Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації з вартості спільного сумісного майна в порядку його поділу . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05 червня 1993 року по 18 липня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], мотоцикл ММВЗ «Мінськ» 31135 , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], саморобний автомобільний причеп 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобільний гараж [NUMBER] в м. Володимир-Волинський по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст». Позивач вважає, що вищевказане майно ,яке набуте подружжям за час перебування в зареєстрованому шлюбі,є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно рішення апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2012 року в цивільній справі №2-0301/609/1 за нею визнано право власності на 34,3% будинку з господарськими і надвірними спорудами по [ADDRESS] в м. Володимир-Волинський, на ? частку спільного сумісного подружнього майна- автомобільного гаража [NUMBER] по вулиці Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикла [NUMBER], автомобільного причепа реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль марки «Renault Trafik» реєстраційний номер [NUMBER] , 2004 року випуску подружжям також був придбаний в шлюбі за спільні кошти, зареєстрований в Нововолинському ВРЕР ДАІ 01 квітня 2011 року на ім'я відповідача [PERSON] Зазначене в позовній заяві рухоме майно майно , а саме автомобіль «Renault Trafik» та автомобільний причеп відповідач [PERSON] відчужив, таким чином самостійно розпорядився спільним сумісним майном подружжя . Мотоцикл [NUMBER] та автомобільний гараж [NUMBER] в кооперативі «Автомобіліст» знаходяться у володінні й розпорядженні відповідача. Дане майно є неподільним. Позивачка звернулась до суду, так як добровільної згоди щодо поділу майна в натурі сторонами не досягнуто,а відповідач в добровільному порядку не погоджується компенсувати його вартість , а тому згідно з уточненими вимогами просить в порядку поділу майна подружжя стягнути із відповідача [PERSON]на її користь 55 600 грн за автомобіль марки «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що становить 1/2 його вартості; стягнути з відповідача в її користь 25707 грн компенсації вартості автомобільного гаража [NUMBER] в кооперативі «Автомобіліст»; стягнути з [PERSON] компенсацію за 1/2 частини вартості мотоцикла ММВЗ «Мінськ» 31135, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 1785 грн і 6430 грн з вартості саморобного автомобільного причепа 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені судові витрати по справі: витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи та автотоварознавчої експертизи в розмірі 2115,60 грн, а також 895,22 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги, в решті вимог позовну заяву підтримали з підстав, зазначених у ній. Додатково [PERSON] пояснила,що автомобіль«Renault Trafik»,саморобний автомобільний причеп ,які придбані за час перебування в зареєстрованому шлюбі, відповідачем були відчужені на користь третіх осіб без її згоди. При цьому [PERSON] виручені з продажу даного майна гроші привласнив собі. Мотоциклом та автомобільним гаражем відповідач користується одноособово ,оскільки залишив дане майно,яке є неподільним, у своїй власності. Просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Просять суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.Відповідач пояснив,що не має наміру компенсувати половину вартості спільно нажитого в шлюбі майна і посилається на те,що судом відмовлено позивачці [PERSON] у визнанні права власності на ? автомобіля марки «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки даний автомобіль на час прийняття судового рішення був ним уже відчужений громадянці [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків, встановлених законом або договором. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Судом встановлено, що сторони 05.06.1993 року зареєстрували шлюб,який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 18.07.2011 року був розірваний. Із дослідженого судом рішення апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2012 року в цивільній справі №2/0301/609/11,провадження №22-ц/0390/280/2012 встановлено,що за позивачкою [PERSON] визнано право власності на 34,3% будинку з господарськими і надвірними спорудами по [ADDRESS] в м.Володимир-Волинський,а також її право власності на ? мотоцикла ММВЗ «Мінськ» 31135 , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], саморобного автомобільного причепа 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобільного гаража [NUMBER] в м. Володимир-Волинський по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст». У позові про визнання права власності на ? автомобіля марки «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] відмовлено з тих підстав,що даний автомобіль відчужено [PERSON] і зареєстровано на громадянку [PERSON]. Незважаючи на ухвалення судом такого рішення ,позивач не позбавлена можливості захистити свої права на автомобіль,пред'явивши відповідний позов. Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України, встановлені судовим рішенням обставини і фактичні правовідносини не підлягають додатковому доказуванню. Крім того обставини ,на які покликається позивачка, що за час шлюбу сторони придбали автомобіль«Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , і який був зареєстрований за [PERSON] у Нововолинському МРЕВ ДАІ 01.04.2011 року, підтверджується обліковою реєстраційною карткою АМТ Нововолинського МРЕВ . Відповідно до п. 22 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69,72 СК та ст. 372 ЦК. Із роз'яснень пп. 23, 24 Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без згоди позивача відчужив автомобіль«Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], знявши автомобіль з реєстрації в Нововолинському МРЕВ ДАІ, що не оспорюється сторонами. Проте розпорядитись даним майном відповідач повинен був виключно за взаємною згодою дружини [PERSON], оскільки зняв з реєстрації автомобіль та реалізував його під час розгляду судом цивільної справи про розірвання шлюбу,а презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, не діяла. На підтвердження цього позивачем надано копію заяви до Нововолинського МРЕВ від 19.05.2011року про заборону зняття з реєстрації транспортних засобів [PERSON] без її письмової згоди. Враховуючи те, що автомобіль«Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний відповідачем під час зареєстрованого шлюбу , тому в силу ч.1 ст. 60 СК України даний автомобіль належав до спільної сумісної власності сторін на момент його відчуження на користь третьої особи. За змістом ст. 65 CK України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Із висновку судової автотоварознавчої експертизи №8222-8224 від 22.01.2015 року вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля, аналогічного автомобілю «Renault Trafik» 2004 року випуску , станом на момент проведення експертизи може становити 111 200 грн. Враховуючи те, що відповідач самостійно розпорядився майном, що належав подружжю, місце його знаходження не відоме, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його вартість , або спростовували вартість, яку зазначає позивач, тому суд бере до уваги вартість , на яку покликається позивач у розмірі 111 200 грн, який визначений у висновку експертизи. Оскільки даний автомобіль належав до спільного майна подружжя до моменту його відчуження відповідачем, тому він підлягає поділу порівну між позивачем та відповідачем (111 200:2=55 600 грн). Даним висновком експертизи також встановлено,що середня ринкова ціна мотоцикла ММВЗ «Мінськ» 31135 , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] може складати 3570 грн, а середньоринкова ціна саморобного автомобільного причепа 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], складає 12 860 грн. Із висновку судової будівельно-технічної експертизи №8221 вбачається, що середня ринкова вартість за аналогами автомобільного гаража [NUMBER] в м. Володимир-Волинський по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст» становить 51 415 грн. Враховуючи, що автомобіль «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобільний причеп 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було придбано сторонами під час шлюбу та належали сторонам на праві спільної сумісної власності, проте були реалізовані відповідачем не в інтересах та без згоди позивача, тому їх вартість суд враховує при поділі майна подружжя. Судом також враховується вартість решти спірного майна ,яке підлягає поділу - автомобільного гаража [NUMBER] в м. Володимир-Волинський по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст» та мотоцикла ММВЗ «Мінськ» 31135 , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яке кожне окремо являється річчю неподільною. Відповідно до вимог частини 4 статті 71 Сімейного кодексу України,присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно,допускається лише за його згодою. Згідно п. 1 п. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки. Оскільки позивачем [PERSON] заявлено позовні вимоги про стягнення грошової компенсації за майно на її користь,згода на це відповідача [PERSON] в даному випадку не передбачена вимогами закону. Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивачки суму в розмірі 55600 грн. компенсації вартості автомобіля «Renault Trafik» 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], стягнути 25707 грн компенсації вартості автомобільного гаража [NUMBER] в м. Володимир-Волинський по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст» , стягнути 6430 грн компенсації вартості автомобільного причепа 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що ч.1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Outcome: approved