Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві вказує,що 19 жовтня 2010 року між ПАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0102-3639,предметом якого є страхування транспортного засобу марки « Лексус « державний реєстраційний номер [NUMBER] . 17 січня 2011 року на 102 км. + 225 м автошляху Київ-Суми-Юнаківка відбулася дорожньо-траспортна пригода за участю транспортного засобу марки « Лексус « реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки « ДЕУ » реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія відповідача [PERSON]. Згідно довідки ДАІ та постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 2 лютого 2011 року ,зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України. ПАТ « Страхова компанія «Українська страхова група « відповідно до платіжного доручення № 1164 від 8 лютого 2011 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 46531 грн. 12 коп. . Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «ДЕУ» реєстраційний номерний знак [NUMBER] ,яким є відповідач застрахована у НАСК « Оранта» ,яка на претензію 19 січня 2012 року відшкодувала в порядку регресу ПАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « 24990 грн.. Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 993,1187, 1191,1194 ЦК України та ст.27 Закону України « Про страхування «,просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу залишок виплаченого страхового відшкодування в розмірі 21541 грн.12 коп.та витрати понесені на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп . В судове засідання представник позивача не з»явився ,але предоставив заяву в якій підтримував позов та просив слухати справу в його відсутність. В судовому засіданні представник відповідач не визнав позовні вимоги з мотивів їх безпідставності . Заслухавши пояснення представника відповідача,проаналізуваши інші докази по справі, суд вважає що позов позивача підлягає задоволенню з слідуючих підстав. 17 січня 2011 року на 102 км. + 225 м автошляху Київ-Суми-Юнаківка відбулася дорожньо-траспортна пригода за участю транспортного засобу марки « Лексус « реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки « ДЕУ » реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія відповідача [PERSON]. Постановою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 2 лютого 2011 року ( а.с.33-64) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді 340 грн. штрафу на користь держави. 19 жовтня 2010 року між ПАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхуванння наземних транспортних засобів № 28-0102-3639 (а.с. 21-28 ),предметом якого є страхування транспортного засобу марки « Лексус « державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до страхового акта № ДККА-4649 від 4 лютого 2011 року та доданих до нього документів (а.с.31) страхувальнику [PERSON] ПАТ « « Страхова компанія Українська страхова група « , виплачене страхове відшкодування в сумі 46531 грн.12 коп.. В своїй позовній заяві позивач ствержує,що цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «ДЕУ» реєстраційний номерний знак [NUMBER] ,яким є відповідач застрахована у НАСК « Оранта» ,яка на претензію 19 січня 2012 року відшкодувала в межах ліміту відповідальності відображеного в зазначеному договорі в порядку регресу ПАТ « Страхова компанія « Українська страхова група « 24990 грн. . Обставини відшкодування НАСК " Оранта " шкоди в порядку регресу позивачу в сумі 24990 грн. визнаються в судовому засіданні представником відповідача а тому не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України до страховика,який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи, відповідальної за завдані нею збитки. Відповідно до положень ч.1 ст.1191 ЦК України ,особа ,яка відшкодувала шкоду,завдану іншою особою,має право зворотньої вимоги (регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 1194 ЦК України ,особа,яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням ) Відповідно до положень ст. 27 ЗУ « Про страхування « ,до страховика,який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,в межах фактичних затрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за заподіяний збиток . Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу відповідно до положень ст. 27 Закону України « Про страхування « та ст. ст.993 ,1191 ЦК України сума страхового відшкодування виплаченого страховиком,яка знаходиться понад лімітом відповідальності визначеним зазначеним вище полісом і яка становить 21541 грн. 12 коп.,що знайшло своє підтверження в судовому засіданні . Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути відповідно до положень ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача в користь позивача 243 грн. 60 коп. - в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,.ст. 27 Закону України « Про страхування»,ст.ст. 257,267,93,1191,1194 ЦК України, керуючися ст.ст.10,60,61,212,213,215 ЦПК України,суд-

Outcome: approved