Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що з 25 грудня 2010 року її син перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] о 02.40 годині її невістка народила доношеного хлопчика вагою 3400,00 гр., під час другої вагітності, при других одноплідних пологах. Дитина була народжена у Центральній міській лікарні №24 м. Донецьк, що розташований на непідконтрольній українській владі території. Отримати свідоцтво про народження дитини українського зразку вона не має можливості через відсутність належних доказів її народження. Медичне свідоцтво про народження, яке є підставою для отримання в органах державної реєстрації актів цивільного стану України свідоцтва про народження, є недійсним, оскільки виданий медичним закладом на непідконтрольній українській владі території. З метою реєстрації народження дитини та отримання відповідного свідоцтва про народження вона просила встановити в судовому порядку факт народження дитини чоловічої статі. У судове засідання заявниця не з'явилась, у заяві зазначила про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, справу вирішити на власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року. Як зазначає заявник, [PERSON] о 02.40 годині [PERSON] народила дитину - хлопчика, вагою 3400,0 гр., у Центральній міській лікарні №24 м. Донецьк про що їй було видано лікувальним закладом медичне свідоцтво про народження №1047, яке вона надала у якості доказів народження дитини (а.с.8). Заявниця зверталась до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації у встановленому законом порядку реєстрації народження, але отримала відповідь про неможливість реєстрації у зв'язку з відсутністю медичного свідоцтва про народження дитини встановленої законодавством України форми. Відповідно до вимог частини 1ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністрества Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, але який регулює подібні за змістом відносини, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до частини 4 ст.13 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. Згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вважає, що заявниця, як бабуся дитини, має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт народження [PERSON] дитини, для проведення державної реєстрації народження якої існують об'єктивні перешкоди. Встановлення факту народження дитини породжує юридичні наслідки - надасть можливість заявниці отримати в державному органі України свідоцтво про народження дитини, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved