Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно спадкодавця. В своїй позовній заяві вказував, що після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] ( актовий запис про смерть №26), відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] у цілому з урахуванням частки, яку він фактично прийняв після смерті своєї дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Зазначив, що крім нього спадкоємцями за правом представлення спадкоємцем першої черги були син померлого - відповідач [PERSON] та дружина померлого - [PERSON] , які після смерті спадкодавця, у встановлений законом строк, заяви про прийняття спадщини за законом в нотаріальну контору не подавали та є такими, що не прийняли спадщину. Вказав, що він, у встановлений законом строк звернуся до приватного нотаріуса Маріупольского міського нотаріального округу Лашиної Н.Г. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру в цілому, за результатами якого 22.04.2021 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у нотаріуса є відомості про іншого спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , а саме її сина - відповідача [PERSON] , оскільки останній був зареєстрований разом з нею за однією адресою, що є перешкодою для оформлення та видачі свідоцтва на все спадкове майно. У зв`язку з тим, що він, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який в свою чергу є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на позовних вимогах, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу та ухвалити рішення без його присутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Додатково в заяві зазначив, що дійсно з 01.01.2008 року проживає за адресою: [ADDRESS] та на час смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] хоча і був зареєстрований у спірній квартирі разом зі спадкодавцями, проте разом з ними не проживав, та вважається таким, що не прийняв спадщину після їх смерті. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] /н, квартира [ADDRESS] загальною площею 49,97 м.кв. належала на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 4 жовтня 2005 року, зареєстрованому у спадковому реєстрі за № 2-2438, серія бланку ВСМ №924725, [PERSON] усе належне їй майно майно заповідала [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть від 24.02.2017 року (актовий запис 338) серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Після смерті якої спадкова справа не заводилась. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 28 липня 2018 року [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] про що свідчить витяг №00028240179 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Касянівською сільською радою від 13.04.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 15.12.2004 року. Як вбачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 08.07.2019 року, зареєстрованому у спадковому реєстрі за № 2-352, серія бланку ННЕ №759360, [PERSON] заповів усе своє майно позивачу по справі - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області, актовий запис № 26. Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лашиної Н.Г. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смкрті [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.04.2021 року нотаріусом Лашиною Н.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 14.05.2015 року по теперішній час, що стверджується довідкою з департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.07.2021 року, але фактично мешкає за адресою [ADDRESS] , про що він вказав у своїй заяві та про що свідчить акт про фактичне проживання, виданий КСН «Дружба» від 31.03.2021 року та ОСББ «Луч 24-10», виданий 06.04.2021року. Відповідно до звіту про оцінку майна від 06.05.2021 року, оціночна вартість об`єкта оцінки - двокімнатної квартири, загальною площею 49.97 м.кв . за адресою [ADDRESS] становить 118200 грн.( сто вісімнадцять тисяч двісті гривень). Оскільки відповідач [PERSON] та дружина померлого [PERSON] не звертались у встановлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а також постійно мешкають за іншою адресою, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що немає перешкод для визнання права власності на спірну квартиру за позивачем [PERSON] . Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яке відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved