Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду зі вказаною позовною заявою та просила позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та призначити її опікуном над малолітніми дітьми. Крім того, просила стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів їх доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення з позовною заявою та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що кінця 2013 року діти постійно проживають з нею та її батьками. Мати дітей не проживає зі своїми дітьми майже п'ять років та ними не цікавиться. Батько дітей також протягом п'яти років не проживає зі своєю родиною та своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей не виконує, жодного разу не відвідував їх, розвитком на вихованням не цікавився. Батьки матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 5-7) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області. (а.с 19) З відповіді головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №16» № 31 від 12.01.2018 року вбачається, що згідно інформації, наданої лікарем - педіатром дільничним, діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] відвідують лікарів на амбулаторних прийомах у супроводі родичів: [PERSON], 1969 р.н.. [PERSON], 1945 р.н., [PERSON], 1942 р.н. Зазначені родичі здійснюють догляд за дітьми у разі їх хвороби. (а.с. 8) Відповідно до інформації директора Харківської ЗОШ I-III ступенів № 40 ХМР Харківської області, № 15/01-33 від 12.01.2018 р., мати та батько учнів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], - [PERSON] та [PERSON] не беруть участі у вихованні дітей, не цікавиться успіхами у навчанні, не відвідують батьківські збори. Опікується дітьми бабуся [PERSON] (а.с 10) Згідно з повідомленням начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 01.02.2018 року [PERSON], 21.05.2014 року була притягнута до кримінальної відповідальності Фрунзенським районним судом м. Харкова за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік. Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 758 від 30.11.20178року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради як представник органу опіки та піклування, звернувся з поданням про призначення опікуном малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх бабусю [PERSON] В поданні зазначено, що батьки дітей добровільно самоусунулись від виховання своїх малолітніх дітей та на даний час ніде не зареєстровані. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідачів батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухилились від виконання батьківських обов'язків відносно дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймають і вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення їх батьківських прав, що відповідає інтересам дітей. Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч. З ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві спільної сумісної власності. Разом з нею в квартирі мешкають її батьки - [PERSON] 1942 р.н., [PERSON], 1945 р.н. Батьки [PERSON] - [PERSON], 1942 р.н., [PERSON] 1945 р.н., на обліку в ХМПНД № 3 та КНП ХОР «ОНД» не перебувають, що підтверджується відповідними довідками. Відповідно до довідки МВС України серії IАА № 0492840, [PERSON] станом на 01.07.2018 р. року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. З висновку про стан здоров'я заявника від 31.10.2018 року, виданого керівником лікувально - профілактичного закладу КНП «Міська поліклініка № 18» ХМР, сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯУ № 423864, медичної довідки від 21.09.2018р. серії 12ЯЯУ № 158046, про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, протипоказань для призначення опікуном [PERSON] не вбачається. Відповідно до довідки про доходи від 25.10.2018 року [PERSON] працює на посаді швачки в ТОВ «Кураж», та відповідно до характеристики з даного підприємства, працюючи в ТОВ «Кураж» з серпня 2012 року, зарекомендувала себе як сумлінний та відповідальний працівник з активною життєвою позицією. Особисті якості [PERSON] відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України. Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути опікуном судом не встановлено. Відповідно до ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. З огляду на вищевикладене з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі з кожного по ? частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, приймаючи до уваги досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], призначення [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми, та стягнення з відповідачів на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1057,20 грн. та на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved