Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, у якому прохала стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 15733 грн. 38 коп та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивувала тим, щоз 11 червня 2011 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.08.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 31.07.2017 до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ціко В.О. від 04.10.2018 ВП № 57354450 відкрито виконавче провадження № 57354450. Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів. Так, за період з вересня 2018 року по лютий 2020 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дутей склала 15818,81 грн. Сума неустойки, яку відповідач повинен сплатити, станом на лютий 2020 року - становить 15733,38 грн., які і просить стягнути позивач з відповідача. До початку розгляду справи по суті, представник позивача уточнив вимоги, зменшивши обсяг своїх позовних вимог та відповідно до остаточної редакції позовних вимог, поданої до суду 03.04.2020 року, а саме відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2018 року по лютий 2020 року на утримання неповнолітніх [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, в розмірі 14085,62 грн., та всі судові витрати (а.с. 50-51). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в поновному обсязі та, з урахуванням останньої поданої заяви про уточнення розміру позовних вимог, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві та посилаючись на надані письмові докази. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені у ньому та просила задовольнити. Додатково вказала, що вона неодноразово повідомляла виконавця про працевлаштування відповідача, картковий рахунок на який перераховуються кошти по сплаті аліментів не змінювала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він сплачував аліменти на утримання дітей своєчасно і в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів у нього наявна проте з підстав його хвороби, ніяких заходів по примусовому стягненню аліментів з боку ВДВС до нього не застосовувалося, будь-яких заяв про несплату аліментів до нього не надходило. Про зміну місця роботи відповідач не зобов`язани й повідомляти державного виконавця. У листопаді 2019 року не сплатив аліменти з поважних причин, оскільки хворів (травма ноги) у зв`язку з чим і був звільнений з роботи. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Представника третьої особи начальник Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Козін І.І. у судовому засіданні пояснила, що з часу відкриття виконавчого провадження відповідач жодним чином не повідомляв про зміну місця роботи. Позив зі свого боку при наявності відомостей постійно повідомляла державного виконавця про працевлаштування [PERSON] . Крім того, державним виконавцем проводилися вісі відповідно до Закону та інструкції дії по забезпеченню стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] , о вбачається з наданої копії матеріалів виконавчоо провадження. При постановленні рішення покладається на розсуд суду, проте вказує що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків як боржника. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом установлено, що сторони з 11 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 31.07.2017 до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили та є чинним. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданої Пирятинським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що [PERSON] сплачував аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначені судовим наказом Пирятинського районного суду від 03.08.2017 нерегулярно у наслідок чого заборгованість станом на лютий 2020 склала 14085 грн. 62 коп (а.с. 138-139). У зв`язку з чим постановами старшого державного виконавця від 07.08.2019 ВП № 57354450 [PERSON] встановлено тимчасові обмеження, а саме у праві виїзду боржника за межі України; у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постановою старшого державного виконавця від 02.12.2019 ВП № 57354450 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постановою старшого державного виконавця від 03.02.2020 ВП № 57354450 накладено арешт на кошти боржника (а.с. 89-92, 120). Проте застосовані заходи на відповідача не вплинули. Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконаче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Так, судом встановлено та не спростовано представником відповідача, а навпаки підтверджено довідками, копією трудової книжки те, що у період часу з вересня 2018 по квітень 2019 року [PERSON] не працював, з 12.04.2019 по 03.10.2019 працював у ФОП [PERSON] на посаді водія (а.с. 36), з 10.12.2019 по 27.12.2019 працював водієм у ФОП [PERSON] (а.с. 35), а з 03.02.2020 по т.ч. працює водієм у ФОП [PERSON] (а.с. 34, 38). Проте, з копії матеріалів виконавчого провадження заяви чи повідомлення щодо зміни місця роботи відсутні. Державним виконавцем в свою чергу відповідно до Інструкції та ЗУ «Про виконавче провадження» проводилася робота, за усним повідомленням стягувача, щодо встановлення нового місця роботи боржника отримання доходів з інших джерел, що підтверджується запитами та довідками. 20.02.2019 з ТОВ «ВК «АТЛАНТ» до ВДВС надійшов лист на запит (від 05.02.2019 № 1071) про те, що товариство не може здійснювати відрахування із доходів [PERSON] у зв`язку з тим, що останній з 14.02.2019 не перебуває у трудових відносинах (а.с. 70). У квітні 2019 державним виконавцем направлено [PERSON] виклик, проте останній не з`явився. У травні 2019 відділом з птань виплати пенсій №2 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомлено державного виконавця, на запит від 08.04.2019 ВП № 57354450, про неможливість звернути стягнення на пенсію, оскільки [PERSON] не пройшов переогляд в органах МСЕК (а.с. 84). 07.08.2019 боржника постановою виконавця було обмежено у ряді дій, одна з яких у праві керування транспортним засобом. Так, боржник [PERSON] будучи зупинений працівниками поліції та повідомлений про обмеження у праві керування транспортним засобом, 05.03.2020 з`явився до державного виконавця та повідомив, що він на даний час працює на посаді водія і обмеження вплинуть на неможливість сплати аліментів (а.с. 129), у результаті чого 06.03.2020 державним виконавцем були скасовані тимчасові обмеження боржника у праві керуваня транспортними засобами. Викладене також підтвердив і представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковтун М.В. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] , будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття, з 2018 року аліменти сплачував нерегулярно та свідомо ухилявся від повідомлення державного виконавця про зміну місця роботи. З викладеного вбачається, що позивачка набула права на стягнення неустойки (пені). Пеня, передбачена ст. 196 СК України, нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. У відповідності до ст. 12 СК України, строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 251 ЦК України), а згідно з правилами, регламентованими цивільним законодавством щодо закінчення строків, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку; якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. З вказаними правилами обчислення строків також кореспондуються і вимоги щодо обчислення процесуальних строків, визначені главою 6 ЦПК України. Виходячи з контекстного аналізу вищенаведених норм законодавства строком, з якого належить здійснювати розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, є наступний день після останнього дня місяця, в якому слід було сплатити щомісячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на суму заборгованості за місяць (щомісячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи, права якої порушені. У постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14. Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15 при касаційному перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року у справі про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів констатовано правильність застосування судом касаційної інстанції наступних норм матеріального права при вирахуванні пені від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та при її обчисленні в межах одного місяця. Так, у згаданій постанові зазначено, що за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). З урахуванням вищенаведеного, у відповідності до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданому позивачкою, загальна сума заборгованісті по пені за вересень, листопад 2018 рік, за лютий, березень квітень, травень, червень, листопад, грудень 2019 року та січень 2020 року становить 15733 грн. 38 коп. Також в розрахунку невірно зазначено кількість днів у місяцях. Розрахунок неустойки, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству, а тому розрахунок нарахованої неустойки має виглядати наступним чином: З 01.09.2018 по 30.09.2018 - нараховано до сплати 1751,50 грн, не сплачено 1751,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 525,45 = 1751,50 х 1 % х 30 днів. З 01.11.2018 по 30.11.2018 - нараховано до сплати 1751,50 грн, не сплачено 1751,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 525,45 = 1751,50 х 1 % х 30 днів. З 01.02.2019 по 28.02.2019 - нараховано до сплати 2193,67 грн, не сплачено 2193,67 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 614,23 = 2193,67 х 1 % х 28 днів. З 01.03.2019 по 31.03.2019 - нараховано до сплати 2193,67 грн, не сплачено 2193,67 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 680,04 = 2193,67 х 1 % х 31 день. З 01.04.2019 по 30.04.2019 - нараховано до сплати 1826,50 грн, не сплачено 1826,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 547,95 = 1826,50 х 1 % х 30 днів. З 01.05.2019 по 31.05.2019 - нараховано до сплати 1826,50 грн, не сплачено 1826,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 566,22 = 1826,50 х 1 % х 31 день. З 01.06.2019 по 30.06.2019 - нараховано до сплати 1826,50 грн, не сплачено 1826,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 547,95 = 1826,50 х 1 % х 30 днів. З 01.11.2019 по 30.11.2019 - нараховано до сплати 2193,67 грн, не сплачено 2193,67 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 658,10 = 2193,67 х 1 % х 30 днів. З 01.12.2019 по 31.12.2019 - нараховано до сплати 1998,50 грн, не сплачено 1998,50 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 619,54 = 1998,50 х 1 % х 31 день. З 01.01.2020 по 31.01.2020 - нараховано до сплати 2413,67 грн, не сплачено 2413,67 грн. Таким чином, пеня (неустойка) складає 748,24 = 2413,67 х 1 % х 31 день. Усього сума неустойки (пені) складає 6033 (шість тисяч тридцять три) гривні 17 копійок. Таким чином позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати за сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн (а.с. 6, 141-142). Представник відповідача в свою чергі також просить стягнути з позивача понесені його довірителем витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. (а.с. 143-144). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено часткового (43%), то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: правова допомога у розмірі 1290 грн. та судовий збір 361 грн. 20 коп.; відповідачеві - правова допомога у розмірі 1425 грн.

Outcome: approved