. 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Так, згідност. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків. Згідно зст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Згідно ч. 1, 4ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами; видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за нормативними документами того часу. Зокрема, у 1986 році за: постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 964-рс; постановою Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №1031-рс;постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195(постановою УРСР від 10.06.1986 року № 207-7). Відповідно до п. п. 4 п. 3 постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2011 року, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих робіт, без додавання суми заробітної плати за весь період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати. Довідка про заробітну плату видається за формою, затвердженою Міністерством соціального захисту населення України за постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7 та у відповідності до інших нормативних актів про оплату праці, які діяли під час виконання роботи (служби) в зоні відчуження. За інформацією Державного агентства України з управління зоною відчуження, перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об'єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (від 07.08.1986 № 87, від 19.08.1986 № 108, від 18.09.1986 № 173 та від 05.01.1987 № 339). При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю. До зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млР/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого котролю - від 2 млР/год до 5 млР/год. Заявник виконував роботи саме в зоні № 3 в період 07.06.1986 року по 13.06.1986 року, а тривалість робочого часу складала 20 годин 30 хвилин, що підтверджується матеріалами справи. В зв'язку з тим, що табелі обліку робочого часу в зоні відчуження, шляхові листи, положення про оплату праці та інші документи про умови та режим роботи працівників Сквирського АТП 11033 на зберігання в трудовий архів не здавалися, неможливо встановити іншим способом, аніж в судовому порядку вищезазначені факти. Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім'я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленимиЗаконом №796-ХІІ. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник, як працівник ЧАЕС, з моменту аварії виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцієюі законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved