Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних донарахувань в розмірі 6277.60 гривень за період з липня 2014 року по серпень 2015 року та трьох відсотків річних в сумі 496.29 гривень за період з 01.07.2014 року по 27.09.2015 р. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2014 року із відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аванс в сумі 13300 гривень за договором про надання послуг від 01.07.2013 року. З моменту ухвалення вказаного рішення та по даний час відповідач не виконав рішення суду та не сплатив борг тому, відповідач відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України має право на отримання трьох відсотків річних за період з 01.07.2014 року по 27.09.2015 р. за період прострочення грошового зобов»язання та інфляційних втрат за період з липня 2014 року по серпень 2015 року. Позовні вимоги позивач підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити, а також здійснювати розгляд справи у його відсутності про що подав заяву. Відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. 01.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг, а саме останній зобов»язався протягом 6-ти місяців з дня підписання договору надати [PERSON] послугу на платній основі щодо консультування та вироблення 10-річної візи в Республіку Угорщина. Сторони домовилися, що вартість послуги становитиме 94500 гривень. Дані обставини встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2014 р. по справі №607/4339/14-ц, яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 13300 гривень внесеного ним авансу за Договором про надання послуг від 01.07.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Отже, обставини які встановленні під час розгляду справи №607/4339/14-ц мають безпосередня відношення до сторін [PERSON] та [PERSON], тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, вони не підлягають повторному доказуванню під час розгляду даної справи. Судом встановлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2014 року у цивільній справі за номером №607/4339/14-ц відповідачем [PERSON] не виконане. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вище наведене та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2014 року у цивільній справі за номером №607/4339/14-ц, у сумі 13300 гривень, суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком трьох відсотків річних в сумі 496.29 гривень за період з 01.07.2014 року по 27.09.2015 р. та вважає його обґрунтованим. Розглянувши позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 6277.60 гривень інфляційних втрат за період з липня 2014 року по серпень 2015 року, перевіривши методику та періоди нарахування цієї суми суд вважає, що останні підставні та підлягають до задоволення у зазначеній сумі. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Тому зважаючи на встановлені обставини, враховуючи те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2014 року у цивільній справі за номером №607/4339/14-ц, яким із [PERSON] в користь позивача стягнуто 13300 гривень, відповідачем не виконано, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача в користь позивача три відсотки річних за період з 01.07.2014 року по 27.09.2015 р. в сумі 496.29 гривень та інфляційні втрати за період з липня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 6277.60 гривень. Враховуючи положення ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 487.20 грн. судового збору сплаченого позивачем.

Outcome: approved