Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачем [PERSON] заявлений позов про встановлення факту родинних відносин, згідно якого він є рідним братом [PERSON], який помер 13 травня 2000 року в с.Бобрик Ніжинського району Чернігівської області, та визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті останнього тривалістю три місяці, з посиланням на те, що [PERSON] є його рідним братом, після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Авангард», розміром 6,50 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Спадщину позивач прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, інші спадкоємці відсутні. Через відсутність документів на підтвердження родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] позивач позбавлений можливості оформити спадкові права. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не звертався, оскільки вважав, що він є єдиним спадкоємцем і фактично вступив у володіння спадковим майном. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що здійснив поховання свого брата [PERSON], документи щодо народження брата не збереглися, просив продовжити строк для прийняття спадщини. Відповідно до заяви від 29 листопада 2018 року сільський голова [PERSON] сільської ради [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач є рідним братом [PERSON], який сам проживав і помер в 2000 році, позивач здійснив його поховання. Аналогічні показання в судовому засіданні надані свідком [PERSON]. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих доказів. Позивачем по справі є [PERSON], який народився у с. Бобрик Ніжинського району Чернігівської області 26 серпня 1946 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 13 травня 2000 року в в с.Бобрик Ніжинського району Чернігівської області, державна реєстрація смерті проведена виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Відповідно до копії військового квитка спадкодавця [PERSON] він народився у с. Бобрик Ніжинського району Чернігівської області 07 лютого 1938 року. Інші відомості стосовно даних про народження [PERSON] та його батьків і згідно даних Державного архіву Чернігівської області, і згідно даних Ніжинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану не збереглися. Відповідно до довідок [PERSON] сільської ради Ніжинського району: від 25 січня 2018 року [PERSON] на день своєї смерті зареєстрований і проживав один в [INFO], а від 29 березня 2018 року - [PERSON] фактично вступив у володіння майном після смерті [PERSON], так як доглядав його до дня смерті, поховав за свій рахунок, здійснив належні обряди, з дня смерті і у подальшому обробляє присадибну ділянку, робить поточні ремонти будинку та господарських будівель, сплачує платежі. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 серпня 2018 року інформація щодо спадкової справи після померлого [PERSON] відсутня. За таких обставин позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON], який помер 13 травня 2000 року, що також було підтверджено показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Позивач позбавлений можливості встановити даний факт в позасудовому порядку. Докази на підтвердження осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON]-станом на час розгляду справи відсутні. Судом встановлено, що спадщина [PERSON] у встановленому порядку не прийнята, що зазначено позивачем у позовній заяві і не спростовано сторонами шляхом подачі відповідних доказів, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно п.п.4, 5 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~2003\~року положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз»яснено у п. п.1, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч.3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України\~2003\~року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Частиною 1 ст.\~550\~ЦК Української\~РСР 1963\~року передбачено право спадкоємця на продовження строку на прийняття спадщини. Так, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до\~рішення Європейського\~суду з\~прав людини\~по справі\~„Ілхан проти\~Туреччини"\~від 27\~червня 2000\~року при\~вирішення питання\~пропуску строку\~на вчинення\~дій має\~застосовуватись правило\~встановлення всіх\~обставин з\~певною гнучкістю\~і без\~надзвичайного формалізму,\~воно не\~застосовується автоматично\~і не\~має абсолютного\~характеру. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим, відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Пропуск строку на прийняття спадщини є значним, позивач, який є рідним братом [PERSON], пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки через відсутність документів на підтвердження родинних відносин із [PERSON] та свою юридичну необізнаність, не вчинив дій щодо подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON] - відсутні, представник відповідача [PERSON] сільської ради згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, його вимоги підлягають задоволенню шляхом продовження строку для прийняття спадщини. Визнання представником відповідача позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved