Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач 06 травня 2015 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить 48/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Сумська область, м. Тростянець вул. Мічуріна, 9. Відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона розлучилася у 2012 році, і який переїхав в інше місце проживання і в належному її будинку не проживає майже два з половиною року. У звязку з цим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належною її частиною будинку, а також стягнути понесені нею судові витрати з відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила суд його задовольнити. Позивач суду пояснила, зі [PERSON] позивач розлучилась у кінці 2012 року, у січні 2013 року відповідач зібрав свої речі з будинку по вул.Мічуріна, 9 у м.Тростянець і з того часу не проживає, домовленості про те, що відповідач буде користуватись цим житлом після розірвання шлюбу між ними не було, речей відповідача у будинку немає, витрати щодо утримання свого домоволодіння позивач несе самостійно, відповідач не бере участь в оплаті комунальних платежів і після розлучення до будинку, де відповідач зареєстрований не зявлявся. Відповідач в судове засідання викликався тричі, жодного разу не зявився, поштові відправлення, які надсилались судом за адресою місця реєстрації відповідача повернулись до суду з відміткою установи поштового звязку про те, що адресат за указаною адресою не проживає (а.с.19,20,30). У силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Рішенням Тростянецького районного народного суду Сумської області від 30.08.1988 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Указаним судовим рішенням за [PERSON] визнано право власності на 48/100 частини домоволодіння, розташованого у м.Тростянець, вул.Мічуріна, 9 (а.с.6-8). Судом установлено, що у звязку з укладенням шлюбу із [PERSON] [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «Смілик» (а.с.35). У подальшому після розірвання указаного шлюбу [PERSON] 05.08.2014 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище із «Смілик» на «Савко» (а.с.10,11,27). Таким чином, позивач [PERSON] є власником 48/100 частини домоволодіння, розташованого по вул.Мічуріна, 9 у м.Тростянець Сумської області. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, реєстрацію розірвання шлюбу з яким здійснено 26.12.2012 року (а.с.10). Разом з позивачем по вул.Мічуріна, 9 у м.Тростянець Сумської області зареєстровані донька позивача [PERSON], її зять [PERSON], онука [PERSON], племінниця [PERSON], донька [PERSON], колишній чоловік [PERSON] (а.с.9, 21-24). Допитана судом як свідок [PERSON] показала, що вона є матірю відповідача [PERSON] та колишньою свекрухою позивача. Із сином свідок [PERSON], не спілкується понад три роки, а із [PERSON] продовжує підтримувати добрі стосунки, доглядає за онукою позивача. [PERSON] суду показала, що її син [PERSON] після розлучення із позивачем понад два роки тому забрав свої речі і з того часу у частині житлового будинку, який належить [PERSON] і знаходиться по вул.Мічуріна ,9 м.Тростянець не проживає, ніяким чином відповідач не бере участь в його утриманні. Допитана судом як свідок [PERSON] показала, що вона є матірю позивача [PERSON] і проживає в іншій частині будинку по вул.Мічуріна ,9 м.Тростянець. Свідок зазначила, що [PERSON] є її колишнім зятем, з яким її дочка розлучилась близько двох років тому, і з того часу [PERSON] та [PERSON] разом не проживають,всі свої речі відповідач забрав, в утриманні будинку участі не бере. Позивач на цей час проживає у свої частині будинку із чоловіком [PERSON], донькою, онукою. Головою вуличного комітету по вул.Мічуріна м.Тростянець [PERSON] відповідною довідкою підтверджено, що [PERSON], [INFO], фактично не проживає понад два роки за адресою вул.Мічуріна, 9 м.Тростянець Сумської області (а.с.26). Квитанції про оплату послуг електропостачання та газопостачання за адресою вул.Мічуріна, 9 м.Тростянець Сумської області засвідчують, що указані витрати несе [PERSON] (а.с.25). За змістом статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи розяснення, викладені в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач належних і допустимих доказів на підтвердження факту не проживання відповідача у спірному домоволодінні понад один рік без поважних причин суду не надав. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем не проживає у спірному будинку понад два роки, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цьому будинку понад один рік не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком вул.Мічуріна, 9 м.Тростянець Сумської області. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved