Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного місця проживання з матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] вказує, що проживав разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно, проте Кривоозерською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2018 року йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також не прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник та його представник просили заяву задовольнити та встановити, що [PERSON] постійно проживав на час відкриття спадщини із [PERSON], яка померла [INFO]. Факт сумісного проживання із спадкоємцем йому необхідно встановити для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник заінтересованої особа - Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує щодо задоволення вимог заявника. Вислухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 14 червня 2012 року(а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3.53 га, яка знаходиться на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено Білявською Т.П., державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області 07 жовтня 2003 року, за яким заповіла все належне їй майно заявнику по справі (а.с.8). Кривоозерською державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] із-за пропущеного встановленого законом строку для прийняття спадщини та не прийняття у відповідності ч.3 ст.1268 ЦК України, що вбачається з довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №3827 від 05 грудня 2018 року (а.с.3). За даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання депутата Кривоозерської селищної ради №1 від 07 грудня 2018 року встановлено, що дійсно [PERSON] з 2011 року проживала біля сина [PERSON], за адресою [ADDRESS] до дня її смерті (а.с.11). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що на протязі останнього року свого життя [PERSON] хворіла, тому заявник здійснював догляд за спадкодавцем [PERSON], проживав постійно з матір'ю по [ADDRESS] з 2011 року. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідний заявнику для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що факт постійного проживання заявника з померлою підтверджено вищезазначеними доказами, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про те, що [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з нею, а тому вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved