Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. У позовній заяві [PERSON] вказано, що 07.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача коштів та задоволення вимог відповідача за кредитним договором № 1211395 від 06.07.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в розмірі 13800 грн. 00 коп. [PERSON] вказує, що ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не відповідає виконанню. Виконавчий напис було вчинено на підставі договору №1211395 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, однак, такого кредитного договору з TOB «Мілоан» позивач не підписував. Відповідач не маючи оригіналів документів з його підписом не міг подати до нотаріуса оригіналу договору. На думку позивача нотаріус не мав права не лише вчинити напис через те, що він не перевірив чи дійсно заборгованість є безспірною, а й порушуючи норми чинного законодавства, при вчиненні напису керувався скасованою і незаконною постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.11.2020 року № 11162 вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором 1211395 від 06.07.2019 року, укладеним Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40 від 22.10.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та стягнути із відповідача на його користь понесені витрати відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.04.2021 року у розмірі 5950,00 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що 06.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1211395 у формі електронного правочину, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту - 4000,00 грн., проценти за користування кредитом - 1600.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Дата повернення кредиту - 26.07.2019 рік. Відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав та кошти, згідно з графіку розрахунків, передбаченого у додатку №1 до кредитного договору, не повернув. Представник відповідача у відзиві вказав, що 22.10.2019 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір відступлення прав вимоги №40-MЛ від 22.10.2019 року, відповідно до умов якого відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до позивача. Позивачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного виконання зобов`язання. У відзиві на позовну заяві представник відповідача зазначив, що відповідачем при подачі нотаріусу заяви на вчинення виконавчого напису було надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №1211395 від 06.07.2019 року щодо грошових сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №1211395 від 06.07.2019 року були передані відповідачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги. Також, представник відповідача вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення на його користь судових витрат, зокрема по оплаті правової (правничої) допомоги в розмірі 5950 грн., оскільки позивачем не було надано достатніх доказів, які б підтверджували факт понесення відповідних витрат, а також їх розмір. Посилаючись на вказане, представник відповідача просив ухвалити рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за їхньої відсутності, представник також вказав, що свої позовні вимоги аони підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович та приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович в судове засідання не з`явилися, пояснення на позовну заяву не надіслали. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1211395 у формі електронного правочину, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту - 4000,00 грн., проценти за користування кредитом - 1600.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Дата повернення кредиту - 26.07.2019 рік (а.с. 94-98). 22.10.2019 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір відступлення прав вимоги №40-MЛ від 22.10.2019 року, відповідно до умов якого відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до позивача (а.с. 99-104). Відповідачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. було направлено заяву (вихідна дата 03.11.2020 року) про вчинення виконавчого напису для стягнення з позивача заборгованості у сумі 12800 грн. (а.с. 105). При подачі нотаріусу заяви на вчинення виконавчого напису було надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №1211395 від 06.07.2019 року щодо грошових сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, 07.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим , що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 1211395 від 06.07.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором відступлення права вимоги № 40- MЛ від 22.10.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал». Строк платежу за Кредитним договором № 1211395 від 06.07.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.10.2019 року по 30.10.2020 року. Сума заборгованості становить 12800,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000,00гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 400,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6720,00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 гривень; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 27.07.2019 року до 22.10.2019 року) становить 1680,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 1000,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 6). 23.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66258864 з виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 7-9). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яке затверджено постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року (надалі - Перелік), одним з таких документів є кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказаний п.2Переліку внесено (доповнено) згідно Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 вищевказану постанову визнано незаконною та нечинною (http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року вищевказана постанова залишена без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у перегляді даної ухвали. Відповідно до ст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Таким чином, на думку суду, виконавчий напис вчинено всупереч приписам ст.87Закону України «Про нотаріат», а тому позовна вимога щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинна бути задоволена в повному обсязі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка, зокрема, наведена в у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04, рішення від 10/02/2010 року, п.58) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення…Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень…. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. У зв`язку із відсутністю взагалі підстав для вчинення виконавчого напису, суд не надає оцінку іншим, другорядним аргументам позивача, зокрема, щодо безспірності (спірності) вимог. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено витяг з договору про надання правової допомоги (а.с. 11), акт приймання-передачі виконаних робіт від 27.04.2021 року (а.с. 12), в якому крім іншого міститься розрахунок вартості наданих послуг та підписане обома сторонами твердження про проведення повної оплати клієнтом вказаних у акті послуг (а.с. 12). З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги зважаючи на характер даної категорії справ, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг, задоволення позовних вимог позивача та положень ч.ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України, компенсації підлягають кошти в сумі 4000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved