Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51,0 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що в [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Позивач є спадоємцем усього майна після смерті чоловіка [PERSON] за законом. Прийняла спадщину в порядку визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України. Однак, оформити спадкові права на частину квартири не може, оскільки нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із тим, що майно належало спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності та частка спадкодавця у спільному майні не виділена. Враховуючи наведене, для реалізації своїх спадкових прав, позивач змушена звертатися до суду щоб визнати право власності на спадщину. Позивач в судове засідання до суду не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, про що надала до канцелярії суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області від 11.03.2013 року, актовий запис № 15). Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Ладичинською сільською радою Тернопільської області від 16.06.1979 року [NUMBER].) Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 лютого 1998 року приватизаційним органом Микулинецького комбінату "Будіндустрія", квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить за правом приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 19.07.2013 року, після смерті спадкодавця [PERSON], Теребовлянською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №235/2013 року.12.09.2014 року син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадкування. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1709/02-14 від 03 грудня 2014 року, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] через невизначеність ідеальних часток кожного із співвласників у квартирі за вже вказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що після смерті чоловіка [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадкове майно, зокрема 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] так як фактично вступила у володіння спадковим майном. В силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved