Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця у розмірі 15481,37грн. Свої вимоги мотивував тим, що згідно укладеного договору № ODХRRХ09490433 від 23.04.2007 року [PERSON] 23.04.2007 року отримав кредит у розмірі 1833,60грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту 5300.00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.09.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. [INFO] [PERSON] помер. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у відповідача [PERSON] . перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на дату смерті виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 15481,37грн. у тому числі: - заборгованість за кредитом - 5404,69грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10076,68грн.; На теперішній час боргові зобов`язання у повному обсязі не виконані, тому позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з спадкоємиці [PERSON] заборгованість відповідно до кредитного договору № ODХRRХ09490433 від 23.04.2007 року у сумі 15481,37грн. Представник позивача Бибик Д.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі договору про надання юридичної допомоги від 06.05.2014 року, позовні вимоги позивача не визнав, надав суду письмові заперечення відповідача [PERSON] (а.с.85-86), які повністю підтримав та просив відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2007 року між Закритим Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODХRRХ09490433, згідно якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі у розмірі 1833,60грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту 5300.00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.09.2007 року (а.с. 7-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно із ст.ст. 1218 ч.1, 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В ході судового засідання встановлено, що банк дотримався встановленого строку для пред'явлення вимоги до спадкоємця, що вбачається з претензії на адресу Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 21 жовтня 2013 року щодо необхідності повідомлення про спадкоємців (а.с. 8). 07.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 07.11.2013 року за №1121/02-14, з якої вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO], заведено спадкову справу №194/2012 . 08.10.2012 року зареєстрованим № 891 та №892 на ім'я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ( а.с.16). Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. 20.01.2014 року до спадкоємця, [PERSON], було направлено лист-претензію, у якому ПАТ КБ «Приват Банк» пред'явив свої вимоги до правонаступника, але ніяких дій з боку [PERSON] не послідкувало ( а.с. 21) Відповідно до ч. 3 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Згідно до п. 32 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, аналізуючи докази в сукупності з матеріалами справи суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дізналася про наявність договору № ODХRRХ09490433 від 23.04.2007 року, згідно якого її син [PERSON] 23.04.2007 року отримав кредит у розмірі 1833,60грн. згідно листа претензії, який було направлено відповідачу 20.01.2014 року, у якому ПАТ КБ «Приват Банк» пред'явив свої вимоги до правонаступника. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved