overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тетіївського районного управління юстиції, актовий запис № 10, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Позивач вказує, що сімейні стосунки у нього з дружиною не склалися, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2018 року, спільного господарства та бюджету не ведуть, а тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 15.02.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тетіївського районного управління юстиції, актовий запис № 10, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). У шлюбі в сторін народились двоє сині [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2018 року, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2018 року і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін та їхніх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області України, актовий запис № 140, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . В шлюбі в сторін народились спільні діти - дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейні стосунки у нього з дружиною не склалися, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, а тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В підготовче засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі " [PERSON] ". Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 15.11.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області України, актовий запис № 140, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). У сторін є спільні діти - дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків не підтримують і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 93, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейні стосунки у нього з дружиною не склалися, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, а тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В підготовче засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі " [PERSON] ". Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 19.09.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 93, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). В шлюбі у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони проживати разом не бажають, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують і в подальшому підтримувати наміру не мають, спільного господарства та бюджету не ведуть, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін та інтересам їхньої неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що 12 квітня 2008 року між ним та [PERSON], [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю - продаж житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 61,8 кв.м., в тому числі житловою площею 35,8 кв.м. При укладенні угоди був присутній відповідач - [PERSON] На підтвердження укладеної угоди [PERSON] та [PERSON] сплачено під розписку 35 тис.грн, після чого [PERSON] та [PERSON] передали позивачу правовстановлюючі документи на майно та ключі від будинку. Переоформлення документів на будинок домовилися зроботи пізніше. В травні 2008 року [PERSON] загинула, а через деякий час померла і [PERSON] Внаслідок чого позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на куплений будинок. Просив суд визнати договір купівлі - продажу відбувшимся та визнати за ним право власності на майно. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду також не з'явився, подав заяву в якій позов визнає, просив справу слухати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі - продажу є [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Відповідно до розписки [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] в присутності свідка [PERSON] передав їм кошти в сумі 35 тис.грн. за продаж житлового будинку по [ADDRESS] /а.с.6/. Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] померла [INFO] /а.с.7/, а [PERSON] [INFO] /а.с.8/. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON]./а.с.1/ Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном; ч.2 ст. 319 цього ж кодексу - власникові володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право спростовується або не визнається іншою особою. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2ст.220 ЦК України,якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно - 1/2 частину земельної ділянки площею 2.3600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, що належала його бабі [PERSON], оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідачі Іванівська сільська рада Теребовлянського району, Теребовлянська районна державна адміністрація у судове засідання не з»явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачі позов визнали і суд встановив наступні факти. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON]. Спадкодавцю [PERSON] належала на праві власності ? частина земельної ділянки площею площею 2.36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванівської сільської ради Теребовлянського району та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24 квітня 2012 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. До дня смерті [PERSON] не виготовила державний акт на право власності на вказану земельну ділянку та не здійснила державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Інші спадкоємці майна [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались. Згідно із інформацією (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 лютого 2015 року вартість земельної ділянки складає 79906.04 грн. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1258, 1261,1268 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (1/2 частину земельної ділянки) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку для ведення сільського господарства, яка належала його сестрі [PERSON], оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить їх задовольнити. Відповідач Долинська сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач позов визнав і суд встановив наступні факти. 15 травня 2001 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла право на земельну частку (пай) розміром 2.3 в умовних кадастрових гектарах, належну їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0163453, [PERSON]. 17 жовтня 2001 року [PERSON] виготовлено державний акт на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 2.08 га, призначеної для ведення сільського господарства та розміщеної на території Долинської сільської ради Теребовлянського району. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку. Однак, спадкоємець майна [PERSON] [PERSON], вступивши в оперативне управління вказаним спадковим майном, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку не виготовив у зв»язку із тим, що спадкодавець заповіла йому земельну частку (пай), а не земельну ділянку, яка зазначена в державному акті на право приватної власності на землю. Вартість земельної ділянки згідно з інформацією (витягом) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21 березня 2014 року № 402042 складає 36925.87 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно -земельну ділянку площею 1.85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ласківецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, що належала його батькові [PERSON], оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із тим, що батько заповів не земельну ділянку, а державний акт на право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач позов визнала і суд встановив наступні факти. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON]. Спадкодавцю [PERSON] належала на праві власності земельної ділянки площею площею 1.85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ласківецької сільської ради Теребовлянського району, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 697454 від 18 березня 2002 року. 18 лютого 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 697454 [PERSON]. Вказаний заповіт на день смерті заповідача не змінювався і не скасовувався. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Згідно із інформацією (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 9 грудня 2014 року № 405756 вартість земельної ділянки складає 12190.38 грн. Відповідач [PERSON] відмовилась від права спадкувати майно спадкодавця [PERSON], подавши про це нотаріусу письмову заяву. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно -земельну ділянку площею 2.02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [ADDRESS], що належала [PERSON], оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із тим, що спадкодавець заповіла йому земельну ділянку (пай) та виготовленням останньою після складення заповіту державного акту на право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяви про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 4 травня 1998 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку (пай) в [ADDRESS] на підставі сертифікату серії ТР № 021713, [PERSON]. Після складення вказаного заповіту [PERSON] 10 березня 2006 року виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 813681, відповідно до якого вона стала власником земельної ділянки площею 2.02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Заповіт, складений [PERSON], на день її смерті, не змінювався і не скасовувався. Вартість земельної ділянки відповідно до інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 7 травня 2014 року № 402793 складає 45634.20 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1223, 1225 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved