Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, що знаходиться за адресою: с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Богдана Хмельницького, 34. Мотивує позов тим, що даний будинок з надвірними спорудами належав його дідові [PERSON], який помер 23.05.2014 року. Позивач спадщину прийняв, але не може здійснити оформлення своїх спадкових прав у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлого на це нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. 24.04.2018 року до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнає не заперечує проти його задоволення. Виходячи з приписів ст.128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів спрви та не заперечується відповідачем, позивач є онуком [PERSON] 23 травня 2014 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 227671, а.с. ). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема, будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Богдана Хмельницького, 34. Належність померлому зазначеного майна підтверджується довідкою Ревбинської сільської ради від 24.11.2017 № 221 (а.с. 15). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіту померлий не складав ( а.с. 29). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Ревбинської сільської ради від 24.11.2017 року № 222 вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав з дружиною [PERSON] та внуком [PERSON] (а.с. 14 ). Дружина спадкодавця померла 14.05.2017 року, на підтвердження чог суду надано копію свідоцтва про смерть (а.с. 8). Також спадщину [PERSON] прийняв його син, відповідач по справі, оскільки ним подано у встановлений законодавством строк заяву до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що вбачається з листа нотаріальної контори від 24.04.2018 № 390/01-16 та видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 27). Інших спадкоємців, які у встановлений законом строк та спосіб прийняли спадщину померлого, судом не встановлено. Разом з тим, відповідач на спадкове майно, що є предметом даного позову будинок, не претендує, не заперечує проти визнання права власності на дане майно за позивачем. Позивач звертався до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у зв"язку з тим, що спадщину прийняв його син [PERSON], а також відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на заявлене майно (лист № 290/02-16 від 27.03.2018, а.с. ). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, беручи до уваги визнання позову відповідачем суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наданими суду доказами підтверджено право [PERSON] на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved