Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Мотижинської сільської ради (далі - відповідач); вказавши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в якому посилалась на те, що 10.12.2007 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина зокрема на житловий будинок, який розташований по вулиці Горького, 17, в с. Мотижин Макарівського району Київської області. Ще за життя померлою було складено заповіт, посвідчений секретарем Мотижинської сільської ради 16.11.2006 року, відповідно до якого, спадкоємцем 2/3 частин вищенаведеного житлового будинку був [PERSON], а 1/3 частини [PERSON], які спадщину прийняли та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а в подальшому відповідно до вимог діючого на той законодавства зареєстрували своє право власності на будинок в Макарівському бюро технічної інвентаризації. Пізніше, рішенням Мотижинської сільської ради №233-31-VI від 13.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2371 га, яка розташована в с.Мотижин, вул. Горького, 17 Макарівського району. Крім того, тим же рішення сільської ради [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, що відведення земельної ділянки загальною площею 0,1514 га для ведення особистого селянського господарства в с. Мотижин, вул. Горького, 17 Макарівського району. Відповідно до вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування, на підставі заяви, приватним підприємством «Яран і К» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Мотижин, вул. Горького, 17 Макарівського району Київської області. Проте, 20.07.2015 року [PERSON] до отримання документів, які посвідчують право власності на його частину вказаних ділянок, помер. Позивач, будучи дружиною померлого, належить до спадкоємців за законом першої черги, частково оформила право на спадщину, а саме на 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що в с. Мотижин по вул. Горького, 17. Разом з тим, не може оформити свого права власності на іншу частину спадкового майна, а саме на його частину вищезгаданих земельних ділянок в органах нотаріату, оскільки померлим за життя не було отримано документів, що посвідчували б його право власності на них. Враховуючи викладене позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 20.07.2015 року: 1) право на отримання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,2371 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Горького, 17 в с. Мотижин Макарівського району Київської області та на яку згідно рішення Мотижинської сільської ради від 13.02.2014 року №233-31-VI була надано дозвіл на розробку технічної документації по встановленню меж цієї земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]; 2) право на отримання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 01514 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вулиці Горького, 17 в с. Мотижин Макарівського району Київської області та на яку згідно рішення Мотижинської сільської ради від 13.02.2014 року №233-31-VI була надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30.03.2018 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.04.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву.\~Відповідачу розяснено, що у зазначений строк він має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4\~ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.\~У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Також даною ухвалою суду від 30.03.2018 року в порядку вимог ст.84 ЦПК України, витребувано від державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №1220/2015 до майна померлого 20.07.2015 року [PERSON]. В підготовче судове засідання позивач [PERSON], не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Представник відповідача в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно поданого листа просив слухати справу у його відсутності, а позовні вимоги визнав. Належним чином повідомлений представник третьої особи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100737309, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяв і клопотань до суду не подавав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи №1220/2015 до майна померлого 20.07.2015 року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, суд встановив наступне. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2-2045 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2-2043, виданих державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] (спадкова справа №381 за 2008 рік) після смерті [PERSON], яка померла 10.12.2007 року, спадкоємцем 2/3 часток зазначеного в заповіті майна є [PERSON], 1/3 частки [PERSON]. Спадкове майно, на яке у вказаних частках видані зазначені свідоцтва, складається з житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою: с. Мотижин Макарівського району Київської області, вул.. Горького, 17 (а.с.16, 17). 27.08.2009 року [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог діючого на той законодавства зареєстрували своє право власності на будинок в Макарівському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23689066 та №23689012 (а.с.16, 18). Рішенням Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області №233-31-УІ від 13.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2371 га, яка розташована в с. Мотижин, вул. Горького, 17 Макарівського району Київської області (а.с.14) На підставі вказаного рішення сільської ради приватним підприємством «Яран і К» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Мотижин, вул. Горького, 17 Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с.13-23). Крім того, Рішенням Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області №234-31-06 від 13.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, що відведення земельної ділянки загальною площею 0,1514 га для ведення особистого селянського господарства в с.Мотижин, вул. Горького, 17 Макарівського району Київської області (а.с.25). На підставі вказаного рішення сільської ради приватним підприємством «Яран і К» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в межах с. Мотижин, вул. Горького, 17, Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с.24-30). Проте, 20.07.2015 року [PERSON] до отримання документів, які посвідчують його право власності на вищезазначені земельні ділянки помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №345027, виданим 23.07.2015 року Виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради Макарівського району київської області, актовий запис №21 (а.с.9). До спадкоємців першої черги за законом майна померлого [PERSON] належить дружина померлого позивач у справі [PERSON], яка спадщину прийняла своєчасно та на частину спадкового майна, зокрема на 2/3 частини домоволодіння по вул. Горького, 17 в с. Мотижин отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВІ №104345. Інші спадкоємці, які би спадщину прийняли після смерті [PERSON], судом не встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи №1220/2015, заведеної Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою. Разом з тим позивач не може оформити свого права власності на іншу частину спадкового майна, а саме на вищезгадані земельні ділянки в органах нотаріату, оскільки померлим [PERSON] за життя не було отримано документів, що посвідчували б його право власності на вказані земельні ділянки. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.ст.1216,\~1218,\~1221, 1223,\~1261,\~1270, 1272, 1297 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ст.1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Оскільки спадкодавець [PERSON], не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.ст.125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, виготовив відповідні документи необхідні для реєстрації права власності на земельні ділянки, а саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), проте за життя не встиг його зареєструвати, то до спадкоємців відповідно до ст.1216 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на імя спадкоємців. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті 20.07.2015 року [PERSON], спадщину прийняла своєчасно, до складу якої увійшло право на завершення процесу приватизації вказаних вище земельних ділянок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved