Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 16.01.1988. Згідно довідки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 17-131 від 05.07.2021, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,27 га. Відповідно до довідки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 17-132 від 05.07.2021, в господарстві за адресою: [ADDRESS] станом на 15.04.1991 були зареєстровані і проживали: голова господарства - [PERSON] та дружина - [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору його членами були [PERSON] та [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. [PERSON] померла [INFO] . Вона мала у власності Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: Ѕ частка житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою. Померла [PERSON] залишила заповіт, згідно із яким, все належне їй майно заповіла синові - [PERSON] , тобто позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкував земельну ділянку після смерті мами - [PERSON] , тобто [PERSON] прийняв спадщину після смерті мами. Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. [INFO] помер [PERSON] . Він мав у приватній власності Ѕ частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 1/2 частка вищевказаного житлового будинку належала [PERSON] , як члену колгоспного двору, що не втратив право на частку в його майні. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме Ѕ частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померлий [PERSON] залишив заповіт, згідно із яким, все належне йому майно заповів синові - [PERSON] , тобто позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкував земельну ділянку після смерті батька - [PERSON] , тобто [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька. Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки членів колишнього колгоспного двору. Таким чином, позивач успадкував цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] та мами - [PERSON] . Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визначено що ринкова вартість будинку становить 94920,00 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Візінська Галина Василівна подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд даної справи провести за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовільнити. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16 січня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14 жовтня 1987 року, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 436 від 16.01.1988. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого 16 січня 1988 року Городенківським РВК на підставі рішення цього ж виконкому від 14 жовтня 1987 року, що доводиться копією довідки про об`єкт нерухомого майна №112, виданої 26.10.2021 ФОП [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 17-131, виданою 05.07.2021 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області стверджено, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] ; за даним господарством закріплена земельна ділянка загальною площею 0,27 га. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 276147518 від 22.09.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні; власником земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 951 є [PERSON] . Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1962 році (реконструкція проведена в 1991 році), господарські будівлі та споруди споруджено в 1965, 1970, 1985 та 1990 роках. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 435 від 21.08.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 24.08.2021 становить - 94920 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1986-1990 роки (особовий рахунок господарства - [NUMBER] ), за 1991- 1995 роки (особовий рахунок господарства - [NUMBER] ), суспільна група господарства по [ADDRESS] - колгосп., голова господарства - [PERSON] , [INFO] , член сім`ї - [PERSON] , [INFO] , дружина. Станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства - [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 17-132, виданою 05.07.2021 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 15.12.2011 [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] залишила заповіт, посвідчений секретарем Серафинецької сільської Городенківського району Івано-Франківскої області, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 93. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 52198566, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61535581 від 04.09.2020. 15.12.2011 [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] залишив заповіт, посвідчений секретарем Серафинецької сільської Городенківського району Івано-Франківскої області, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 92. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 52198538, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64340015 від 13.04.2021. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 05.03.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 березня 2020 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 277 від 22.12.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом із нею по [ADDRESS] був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 17-133, виданою 05.07.2021 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 17-134, виданою 05.07.2021 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.06.1961. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавців [PERSON] та [PERSON] є їх син [PERSON] (позивач). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 99/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець за заповітом[PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу № 61535553 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 04.09.2020 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66358303 (номер у нотаріуса 99/2020), спадкодавець - [PERSON] . Позивачу [PERSON] 10.09.2020 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1354 на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] . Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 66392430. Із копії спадкової справи № 56/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець за заповітом[PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як він у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу № 64339974 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.04.2021 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67500565 (номер у нотаріуса 56/2021), спадкодавець - [PERSON] . Позивачу [PERSON] 24.06.2021 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 951, 952 на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] . Дані свідоцтва про право на спадщину зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 67877219, № 67877222. До складу спадщини [PERSON] та [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцям по Ѕ частині кожному. Постановами приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшан Р.Р. від 22.09.2021 за № 297/02-31, за № 298/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Причиною відмови нотаріуса є те, що: надані [PERSON] документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на ім`я [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку [PERSON] в житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок; [PERSON] не надано оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої [PERSON] на Ѕ частку вказаного житлового будинку. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved