Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог 21.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису №11884, вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо звернення стягнення за кредитним договором №630056967 від 22.11.2013 року у сумі 23612 грн 31 коп, - таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він дізнався про те, що по відношенню до нього приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. було відкрите виконавче провадження №62654468 на підставі виконаного напису № 11884 від 16.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо стягнення із нього грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал». З приводу отриманих позивачем документів, проведеного аналізу та вимог діючого законодавства України, позивач дійшов висновків, що дії відповідача та третьої особи у справі є незаконними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства України. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених Законом України «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги. Зазначив, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки, а виконавчий напис також видається в межах цього строку. Всупереч цьому відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису лише 16.07.2020 року, тобто більш ніж через 6 років, таким чином пропустивши строк. В зв`язку з цим просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис вчинений 16.07.2020 року за № 11884 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ВAT «Вердикт Капітал» в розмірі 23612 грн 31 коп. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду Позовна заява надійшла до суду 21.09.2020 року разом із заявою про забезпечення позову. Ухвалою судді від 22.09.2020 року заява про забезпечення позову була повернута заявнику ( [PERSON] ) з підстав, передбачених ч.10 ст. 153, ч.1 ст. 151 ЦПК України. Ухвалою судді від 23.09.2020 року надана позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення її недоліків. 29.09.2020 року на виконання вищевказаної ухвали судді від 23.09.2020 року, позивачем було усунено недоліки позовної заяви та надано її в новій редакції разом із заявою про забезпечення позову та клопотанням про витребування доказів. 06.10.2020 року ухвалою судді було задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №62654468, що було відкрите 27.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. з примусового виконання виконавчого напису №11884, вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 06.10.2020 року ухвалою судді було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Також вказаною ухвалою судді задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" копії матеріалів нотаріальної справи, яка містить документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 11884 від 16.07.2020 року. Розгляд справи по суті було призначено на 27.10.2020 року. Ухвалою суду від 27.10.2020 року розгляд справи було відкладено на 10.11.2020 року в зв`язку з першою неявкою у судове засідання представника відповідача та третьої особи, а також в зв`язку з ненадходженням на запит суду витребуваних матеріалів. 10.11.2020 року позивач через канцелярії суду надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до суду не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду та відзиву на позов не надав. Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до суду не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду та пояснень щодо позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача та третьої особи, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, за реєстровим № 11884 від 16.07.2020 року, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , стягнено на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 23612 грн 31 коп. Дане зазначено у постанові від 27.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №6265446 приватним виконавцем Клименко Р.В. (а.с. 39). З листа-відповіді АТ «Альфабанк» від 02.09.2020 року (№74751-23.1-б/б), наданого згідно заяви позивача, вбачається, що за кредитним договором №630056967 від 22.11.2013 року право вимоги АТ «Альфабанк» щодо заборгованості [PERSON] 14.01.2019 року було відступлене ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору від 14.01.2019 року. Таким чином новим кредитором за вказаним кредитним договором виступає ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.14). Мотивувальна частина Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на підставі ст.ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11884. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Суд враховує, що зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 14.08.2019 р. у цивільній справі 519/77/18). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис після спливу строку позовної давності, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved