Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ратівецької сільської ради Ужгородського району, [PERSON] в особі представника по довіреності [PERSON], третя сторона без самостійних вимог Ужгородська районна державна нотаріальна контора, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби про визнання права власності на незареєстрований будинок. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач - [PERSON], 1947 р. н. є сином померлих [PERSON] (мати) [INFO] та [PERSON] (батька) [INFO]. У зв'язку зі смертю батьків позивача відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що складається з житлового будинку (літера А) з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), навіс (літера Г), сарай (літера Д), сарай (літера Е)) та спорудами (№ 1-2)), що розташований за адресою: [ADDRESS]. На випадок своєї смерті мати - [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповідала [PERSON], 1947 р.н. Однак окрім позивача серед потенційних спадкоємців померлих батьків є їх доньки - сестри позивача [PERSON] та [PERSON], але приймати спадщину та оформляти свої спадкові права вони не бажають. Зважаючи на вищевикладене позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом та за законом, що прийняв спадщину з метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори, де йому було надано запит нотаріуса [PERSON] від 16 квітня 2013 року за № 454, на основі якого Ужгородським районним БТІ було виготовлено інвентарну справу від 26.10.2012 року. Натомість підставою звернення позивача до суду є те, що останній втратив свідоцтво про право власності на житловий будинок, який є предметом спадкування. Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів в Закарпатській області від 19.12.1990 року за № 195, житловий будинок в [ADDRESS] було оформлено у власність [PERSON]. На його основі видавалося свідоцтво про право власності, яке однак в подальшому було загублене. Для оформлення спадщини позивач виготовив дублікат даного свідоцтва від 11.12.2012 року, але і воно було втрачене в Ужгородському районному БТІ, оскільки все це робилося в кінці 2012 року, в останні дні повноважень даного органу з реєстрації прав власності на нерухоме майно. Після звернення позивача до Ужгородського районного БТІ, йому було надано копію втраченого свідоцтва про власність, натомість відповідно до чинного законодавства та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державний нотаріус видає спадкоємцю свідоцтво на спадщину на нерухоме майно на підставі оригіналу документу що посвідчує право власності. У зв'язку з тим, свідоцтво про власність як наведено вище - втрачено, позивач не має можливості з зазначених підстав реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку через оформлення свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищенаведене позивач просить визнати за [PERSON], 1947 р. н. право власності на житловий будинок (літера А) загальною площею 65,3 кв.м., житловою 27,5 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), навіс (літера Г), сарай (літера Д), сарай (літера Е)) та спорудами (№ 1-2)), що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за померлою [INFO] [PERSON] та по закону за померлим [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у відповідності до викладеного в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача Ратівецької сільської ради Ужгородського району не з'явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі, по даній справі заперечень та окремих вимог не мають. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно якої остання просить справу за позовом [PERSON] до Ратівецької сільської ради Ужгородського району, [PERSON] в особі представника по довіреності [PERSON], третя сторона без самостійних вимог Ужгородська районна державна нотаріальна контора, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби про визнання права власності на незареєстрований будинок без її участі та участі [PERSON] Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої сторони - Ужгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі. Представник третьої сторони - Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до свідоцтва про народження від 08 серпня 2012 року серія [NUMBER] [PERSON], [INFO]. є сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. На випадок своєї смерті мати - [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Ратівецької сільської ради О.О. Тобак 09.06.99 року за № 6, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла - [PERSON], 1947 р.н. Згідно довідки виданої Ратівецькою сільською радою від 20.07.2012 року № 634 батько позивача заповіт не залишав та не посвідчував. У зв'язку зі смертю батьків позивача відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що складається з житлового будинку (літера А) з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), навіс (літера Г), сарай (літера Д), сарай (літера Е)) та спорудами (№ 1-2)), що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Ратівецької сільської ради від 20.07.2012 року № 631 на день смерті батька [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали разом з ним: [PERSON] - [INFO] - дружина; [PERSON] - [INFO]. - син; [PERSON] - [INFO] - невістка; [PERSON] - онук; [PERSON] - [INFO] - онука. Згідно довідки Ратівецької сільської ради від 20.07.2012 року № 632 на день смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали разом з нею: [PERSON] [INFO]. - син; [PERSON] - [INFO] - невістка; [PERSON] - онук; [PERSON] - [INFO] - онука. Однак, окрім позивача серед потенційних спадкоємців померлих батьків є їх доньки - [PERSON] та [PERSON], натомість такі згідно матеріалів справи не прийняли спадщину та не оформляли спадкові права, згідно поданої заяви до суду не заперечують проти позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене позивач, як єдиний спадкоємець по заповіту та за законом, що прийняв спадщину з метою оформлення своїх спадкових прав, звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори, де йому було надано запит нотаріуса [PERSON] від 16 квітня 2013 року за № 454, на основі якого Ужгородським районним БТІ було виготовлено інвентарну справу від 26.10.2012 року. Підставою для звернення в суд позивача стала втрата свідоцтва про право власності на житловий будинок, який є предметом спадкування. Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів в Закарпатській області від 19.12.1990 року за № 195, житловий будинок в [ADDRESS] було оформлено у власність [PERSON]. На його основі видавалося свідоцтво про право власності, яке однак в подальшому було загублене. Для оформлення спадщини позивач виготовив дублікат даного свідоцтва від 11.12.2012 року, але і воно було втрачене в Ужгородському районному БТІ. Після звернення позивача до Ужгородського районного БТІ, позивачу було надано копію втраченого свідоцтва про власність. Однак, відповідно до чинного законодавства та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державний нотаріус видає спадкоємцю свідоцтво на спадщину на нерухоме майно на підставі оригіналу документу що посвідчує право власності. У зв'язку з тим, що свідоцтво про власність як наведено вище - втрачено, позивач не має можливості з зазначених підстав реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку через оформлення свідоцтва про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право власності на будинок становить перешкоду в подальшому оформленні належних спадкових прав після смерті батьків позивача. Відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Будинок та належні до нього господарські будівлі та споруди знаходиться на території Оноківської сільської ради як органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 та 10, ч. б) ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать б) делеговані повноваження: 5) облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; 10) облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила Книги 6 ЦК застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 р.) свідченням прийняття спадщини є фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач вступив в управління та володіння спадщиною [PERSON] та [PERSON], що свідчить про прийняття ним спадщини, тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК України в ред.1963 року, який втратив чинність, але діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна. Згідно листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, або коли правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] батько позивача [PERSON] помер [INFO]. У відповідності до довідки виданої Ратівецькою сільською радою від 20.07.2012 року № 634 встановлено, що батько позивача заповіт не залишав та не посвідчував. Як вже зазначалося вище на випадок своєї смерті мати позивача - [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Ратівецької сільської ради О.О. Тобак 09.06.99 року за № 6, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла - [PERSON]. Позивач, як дитина спадкодавців, відповідно до ст.529 ЦК є спадкоємцем, оскільки інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Свідченням прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК є фактичний вступ спадкоємця у володіння та управління спадщиною, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549 ЦК). Судом встановлено, що відповідно до ст.549 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується встановленими судом обставинами. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування»№4 від 24 червня 1983 року, (яка втратила чинність, але роз'яснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно. Отже, оскільки позивач прийняв спадщину після смерті батьків, а також враховуючи визнання позову відповідачами, то суд вважає, що за [PERSON], 1947 р. н. слід визнати право власності на житловий будинок (літера А) загальною площею 65,3 кв.м., житловою 27,5 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями (літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), навіс (літера Г), сарай (літера Д), сарай (літера Е)) та спорудами (№ 1-2)), що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за померлою [INFO] [PERSON] та за законом за померлим [INFO] [PERSON]. Таким чином на підставі вищенаведеного, позовні вимоги підставні і такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved