Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території України в м. Армянськ Автономної Республіки Крим, яка настала 31 серпня 2017 року. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що 31 серпня 2017 року в м. Армянськ Автономної Республіки Крим помер її чоловік [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 023707 від 01 вересня 2017 року, виданим лікарнею м. Армянськ. Заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки факт його смерті підтверджується довідкою медичного закладу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Каланчацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Судом встановлено слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.2 ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 \~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності до ч.ч. 2, 3\~ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2017 року в м. Армянськ Автономної Республіки Крим помер [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 023707 від 01 вересня 2017 року, виданим лікарнею м. Армянськ. Згідно копії свідоцтва про одруження серії І-АБ № 351057 виданого 23 серпня 1970 року Благодатською сільською радою Іванівського району Херсонської області, актовий запис № 9, заявник [PERSON] є дружиною [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~\~державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть. Відповідно до ст. 4 \~Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~\~органами державної реєстрації актів цивільного стану є : центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 -VI\~ державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 VI, передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внутрішнього переміщення осіб» \~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України.\~\~Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У абзаці першому п. 13\~постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявником надана така відмова. Оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті чоловіка на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON], [INFO], підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, іншого порядку для вирішення зазначеної ситуації Законодавством України не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved