Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наданих суду документів. Вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 серпня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» оформив та надав [PERSON] кредит в розмірі 60095,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 20.08.2021р. Відповідно до умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з : заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 22.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 40152,65грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом - 36800,50 грн.; -заборгованості по процентам за користування кредитом 3026,20 грн.; -заборгованість по комісії за користування кредитом 300,48грн; -пеня 25,47грн.. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 21.08.2006р. було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 57 м.кв., житловою площею 37,6 м.кв., розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпродзержинськ, вул.Артема, буд. 122. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ціна предмету іпотеки дорівнює 70700 грн. 00 коп. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`занням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернені стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шлях; проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закон яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення с підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: Дніпропетровська обл.. м.Дніпродзержинськ, вул.Артема буд.122. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо т звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обов'язку направлення яких-небудь претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Позивачем до звернення із позовом до суду, з метою надати можливість відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, було надіслано повідомлення іпотекодавцю про порушення основного зобов'язання з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. В зв`язку з тим, що 07 червня 2014 року набрав чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УП від 03.06.2014 року, суд вважає, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджується на правовідносини, що виникли між позивачем та боржником [PERSON], тому хоча вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягаюті задоволенню, але зважаючи на набрання 07 червня 2014 року Законом України «Пре мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредит в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 13 04-VII , суд згідно ст, 217 ЦК України вважає, що рішення суду не підлягає виконанню на час дії Закону Україна «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпеченню кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Outcome: approved