Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку. В позові зазначено, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі договору купівлі-продажу № 1127 від 26.07.2010р. та договору міни № 1281 від 31.08.2010р., які посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Яцемирською Т.В., що підтверджено витягами з Державного реєстру правочинів № 8941808 та № 8810381 та витягами з реєстру прав власності нерухомого майна 27321338 та 27321497 від 15.09.2010р. У вказаній квартирі були зареєстровані батьки позивача [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON], що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 13 від 29.10.2015р. № 352. Втім, відповідач [PERSON] у вказану квартиру не вселявся та ніколи в ній не проживав. В жовтні 2010р., відповідач виїхав на інше постійне місце проживання до Російської Федерації. Відповідач не проживає у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин тривалий час, не несе витрат на його утримання. Реєстрація відповідача в зазначеному помешканні перешкоджає їй як власнику житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, вона вимушена додатково нести витрати на його утримання, які нараховуються на відповідача. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] з підстав, передбачених ст.405 ЦК України, тобто у зв'язку з відсутністю члена сім`ї власника на житловій площі понад одного року без поважних причин та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, у зв'язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 1127 від 26.07.2010р. та договору міни № 1281 від 31.08.2010р., які посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Яцемирською Т.В., що підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів № 8941808 та № 8810381.8810381 та витягами з реєстру прав власності нерухомого майна 27321338 та 27321497 від 15.09.2010р. У спірній квартирі зареєстровані батьки позивача [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON], що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 13 від 29.10.2015р. № 352. З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в квартирі, однак ніколи не проживав за зазначеною адресою без поважних причин . Ніяких його речей в квартирі немає. Він не несе витрат на утримання квартири. В жовтні 2010р., відповідач виїхав на інше постійне місце проживання до Російської Федерації, де знаходиться до теперішнього часу. Весь цей час він не намагався оселитися в квартирі, не звертався з заявами у відповідні органи про те, що йому хтось чинить перепони у користуванні житлом, на житло не претендував. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права, тому позивач звернулася до суду та просить усунути їй перешкоди у праві власністю. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно акту 36 від 28.10.15р. відповідач не проживає в зазначеній квартирі позивача з листопада 2010р. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, визнавши втративши право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі чинить їй перешкоди як власнику у володінні та розпорядженні власністю. Відповідач [PERSON] не спростував вказаних обставин та не надав суду доказів відсутності у зазначеній квартирі з поважних причин. Таким чином, позивачу [PERSON] необхідно усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою з боку [PERSON], визнавши його втратившим право користування житловим приміщення, знявши його з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved