overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2.67 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №001759, виданим 15.03.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, вказуючи, що ця земельна ділянка належала її матері [PERSON] , померлій [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняла спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю ділянку, був втрачений. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, розміром 2,65 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, розміром 2,67 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Обгунтовуючи свої вимоги, посилається на те, їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Однак вона не має можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися власною квартирою, оскільки в ній зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які фактично в квартирі не проживають, обов`язки, пов`язані з утриманням житла, не виконують, не сплачують комунальні послуги. Відповідачі добровільно залишили житлове приміщення. У зв`язку з тим, що відповідачі зберігають реєстрацію в спірній квартирі, у позивача виникли матеріальні труднощі, пов`язані з оплатою квартплати та комунальних послуг. У зв`язку з чим просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування спірною квартирою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомивли. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] в судовому засідані підтримали заявлені вимоги. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності позивачу [PERSON] , третім особам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло власності від 25.12.1998 року Відділу приватизації відомчого житлового фонду ВАТ «Серп і молот», свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2008 року (а.с. 9-12). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку за № 83 від 12.01.2018 р., виданої КП "Жилкомсервіс" дільниця № 30, у спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають, належних їм речей в квартирі немає. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», коли особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратив право на жилу площу. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спірній квартирі не мешкають, що свідчить про те, що останні втратили інтерес до спірної квартири та відмовилися від проживання та користування нею. За таких обставин суд задовольняє позов, визнає відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що в спірній квартирі [ADDRESS] відповідачі не проживають без поважних причин з 2010р., вселитись не намагались, комунальні послуги не сплачують. 15.06.2018р. судом зроблено запит до Територіальної громади міста Києва щодо місця реєстрації відповідачів. 21.06.2018р. та 03.07.2018р. отримано відповіді, якими підтверджено реєстрацію відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою від 03.07.2018р. відкрито провадження у справі та визначено її розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про день слухання справи повідомлені за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Спірна квартира являє собою однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,30 кв.м., житловою площею 15,60 кв.м., в якій прописані сторони, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі договору дарування від 15 липня 2009р., позивач набула право власності на зазначену квартиру (а.с.12-13). Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживала з моменту реєстрації, тобто з 2008 року без поважних причин, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачує. Відповідач [PERSON] добровільно залишила спірну квартиру в 2010р. і з цього часу нею не користується, житлово-комунальні послуги не сплачує. Факт не проживання відповідачів підтверджується актами ЖЕД «Печерськжитло» від 05.01.2018р., 03.03.2018р., 08.06.2018р., в яких зазначено, що відповідачі в спірному жилому приміщенні не проживають (а.с. 20-23). Крім того, в матеріалах справи містяться довіреності, які відповідачі надавали позивачу з метою зняття їх з реєстраційного обліку, що також свідчить про фактичне визнання вимог позивача. Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, оскільки відповідачі більше шести місяців не проживають в спірній квартирі без поважних причин і тому втратили право користування нею. З огляду на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У зв'язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, не мають бажання надалі проживати разом; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивач в суді позов підтримала, просить суд не надавати строк для примирення. Відповідач до суду не з"явився повторно, про причини поважності своєї неявки суд не повідомив. До суду подано письмову заяву, з якої вбачається, що відповідач позов визнає. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2000 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]), від якого мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. В суді встановлено, що спору про місце проживання дітей між сторонами не має, однак в суді неповнолітні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що бажають, аби суд визначив їх місце проживання з матір"ю. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У зв'язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, не мають бажання надалі проживати разом; позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивач в суді позов підтримала, згодом після відновлення провадження у справі подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав. Згодом до суду не з"явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини поважності своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2006 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]), від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Наданий судом строк для примирення не дав позитивного результату - збереження сім"ї. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилається на те, що сторони уклали шлюб 06.10.2008 року. Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв'язку із протилежністю характерів і різними поглядами на життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", а тому суд, за згодою позивачки, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 06.10.2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 52, що підтверджується (а.с. 5). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Оскільки позивачка не довела суду, що шлюб розривається саме з вини відповідача, то згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за доцільне судові витрати стягнути з позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 02 жовтня 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №429. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося, даний шлюб існує формально, тому шлюб бажає розірвати. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Отже, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача з якої слідує, що позивач позов підтримує, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 02 жовтня 2010 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №429, що стверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 30 жовтня 2012 року (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. З доводів позивача вбачається, що даний шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося, шлюб існує формально, що дає суду підстави вважати, що сторони не мають бажання зберегти сім'ю. За таких обставин суд вважає, що спільне проживання та збереження сім'ї є не можливе, шлюб існує формально, тому позов слід задоволити. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved