overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач вказує, що [INFO] року в с. Привітів Любарськогора йону Житомирської області у віці 81 років померла [PERSON]. У відповідності з волею покійної, вираженої у заповіті позивач являється спадкоємцем майна померлої, серед якого є земельна ділянка з кадастровим номером 182318600:02:000:0017, право власності на яку посвідчено Державним актом серії ЯЗ №438657 від 06 серпня 2009 року площею 2,9324га. та 1823186000:02:000:0016, право власності на яку посвідчено Державним актом серії ЖТ №048855 від 28 грудня 2002 року розміром 2,7362га. Оформити спадщину позивач не може оскільки оригінали вказаних Державних документів втрачені та оголошені не дійсними, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкоємства за заповітом, права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1823186000:02:000:0016 та 1823186000:02:000:0017. Представник позивача [PERSON] у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві позов підтримує повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник Мотовилівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Представник відділу держземагентства у Любарському раїні у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідачі визнали позов повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [INFO] року у віці 81 рік померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 вересня 2010 року. Відповідно до повідомлень в газету «Житомирщина» від 15 липня 2014 року, Державний акт серії ЖТ №119571 виданий 16 вересня 2004 року. З витягу з Спадкового реєстру встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, витяг №38379998 від 19 вересня 2014 року. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року " Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок ", зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач вказує, що він отримав сертифікат про право на земельну частку (пай) розміром 7.19 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області. Однак, в подальшому він втратив вказаний сертифікат і не може реалізувати своє право власності на вказану земельну ділянку. Він розмістив оголошення в газеті, однак сертифікат до цього часу не знайдено. Тому, просив визнати втрачений сертифікат недійсним та визнати за ним право власності на земельну частку (пай). В судове засідання позивач надав заяву згідно якої свої вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 12). Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області, Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з'явились, заперечень не надали, надали листи про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 13-14). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Відповідно до довідки відділу Держзгеокадастру у Любашівському районі Одеської області № 9-1518-0.12-3798/2-16 від 21 жовтня 2016 року [PERSON] дійсно має право на земельну частку (пай) розміром 7.19 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області та йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 5-6). З оголошення в газеті «Хлібороб» № 56 від 23 липня 2016 року видно, що позивач дійсно втратив сертифікат про право на земельну частку (пай)і не знайшов його (а.с. 7). Тому, суд вважає, що позивач дійсно має право на земельну частку із земель КСП "Прогрес " Любашівського району Одеської області і необхідно визнати вказане право за ним. Крім того, враховуючи, що позивач втратив Сертифікат про право на земельну частку (пай) та не знайшов його, необхідно також вказаний сертифікат визнати недійним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач вказує, що вона отримала сертифікат про право на земельну частку (пай) розміром 4.38 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Промінь» Любашівського району Одеської області. Однак, в подальшому вона втратила вказаний сертифікат і не може реалізувати своє право власності на вказану земельну ділянку. Вона розмістила оголошення в газеті, однак сертифікат до цього часу не знайдено. Крім того, отримавши копії сертифікату, який їй видавався, вона виявила, що в ньому допущено помилку в написанні її імені та по-батькові, а саме зазначено «[PERSON]», хоч а згідно паспорту вона «[PERSON]». Тому, просила визнати втрачений сертифікат недійсним та визнати за нею право власності на земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Представники Любашівської районної державної адміністрації, відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеської області, Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з'явились, заперечень не надали, надали листи про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 10-12). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Відповідно до довідки відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеської області № 2207/111-17 від 09 жовтня 2017 року, книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються [NUMBER] видно що [PERSON] дійсно має право на земельну частку (пай) розміром 4.38 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Промінь» Любашівського району Одеської області та їй було видано копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] З оголошення в газеті «Хлібороб» від 27 вересня 2017 року видно, що позивач дійсно втратила сертифікат про право на земельну частку (пай)і не знайшла його (а.с. 6). З копії паспорту позивачки видно, що її правильно прізвище, ім'я та по-батькові - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З трудової книжки позивача видно, що вона являлась членом колгоспу, пізніше КСП «Промінь», з 01 квітня 1989 року по 04 березня 2000 року та працювала у вказаному господарстві. Вказаний факт також підтверджується архівною довідкою Любашівського районного трудового архіву № 84 від 12.02.2018 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно має право на земельну частку (пай), однак в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджує її право, помилково зазначено її ім'я та по-батькові «[PERSON]». Тому, суд вважає, що позивач дійсно має право на земельну частку із земель КСП "Промінь " Любашівського району Одеської області і необхідно визнати вказане право за нею. Крім того, враховуючи, що позивач втратила Сертифікат про право на земельну частку (пай) та не знайшла його, необхідно також вказаний сертифікат визнати недійним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач вказує, що вона отримала сертифікат про право на земельну частку (пай) розміром 7.19 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області. Однак, в подальшому вона втратила вказаний сертифікат і не може реалізувати своє право власності на вказану земельну ділянку. Вона розмістила оголошення в газеті, однак сертифікат до цього часу не знайдено. Тому, просила визнати втрачений сертифікат недійсним та визнати за нею право власності на земельну частку (пай). В судове засідання позивач надала заяву згідно якої свої вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 20). Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області, Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з'явились, заперечень не надали, надали листи про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Відповідно до довідки відділу Держзгеокадастру у Любашівському районі Одеської області № В-4/0-2/6-17 від 25 січня 2017 року, [PERSON] дійсно має право на земельну частку (пай) розміром 7.19 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області та йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 7). З оголошення в газеті «Хлібороб» № 7 від 25 січня 2017 року видно, що позивач дійсно втратила сертифікат про право на земельну частку (пай) і не знайшла його (а.с. 8). З довідок Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області від 14.03.2017 року та від 28.03.2017 року видно, що [PERSON] та «[PERSON]», «[PERSON] є однією і тією ж особою. [PERSON], працювала в КСП «Прогрес» з 24.08.1994 року по 01.03.2000 року та отримала сертифікат про право на земельну частку (пай) (а.с. 18,19,22). Тому, суд вважає, що позивач дійсно має право на земельну частку із земель КСП "Прогрес " Любашівського району Одеської області і необхідно визнати вказане право за нею. Крім того, враховуючи, що позивач втратила Сертифікат про право на земельну частку (пай) та не знайшла його, необхідно також вказаний сертифікат визнати недійним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-15 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 жовтня 1980 року в с. Паволоч Сільської ради Попільнянського району Житомирської області між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. В обґрунтування позову вказує на те, що з 2012 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного бюджету та господарства, та поновлювати їх вона не має наміру. Причиною припинення відносин є зловживання відповідача алкогольними напоями, та застосування до неї фізичної сили. В ході судового розгляду позивач підтримала позов та просила його задоволення. Відповідач в судовому засіданні просив надати шестимісячний строк на примирення, вказавши ,що категорично не згодний з розірванням шлюбу, оскільки обставини , викладені у позові не відповідають дійсності. Позивач проти надання строку на примирення заперечувала, зазначивши, що примирення є неможливим і збереження шлюбу суперечить ії інтересам. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засідання сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.1980 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком Таким чином, зважаючи , що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача щодо примирення з відповідачем, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач в лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення до електромереж, на підставі чого було складено акти, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 6 778 грн. 54 коп. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до актів, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення засідання повідомлявся судовими повістками. Враховуючи викладене вище, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідач проживає в [INFO], є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок №9/21/64749. Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. Так, 11.11.2015р., в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення до електромереж, на підставі чого було складено акт про порушення ПКЕЕН №0015603 відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 6 778 грн. 54 коп. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 28.02.2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду Малинського району Житомирської області з метою оформлення пенсії. Однак, під час огляду трудової книжки серії БТ-ІІ 3013795 виданого на ім'я [PERSON], та паспорта, воєнного квитка, диплому, посвідчення та довідки про проходження військової служби, прізвище ім'я та по батькові записане як "Юрченко Павло Георгійович". Така розбіжність повязана з різним написанням одного й того ж по батькові у зв'язку з помилкою у внесенні даних. Встановлення даного факту пов'язане з відмовою у оформленні заявнику пенсії та неможливістю внести зміни до зазначених документів у зв'язку різним написанням його по батькові у правовстановлюючому документі. 05 грудня 2018 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області вимоги [PERSON] задоволено. \~ \~ \~ \~При цьому, під час фактичного виконання рішення суду не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся із заявою щодо розгляду питання про розподіл судових витрат та винесення додаткового рішення. \~ \~ \~ \~У зв'язку з цим виникла необхідність розглянути питання щодо винесення додаткового рішення у справі. \~ \~ \~ \~Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі. \~ \~ \~ \~За змістом резолютивної частини рішення суду від 05.12.2018 року судом вирішено: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановити факт належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу трудової книжки серії БТ-ІІ 3013795 від 10.10.1983 року. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до квитанції 0.01177051613.1 від 05.11.2018 року [PERSON] сплатив 704,80 грн. судового збору за подання позову до суду. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повинно містити у резолютивній частині також дані про стягнення судових витрат. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 04 листопада 2013 року між кредитною спілкою «Метроном» та [PERSON] укладено договір кредитування, за яким позичальникові було надано кредит у розмірі 40000 гривнів зі сплатою 36% річних. Відповідно до умов договору товариство виконало свої зобов'язання з надання кредиту. Відповідно до умов укладеного договору, позичальник мав погасити кредитні зобов»язання до 04.11.2014 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином ї в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України в наслідок порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту у кредитодавця виникає право вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором позичальник станом на 27.11.2014 року утворив заборгованість 41176.64 гривнів, яка складається з: 39996.02 гривнів - заборгованість за кредитом; 1180.62 гривнів - заборгованість по процентам за користування кредитом. В забезпечення кредитних зобов»язань [PERSON] між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, згідно із яким заставодавець забезпечив його автомобілем "DACIA - LOGAN 1.4" тип легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], синього кольору. Даний автомобіль належав заставодавцю на праві особистої власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 01.09.2007 року. Свої вимоги позивач підтвердив документами про реєстрацію транспортного засобу та права власності на нього заставодавця. Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце та час слухання справи, в т.ч. через засоби масової інформації, в суд не з»явився, а відповідач просив про заочний розгляд справи у його відсутності і суд задовольняє такі вимоги, оскільки представлені позивачем докази є підставними, об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Постановлює в справі заочне рішення, оскільки у відповідності із вимогами ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що 19 липня 2014 року померла рідна сестра позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки розміром 0,0357 га цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в м.Сторожинець провулок Амурський, 4, Чернівецької області. В установлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] будучи спадкоємцем другої черги звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак оформити право на спадщину не може оскільки оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно було втрачено. Позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом що складається із зазначеної вище земельної ділянки. В судове засідання представник позивача [PERSON] направив письмову заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, визнавши позовні вимоги позивача, на спадщину не претендують, виходячи з цього суд знаходить можливим розглядати справу по суті та ухвалити судове рішення. Судом, згідно Свідоцтва серії 1-МИ №137932 про смерть виданого 21.07.2014 р., встановлено, що 21.07.2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке знаходиться в м.Сторожинець по провулку Амурський, 4, Чернівецької області та складається із земельної ділянки розміром 0,0357 га цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В установлений законом шестимісячний строк, а саме 16.03.2014 року, позивач [PERSON] будучи спадкоємцем другої черги звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак оформити право на спадщину не може оскільки оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно було втрачено, що підтверджено оголошенням опублікованим в газеті "Рідний край" від 13.11.2015 р. за №46 (8556). Відповідачі - спадкоємці першої черги за законом на спадщину не претендують, що було підтверджено в судовому засіданні їх заявами. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно, що розташоване в м.Сторожинець по провулку Амурський, 4, Чернівецької області, загальною вартістю 53 582 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят дві) гривні 13 коп. і яке складається із земельної ділянки розміром 0,0357 га цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 16, 1216, 1220, 1258, 1262, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved