Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.09.2017 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з [PERSON] перебувала з 05.07.2008 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюб розірвано 20.04.2010 року. Питання стягнення аліментів вирішено в судовому порядку. Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.02.2011 року за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина, відповідача засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. Після відбуття покарання відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим його оголошений у розшук. Дитина мешкає разом із позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, батько долею дитини не цікавиться, не відвідує дитину, батьківські обов'язки не виконує, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 05.09.2017 року ) подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою (за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03.10.2017 р.) , судова повістка повернулася до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання ; заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, оскільки відповідач мешкає в Металургійному районі м.Кривого Рогу /а.с.33/. Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - Сіліч В.В. (довіреність №01-04/598 від 16.05.2017 року, дійсна до 31.12.2018 року ) - в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності , проти позову не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2008 року (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано 20.04.2010 року, позивачу відновлено дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Під час реєстрації шлюбу з [PERSON] 14.11.2015 р. прізвище позивача змінено на «[PERSON]» (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.8), на утримання якого за рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2010 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття (а.а.19). Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.02.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі (а.с.13,14). Після відбуття покарання, у зв'язку зі злісним ухиленням від сплати аліментів за поданням державного виконавця ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2014 року [PERSON] оголошено у розшук (а.с.15,16). Згідно довідці Металургійного ВДВС м.Кривий Ріг №257 від 14.09.2017 року станом на 01.09.2017 року заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання сина [PERSON] складає 65858,68 грн. (а.с.44,45). Частинами 7,8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно акту мешканців будинку [ADDRESS] неповнолітній [PERSON] мешкає разом із матір'ю та її чоловіком [PERSON], якого [PERSON] називає батьком та сприймає як свого батька (а.с.12). Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, що вбачається з довідки комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №204 КТ» КМР /вих.№156 від 01.09.2017 р./, а саме: протягом відвідування дитиною з 2011 року по 2015 рік працівники закладу жодного разу відповідача не бачили , до садку батько дитини не приходив, дитиною не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с.10); за довідкою КЗШ№108 / вих.№659 від 04.09.2017р./ вихованням дитини займаються матір та її чоловік [PERSON], батько дитини [PERSON] ані з дитиною, ані зі школою відносин не підтримує, дитиною не цікавиться, школу та батьківські збори не відвідує, участі у вихованні сина не приймає (а.с.11). Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради 14.12.2017 року дійшла висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.47). З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позовом підлягає задоволенню - позивачем надано докази ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків: батько дитини не цікавиться життям та здоров'ям дитини, її духовним та фізичним розвитком; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, предметами необхідними для розвитку дитини, медичним доглядом, зовсім не спілкуються з дитиною та не виявляє бажання до спілкування; не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини - тобто не виконує жодного з батьківських обов'язків щодо виховання дитини; в судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдуже ставлення до інтересів дитини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved