Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю разом із [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з вересня 2014 року по [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона та померлий [PERSON] [INFO] , з вересня 2014 року по день смерті останнього перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом з померлим однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] , як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. [PERSON] помер [INFO] , організацією його поховання займалася [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у виді квартири [ADDRESS] . Спадкоємець першої черги - донька померлого - [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] , як іншого спадкодавця. Приватний нотаріус ХМНО Харківської області Коляда Ю.С. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , посилаючись на непідтвердження факту родинних відносин спадкодавця та спадкоємця, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 дану заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявниця та її представник в судовому засідання підтримали викладені обставини та вимоги заяви, просили її задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, причини не явки суду не повідомив. Суд, вислухавши доводи заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2020 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу р.№1263 від 10.06.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. (а.с. 11), що підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське БТІ» від 05.07.2011 (а.с. 13) та витягом з Державного реєстру правочинів №10000387 від 10.06.2011 (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. З витягу зі спадкового реєстру №63105259 від 04.01.2021 вбачається, що померлий [PERSON] заповітів не залишив (а.с. 9). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (а.с. 17), яка подала заяву про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця - [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з іншою особою на момент смерті не перебував, був розлученим, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 21.09.2004 та витягом з реєстру актів цивільного стану про відсутність актового запису про зареєстрований шлюб [PERSON] з 07.08.2015 року по день смерті. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Заявник стверджує, що проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому є спадкоємцем четвертої черги, про що свідчать наступні докази. Так, встановлено, що [PERSON] зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова з метою відкриття пенсійного рахунку для отримання пенсії і в поданні від 29.01.2018 зазначена адреса її мешкання: [ADDRESS] (а.с. 14). Крім того, як вбачається з акту заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі №013853 від 20.06.2019, він був складений працівниками АТ «Харківобленерго» за адресою: [ADDRESS] у присутності [PERSON] (а.с. 15). Крім того, 04.10.2017 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] отримувала відповідь з Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області щодо заволодіння невідомою особою її пенсійним посвідченням злочинним шляхом (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] займалася організацією поховання померлого [PERSON] , отримувала від слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області дозвіл на отримання довідки про причину смерті [PERSON] (а.с. 10) та посвідчення № [NUMBER] від 14.08.2020 про його поховання, яке також було видане на ім`я заявника (а.с. 7). З відповіді ДОП СДОП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області №101/п9-60/05-21а/з від 14.05.2021 вбачається, що [PERSON] проживав у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2014 року, його тіло було виявлено за місцем проживання, на момент смерті проживав з жінкою [PERSON] . У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2014 року по день його смерті та ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту. У встановлений законом строк заявник звернулась до приватного нотаріусу ХМНО Харківської області Коляда Ю.С. з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги, однак 16.02.2021 отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з непідтвердженням факту родинних відносин (а.с. 8). У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до\~положень ст.76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.\~79\~ЦПК України\~достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмету\~доказування. Питання про\~достатність доказів\~для встановлення\~обставин,\~що мають\~значення для\~справ суд\~вирішує відповідно\~до свого\~внутрішнього переконання\~(ст.80\~ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання породжує для заявника юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; а чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, на підставі зібраних доказів, які в своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми, доведеності факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2014 року по день смерті останнього [INFO] , відсутності доказів того, що інші правонаступники після смерті [PERSON] , у свою чергу порушують, оспорюють, або не визнають прав заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved