Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

заявники звернулися до Подільського районного суду м. Києва із заявою у порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме про встановлення факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року заявниками на території, яка стала територією України. В обґрунтування заяви покликаються на те, що у 1990 році [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON] приїхали для проживання на територію Української РСР. У 2006 році заявникам було видано паспорти громадян України. Однак, 19.08.2010 року УМВС України у Житомирській області затверджено висновок «Про результати перевірки законності видачі паспортів громадянина України особам кавказького регіону», яким вищезазначені паспорти громадянина України визнано виданими з порушеннями вимог ЗУ «Про громадянство України» та Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України №600 від 15.06.2006. 27 грудня 2017 року заявники звернулися до Попільнянського районного сектору УДМС в Житомирській області із заявами про отримання громадянства України за територіальним походженням. Однак, їм було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991. Рішеннями Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справах №288/1547/17, №288/1550/17, №288/1549/17 було встановлено факт проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявники звернулись з заявами про отримання паспорта громадянина України до територіального підрозділу ДМС за місцем фактичного проживання, а саме до Подільського РВ ЦМС ДМС в місті Києві, оскільки заявники проживають у [ADDRESS] . Однак, матеріали справи про оформлення набуття громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України» повернуті на доопрацювання до Подільського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві. Зокрема, за результатами розгляду матеріалів справи було встановлено, що долучені рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справах №288/1547/17, №288/1550/17, №288/1549/17 не дають підстав застосувати частину 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України» у зв`язку з тим, що не встановлено факт постійного проживання на територій України до 24.08.1991. У зв`язку з вищевикладеним, заявникам рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. Посилаючись на ці обставини, заявники просять встановити факт постійного проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на території, яка стала територією України до 24 серпня 1991 року, оскільки такий факт має юридичні наслідки щодо подальшого набуття ними громадянства. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2020 року суддею у справі визначено Васильченка О. В. 25 травня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва [PERSON] » від 08 квітня 2021 року № 798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 31 травня 2021 року ухвалою судді прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання, яке відкладалося з поважних причин. 20 вересня 2021 року представник заявників звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить такі задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, хоча повідомлявся про місце, час та дату цього засідання, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи належене повідомлення заінтересованої особи, строки розгляду цієї справи, суд вважає за можливе провести засідання у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народився у селі Зоваше, Араратського району, Вірменської РСР. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народився у селі Нор Угі, Араратського району, республіка Вірменія, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народилась у селі Нор Угі, Араратського району, Республіка Вірменія, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання заявника на території, яка стала територією України до 24.08.1991 підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] з 12.04.1990 по 16.04.1992 працював на фабриці «Славутич» на посаді водія. 07.09.2016 прийнятий на роботу до ТОВ «Профжилкомфорт» на посаду водія. Крім того, факт проживання заявника на території, яка стала територією України до 24.08.1991 підтверджується копією погосподарської книги виданої Кам`янською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 02.09.1990 по 07.06.2007. Що підтверджується також копією талона реєстрації за місцем проживання складеного 02.09.1990. Як вбачається з матеіралів справи наявний висновок про результати перевірки законності видачі паспортів громадянина України особам кавказького регіону від 19.08.2010 (арк.спр.64-67) відповідно до якого паспорти громадянина України, якими працівниками Попільнянського РВ було документовано [PERSON] та [PERSON] , були видані з порушенням вимог Закону України «Про громадянство України» та Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 600 від 15.06.2006 та прийнято рішення про їх вилучення. Відповідно до висновку про результати перевірки законності видачі паспортів громадянина України особам кавказького регіону від 12.10.2010 (арк.спр.68-70) паспорт громадянина України, яким працівниками Попільнянського РВ було документовано [PERSON] , виданий з порушенням вимог Закону України «Про громадянство України» та Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 600 від 15.06.2006 та прийнято рішення про його вилучення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справі №288/1547/17 було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справі №288/1549/17 було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справі №288/1550/17 було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Вищезазначені рішення суду не оскаржувалися та набрали законної сили. Однак як вбачається з листа Подільського РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області від 17.01.2020 справи про оформлення набуття [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] громадянства України повернуті на доопрацювання, оскільки при розгляді матеріалів встановлено, що долучені рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справах №288/1547/17, №288/1550/17, №288/1549/17 не дають підстав застосувати ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», у зв`язку з чим заявникам необхідно звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991. Суд зазначає, що підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Правовий зміст громадянства України, підстави та порядок його набуття визначає Закон України «Про громадянство України». Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, процедура подання цих документів та провадження за ними визначаються Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом президента України від 27.03.2001 року № 215 (в редакції указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) (далі - Порядок). Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 7 Порядку, громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року проходять процедуру встановлення належності до громадянства України. Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт постійного проживання заявника на території України, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року має юридичне значення та породжує для заявників юридичні наслідки, так як від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявників, тобто можливість отримання паспорта громадянина України. Отже враховуючи обставини встановлені у рішеннях Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 січня 2018 року у справі №288/1547/17, від 16 січня 2018 року у справі №288/1549/17, від 16 січня 2018 року у справі №288/1550/17 у яких встановлено факт постійного проживання заявників на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також встановлено що в 1990 році сім'я [PERSON] , а саме [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приїхали для проживання на територію Української РСР, враховуючи подані у цій справі заявниками докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявників підтверджуються поданими суду документами, є обґрунтованими та вважає за необхідне з метою захисту законних прав та інтересів заявників встановити факт постійного проживання заявників на території України станом до 24.08.1991. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved