Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 3 липня 2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про скасування рішення 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року та скасування державного акту на право приватної власності на землю. З позову вбачається, що рішенням 6 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 31 серпня 1999 року позивачу [PERSON] було передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га, призначену для будівництва житлового будинку та господарських будівель, що розташована в сел. Велика Багачка Полтавської області по вул. Радянській. Рішенням 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року було визначено остаточний розмір земельної ділянки, яким було встановлено площу 0,247 га, з якої площею 0,15 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та площею 0,097 га, що призначена для ведення підсобного господарства. Позивач вказує, що вищевказане рішення Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року підлягає скасуванню, оскільки цим рішенням було визначено розмір земельної ділянки площею 0,247 га, з якої площею 0,15 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та площею 0,097 га, що призначена для ведення підсобного господарства. в той час як вона будучи членом колгоспу ім. Леніна Великобагачанського району Полтавської області відповідно до законодавства мала право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку. В зв'язку з цим посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року про інвентаризацію земельних ділянок громадянам та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 048419 від 30 вересня 2002 року,та рішення Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року, яким було визначено остаточний розмір земельної ділянки, переданої у власність [PERSON], площею 0,247 га, з них площею 0,15 га, - для обслуговування житлового будинку та площею 0,097га - для ведення підсобного господарства. Ухвалою суду від 4 липня 2014 року було відкрито провадження по справі. В судових засіданнях 23 липня та 13 серпня 2014 року позивач [PERSON] позов підтримала, посилалася на обставини, викладені в ньому та просила суд його задовольнити. Представник відповідача Великобагачанської селищної ради Полтавської області Писаренко А.А. позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області Андріященко С.Д. в судових засіданнях не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] В судове засідання 21 серпня 2014 року сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, застосовуючи при цьому ст.197 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про скасування рішення 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року та скасування державного акту на право приватної власності на землю підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно архівного витягу з протоколу № 25 засідання правління колгоспу імені Леніна Великобагачанського району Полтавської області від 16 жовтня 1985 року було рекомендовано зборам уповноважених прийняти в члени колгоспу [PERSON], а з архівного витягу з протоколу №1 зборів уповноважених членів колгоспу імені Леніна Великобагачанського району Полтавської області від 18 лютого 1986 року вбачається, що Марусенко (після зміни прізвища [PERSON]. було прийнято в члени колгоспу імені Леніна 1 серпня 1990 року [PERSON] була прийнята на посаду виконроба колгоспу ім. Леніна Великобагачанського району Полтавської області (а.с.10), що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці [PERSON] З архівного витягу з протоколу 6 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 31 серпня 1999 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян було передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва житлового будинку та господарських будівель по вул. Радянській в сел. Велика Багачка Полтавської області (а.с.8). З архівного витягу з протоколу 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року про інвентаризацію земельних ділянок громадян було встановлено остаточний розмір земельної ділянки, переданої у приватну власність [PERSON] - 0,247 га. з якої площею 0,097 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,15 га, призначена для обслуговування житлового будинку (а.с.9). [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ № 048419, виданого 30 вересня 2002 року належала земельна ділянка площею 0,2471 га, з якої площею 0,0971 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,1500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована на території сел. Велика Багачка Полтавської області вул. Радянська. Акт зареєстровано в книзі реєстрації за № 698 (а.с.7). З повідомлення № 01-05-21/1297 від 15 серпня 2014 року відділу Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що зареєструвати земельні ділянки площею 0,2471 га, що призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення підсобного господарства, та розташовані на території Великобагачанської селищної ради неможливо, так як відповідно рішення 6 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради від 31 серпня 1999 року площа 0,2500 га передана у власність лише для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд . Будь-якої заяви про зміни цільового призначення земельної ділянки [PERSON] не подавала. Відповідно до ст.78 Земельного кодексу Української РСР від 8 липня 1970 року спеціалісти сільського і водного господарства, які працюють в сільськогосподарських і водогосподарських підприємствах, організаціях, установах і проживають у сільській місцевості мали право користуватися присадибними земельними ділянками, включаючи площу зайняту будівлями - не більше 0,25 га. Отже, [PERSON], мала право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, яка була передана їй у приватну власність на підставі протоколу 6 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 31 серпня 1999 року, і в рішенні 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року про інвентаризацію земельних ділянок громадянам, на підставі якого був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 048419 від 30 вересня 2002 року, на ім'я [PERSON] неправомірно було вказано остаточну площу земельної ділянки 0,2471 га, з якої площею 0,097 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,15 га, призначена для обслуговування житлового будинку (а.с.9), в той час як були відсутні будь-які правові підстави для зміни цільового призначення земельної ділянки, що в даний час перешкоджає позивачу [PERSON] зареєструвати наявну земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд Частиною 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. При розгляді заявлених позовних вимог [PERSON] та їх задоволенні суд, крім положень ч.4 ст.174 ЦПК України, враховує також і положення пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року, де Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Частиною 1 ст.153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійним. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Так, абз.2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України , ст.ст. 26,30,87-90, 97, 100,102,118,123,128,143-146,149,151,153-158,161,210,212 ЗК України, глав 27,33-34 ЦК України, ст.15 ЦПК України, ст.12 ГПК України - судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Тобто, у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Правові висновки про це містяться у постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 року (справа №6-33цс13), про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Така правова позиція Верховного Суду України згідно положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. " При таких обставинах, коли визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держземагенства у Великобагачанському районі Полтавської області про скасування рішення 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року в частині встановлення остаточного розміру земельної ділянки площею 0,2471 га, з якої площею 0,097 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,15 га, призначена для обслуговування житлового будинку , передану у приватну власність [PERSON] та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії І- ПЛ № 048419, виданого Великобагачанською селищною радою Полтавської області 30 вересня 2002 року на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 19 жовтня 2001 року на ім'я [PERSON].

Outcome: approved