Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 14 жовтня 2015 року помер його батько [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №113 відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Миколаївській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить його право на земельні ділянки кадастровий номер 4821755000:01:000:0243 площею 5,2529 га та кадастровий номер 4821755000:01:000:0301 площею 0,1352 га розташовані на території [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серії МК №099694, виданого 14.01.2005 року [PERSON] райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010501000016. За життя спадкодавець заповіту не склав, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Миколаївської області подавши заяву про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів нотаріусом 18.02.2016 року було заведено Спадкову справу. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивач звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу має необумовлені виправлення, а саме кульковою ручкою внесено виправлення у кадастрові номери земельних ділянок. Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, просила задовольнити позовні вимоги позивача, та визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про визнання позову, щодо задоволення позову не заперечує. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не з'явилися до зали судового засідання, надали до суду заяви в яких просили розглядати справу у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2015 року в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], про що 16 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис за №113, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП №221885. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (рос. мовою), серії ІІ-ФП № 474725, де в графі батьки зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (рос. мовою).(а.с.6). Виходячи з наведеного підтверджується родинний звязок між [PERSON] та [PERSON] (син батько). Судом було витребувано від приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу спадкову справу №13/2016 року заведену після смерті [PERSON], померлого 14 жовтня 2015 року, в якій наявна заява [PERSON] від 18.02.2016 року про прийняття спадщини, заява від [PERSON] та [PERSON] від 02.04.2016 року про відмову від прийняття спадщини. Крім того наявна довідка [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області №339/02-12 від 15.02.2016 року в якій зазначено, що [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 25.02.1981 року по день смерті 14.10.2015 року. Знятий з реєстраційного обліку, як померлий. На день смерті за цією адресою були зареєстровані і проживали: дружина:[PERSON], [INFO] з 25.02.1981 року по сьогоднішній день; син: [PERSON], [INFO], з 15.10.1997 року по теперішній час; невістка: [PERSON], [INFO], з 14.02.2002 року по теперішній час. В наданій спадковій справі наявне свідоцтво про одруження серії VIII-УР №323153 з якого вбачається, що 05.10.1970 року [PERSON] (рос. мовою) одружився з [PERSON] після чого остання змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-АВ №438028, де в графі батьки зазначено: батько - [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ФП №258028 [PERSON] (рос. мовою) уклала шлю з [PERSON] після чого змінила прізвище на «Мала». З вище наведеного підтверджується родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON] (батько-донька), [PERSON] та [PERSON] (чоловік-дружина). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою від 20.03.2018 року приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого\~документу має\~необумовлені виправлення,\~а саме\~кульковою ручкою\~внесено виправлення\~у кадастрові\~номери земельних\~ділянок(а.с. 13). Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до висновку №042зд-18/1 та №042зд-18/2 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що є власністю [PERSON] (померлий) місце знаходження: Миколаївська область Веселинівський район, в межах території [PERSON] селищної ради згідно якої експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 101187 грн. та 3749 грн. (а.с.14-15). Згідно листа [PERSON] відділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №33/138-18 від 22.03.2018 року [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки площею 5,2529 га та 0,1352 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії МК №099694. Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки з кадастровими номерами: 4821755000:01:000:0243 площею 5,2529 та 4821755000:01:000:0301 площею 0,1352 га, документ що посвідчує право власності - Державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.01.2005 МК №099694. Виходячи з наведеного, спадкодавцю [PERSON] на момент смерті належала земельна ділянка площею 5,39 га кадастрові номери 4821755000:01:000:0243 та 4821755000:01:000:0301. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, позивач прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved