Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 27 вересня 2010 року між нею ([PERSON].) та відповідачем [PERSON] шлюб розірвано. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Син є учнем 9-го класу Залужанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Так, після розірвання шлюбу відповідач надавав допомогу на утримання сина в добровільному порядку, однак за останній рік матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В той же час вона змушена одна забезпечувати найелементарніші потреби сина на щоденне повноцінне харчування, а також придбання одягу, взуття, засобів дитячої гігієни та інших необхідних речей для нормального розвитку дитини. Зазначає, що в даний час вона постійної роботи не має, так як доглядає за молодшим сином [PERSON], [INFO], який також перебуває на її утриманні та вихованні і тому змушена часто звертатися за матеріальною допомогою до своїх батьків. Відповідач є молодим, здоровим, повноцінним та працездатним чоловіком і має нічим не обмежену можливість виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню свого сина та забезпеченню його гармонійного розвитку. Тому, на підставі вищенаведеного вона ([PERSON].) звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач - [PERSON], який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Беручи до уваги клопотання позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, проо що зроблено актовий запис за № 112 (а.с.7). У сторін по справі, [INFO] року народився син - [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Мукачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 13 квітня 2018 року (а.с.8). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Залужанської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 18 червня 2014 року, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народився син - [PERSON] (а.с.10). З Довідки за № 183 виданої виконкомом Залужанської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 16 травня 2018 року, вбачається [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до Довідки за № 184 виданої виконкомом Залужанської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 16 травня 2018 року, [PERSON], згідно з записами трудової книжки з 16 квітня 2010 року по теперішній час офіційно ніде не працює (Наказ №10423 від 23 квітня 2010 року, скорочено виплату допомоги по безробіттю) (а.с.12). 05 червня 2018 року Директором Залужанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мукачівської районної ради Закарпатської області Мейсар С.Ф. Видано Довідку за №101, в якій вказано, що [PERSON], [INFO] є учнем 9-го класу Залужанської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.13). Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно пункиту 1 частини 1 статті Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, судом знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ним повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що син у будь-якому випадку повинен бути захищений та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання. Тому обов'язок відповідача [PERSON] як батька утримувати та надавати сину матеріальну допомогу. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved