Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні житлом та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру у нього виникло на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2012 року, який було зареєстровано в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 19.09.2012 року. [PERSON] та [PERSON] звільнили приміщення та не проживають у даній квартирі після її продажу, однак не перереєстрували своє місце проживання та продовжують бути зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що оскільки відповідачі зареєстровані в його квартирі, він змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Місце проживання відповідачів йому не відомо. Вказує, що реєстрація відповідачів у його квартирі порушує його права, як власника квартири на безперешкодне володіння, користування та розпорядження квартирою. Відповідачі в квартирі не проживають, не сплачують кошти за комуналшьні послуги, не беруть участі в ремонтних роботах в житловому приміщенні. Позивач просить усунути перешкоди йому в користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомили, відзиву до суду не надали. Відповідно дост.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2012 року, який було зареєстровано в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 19.09.2012 року, порядковий номер об`єкта нерухомого майна 37385249. (а.с. 8, 9). Право власності на квартиру [ADDRESS] підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №190493499 від 27.11.2019 року (а.с.29). З довідки ПП «Ремжитлосервіс» №2950 від 30.09.2019 року встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,[INFO] (а.с.10). Згідно акту ПП «Ремжитлосервіс» №266 від 01.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , але за даною адресою не проживають (а.с.12). Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 23.10.2019 року ТОВ "Чернівцігаз збут" Чернівецький ВР споживачем послуги по постачанню газу у квартиру [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.11). [PERSON] в письмовій заяві поданій до суду, зазначила, що позивач [PERSON] є її батьком, а відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, відповідач [PERSON] її колишньою свекрухою. З 2012 року відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS] (а.с.52). Факт непроживання відповідачів у квартирі за вищевказаною адресою підтверджується письмовим поясненням [PERSON] , які приймаються судом як письмові докази відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Таким чином, на підставі досліджених вищевказаних доказів, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , але фактично в зазначеному житловому приміщенні не проживають з 2012 року. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів [PERSON] та [PERSON] у його квартирі. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved