Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання біржового договору дійсним і визнання права власності у порядку спадкування за законом та просить суд: - встановити факт родинних відносин і визнати, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю позивача [PERSON] ; - визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №752 /Б укладений 26 травня 1997 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - дійсним та встановити факт належності квартири [ADDRESS] померлій [PERSON] і визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] загальною площею 96,8 кв.м., житловою площею 62,40 кв.м, яка складається з: 1- коридор, 2 - кухня, 3 - житлова кімната, 4- житлова кімната, 5 - житлова кімната, 6 - кладова, 7 - житлова кімната, 8 - житлова кімната, 9 -ванна, 10 - вбиральня, 11 - балкон, 12- балкон. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він є сином померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті померлої відкрилась спадщина у вигляді спадкового майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Однак, через те, що правовстановлюючим документом на спадкове майно є договір купівлі-продажу, виданий Одеською товарною біржою 26.05.1997 року, який не відповідає вимогам діючого законодавства нотаріусом було рекомендовано звернутись позивачу до суду захистом своїх прав, оскільки в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, окрім того, в свідоцтві про шлюб позивача його прізвище було зазначено « [PERSON] », а прізвище померлої в свідоцтві про смерть зазначено « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання представник Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, в іншій частині позовних вимог прийняти законне обґрунтоване рішення по справі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином судовими повістками, які повернуті з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином судовими повістками, які повернуті з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином судовими повістками, які повернуті з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином судовими повістками, які повернуті з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.04.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №468. Те, що померла була матір`ю позивача підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22.05.1978 року Білгород-Дністровським міським відділом РАЦС, актовий запис №322. Під час реєстрації шлюбу 06.11.1999 року позивачу було присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.11.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, актовий запис №341. Однак, в даному свідоцтві було зазначено прізвище позивача « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть померлої « [PERSON] ». Тому позивач звернувся до суду з позовною вимогою про встановлення факту родинних відносин, оскільки даний юридичний факт необхідний для оформлення спадщини на спадкове майно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами від 25.05.1998 р., у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх установлення. Факт, про встановлення якого просить позивач [PERSON] має для нього юридичне значення для прийняття та оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. Відповідно договору куплі-продажу нерухомого майна №752-Б від 26.05.1997 року, [PERSON] купила, а [PERSON] від себе особисто та від своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , продала квартиру загальною площею 96,80 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний № 752 /Б, а також зареєстрований у КП «Білгород-Дністровське БТІ» 01 лютого 2000 року, реєстраційний №92-4744, що підтверджується відміткою КП «Білгород-Дністровське БТІ» Одеській області від 01 лютого 2000 року та технічним паспортом від 01.02.2000 року на зазначену квартиру. Згідно відповіді КП «Білгород-Дністровське БТІ», 28.05.1997 року Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації була проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору №752/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 26.05.1997 року. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.09.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1147. Згідно відповіді приватного нотаріуса Кушнір Ірини Валентинівни №199/02-14 від 15.05.2019 року спадкова справа до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] була заведена за заявою [PERSON] . 09.10.2018 року до нотаріальної контори надійшла заява дочки померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] здійснював її поховання, вчасно звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва на право на спадщину, від спадщини не відмовлявся. Таким чином у відповідність за ст.1268 ЦК України позивач фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між спадкодавцем та відповідачами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в ст. 220 ЦК України, діючого в даний час. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно з ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є сином померлої, фактично прийняв спадщину після її смерті, за таких обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved