Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду з відповідною заявою, зазначивши, що мати її померлого чоловіка - [PERSON], [INFO] р. померла в м. Севастополі, Автономної Республіки Крим, що на даний час є тимчасово окупованою територією України. У зв'язку з цим та відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. У зв'язку з цим, свідоцтво про смерть [PERSON], видане [INFO] р. Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Севастополя є недійсним та не створює правових наслідків. З метою зняття померлої з реєстрації місця проживання та зупинкою нарахування пенсії та пільг з оплати комунальних послуг, заявниця просила суд, заяву задовольнити, встановити факт смерті [PERSON] померлої [INFO] р. на тимчасово окупованій частині України у м. Севастополі Автономної Республіки Крим. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви про розгляду справа за своєї відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], померлий [INFO] р. перебували між собою у зареєстрованому 02.10.1976 р. Катериновської сільрадою Великолепетиського району, Херсонської області шлюбі. [INFO] р. Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Севастополя, РФ видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р. у м. Севастополь. [PERSON] була матір'ю померлого чоловіка заявниці [PERSON] Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, а також те, що померла [PERSON] була громадянкою України та перебувала на час смерті в м. Севастополь АРК України, суд не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, оскільки пояснення заявника викладеного в заяві узгоджується з письмовими доказами, а тому враховуючи, що встановлення зазначеного факту зумовлено необхідністю прийняття спадщини суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved