Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ФОП [PERSON] прохаючи суд розірвати договір СМ № 735 від 08.02.2015 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] збитки - грошові кошти в сумі 9000 грн; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені позивачем на правову допомогу в сумі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.02.2015 року між ним та ФОП [PERSON] в приміщенні офісу останнього за адресою м. Полтава, вул. Жовтнева 49, було укладено договір СМ № 735 щодоорганізації робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Виконавцем, вказаних у договору робіт є ФОП [PERSON], відповідно замовником - [PERSON] Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3 идоговору СМ № 735 від 08.02.2015 року вартість виробів складає 13\~427 грн, сплачений завдаток складає 9000 грн. , борг 4427 грн.. Після складання вказаного договору між позивачем та відповідачем та внесення завдатку в сумі 9000 грн, [PERSON] припинив працювати за вказаною у договорі адресою та відповідати на будь-які телефонні дзвінки. По даний час ФОП [PERSON] умови договоору не виконані та не повернена відповідно сума завдатку. У судове засідання позивач не з»явився, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, суд приходить до наступного. 08.02.2015 року між позивачем - [PERSON] та ФОП [PERSON] в приміщенні офісу останнього за адресою: м.Полтава, вул.Жовтнева, 49 укладено договір СМ № 735 щодо організації робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Виконавцем, вказаних у договорі робіт, є ФОП [PERSON], відповідно замовником - [PERSON] Згідно п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору СМ № 735 від 08.02.2015 року вартість виробів складає 13 427 грн., сплачений завдаток складає 9000 грн, борг - 4427 грн. Відповідно до п.п.3.1, 3.1.1, 3.2 зазначеного договору замовник зобовязується сплатити вартість виробів, що складає 13 427 грн., борг (до передачі у власність) повинен бути сплачений замовником не пізніше 30 днів з моменту внесення завдатку; після виконання п.3.1. договору виконавець зобовязується передати у власність замовника вироби на протязі 30 робочих днів з моменту заключення договору. Зобов язання виконавця по договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта прийому-передачі виробів - п.3.9 договору СМ № 735 від 08.02.2015 року. Після складання вказаного договору між позивачем та ФОП [PERSON], внесення завдатку в сумі 9000 грн., останній припинив працювати за вказаною у договорі адресою та відповідати на будь-які телефонні дзвінки. [PERSON] 04.04.2015 року звертався до Київського районного відділу Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області із заявою щодо невиконання ФОП [PERSON] вимог договору та шахрайських дій. За результатами проведеної перевірки, отримав відповідь, що вказана у заяві подія являє собою цивільно-правові відносини, котрі вирішуються в судовому порядку згідно чинного законодавства. У травні місяці позивачем було направлено листа на адресу реєстрації ФОП [PERSON] згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з проханням повідомити інформацію щодо місця знаходження офісу підприємця для подальшої співпраці, згідно умов договору СМ № 735 від 08.02.2015 року, його виконання в повному обсязі, розрахункового рахунку для перерахування коштів та можливості укладення додатку до договору на підтвердження сплати боргу по договору, відповіді на який отримано не було. ФОП [PERSON] і на даний час не відповідає на телефонні дзвінки, не перебуває за адресою, вказаною у договорі, відповідно позивачне маю змоги сплатити борг у сумі 4427 грн., а останній безпідставно користується завдатком, внесеним позивачем у сумі 9000 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття - істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір, завданої порушенням шкоди, який недозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз, завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Згідно ст.ст 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до п. 18, 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 віл 12.04.1995 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» договір побутового замовлення є різновидом договору підряду, тому до нього застосовуються і загальні правила про договір підряду; при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), належить виходити, як із загальних положень Закону, так і зі спеціальних норм законодавства, а також з умов, укладеного сторонами договору. Як зазначалося вище, згідно з п.3.9 договору зобов язання виконавця по договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта прийому- передачі виробів. Такий акт прийому-передачі підписано сторонами договору не було, що свідчить про те, що такий договір не припинено належним його виконанням, а відповідно до п.3.12 договору, він діє до повного його виконання. Закон України «Про захист прав споживачів» із наступними змінами і доповненнями регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно зі ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту .в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Отже збитками, понесеними позивачем у звязку з порушенням його прав, як споживача, слід визнати кошти, сплачені ним відповідачу по справі за договором СМ № 735 від 08.02.2015 року в сумі 9000 грн., що підтверджується печаткою відповідача на договорі ( а. с. 7 ). Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» , споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Окремо слід вказати на те, що п.4.1. договору передбачено, що при внесенні замовником завдатку и наступним не виконанням п. 3.1 або п. 3.1.1 даного договору, завдаток замовнику не повертається - ч.І ст. 571 ЦК України. Однак, ч.З ст.571 ЦК України, передбачено, що у разі припинення зобовязання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи вище викладне суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved