Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2004 року відповідач відбував покарання за злочин, вчинений проти життя та здоров'я людини. Після звільнення з місць позбавлення волі, 12 березня 2008 року, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. В подальшому, відповідач не зробивши належних висновків, 11 лютого 2011 року був знову засуджений до позбавлення волі та на даний час відбуває покарання у виправній колонії. З моменту свого першого засудження, [PERSON] не приймав участі у вихованні дітей та піклуванні про їх духовний розвиток, не спілкувався з ними та не надавав будь-якої допомоги. Крім того, з 25 листопада 2010 р. за рішенням Генічеського районного суду, відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, однак рішення суду ним не виконується, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів відповідачем станом на 01.10.2015р. складає 41953 грн. 59 коп. Вказує, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, повністю відмовився від дітей, їхнього матеріального утримання. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дітей змусило її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю за підставами вказаними у позові. Додатково пояснила, що починаючи з моменту народження дітей, відповідач неналежним чином виконував свої батьківські обов'язки, вказує, що сторони спільно однією сім'єю не проживали та [PERSON] спілкувався з дітьми лише по вихідних днях. Відносно відповідача 10.11.2015 року Генічеський районний суд виніс ухвалу, про надання окремого доручення начальнику Північної ВК №90 УДПС України в Херсонській області, провести певні процесуальні дії, а саме допитати [PERSON], по суті пред'явленого позову. Згідно відповіді повернутої до суду [PERSON] не визнає позовні вимоги позивача щодо позбавлення його батьківських прав без належного обґрунтування своєї позиції. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю Коваленко І.І. в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] відповідатиме інтересам останніх, оскільки батько дітей на протязі тривалого часу не приділяє їм належної уваги, не піклується про них, веде негативний спосіб життя, що виражається в тому, що він неодноразово був засуджений та на даний час відбуває покарання у виправній колонії.. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши висновок Служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони в період з 2002 року по 2008 рік перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали як чоловік та жінка. За період спільного життя у сторін народилося двоє дітей : син - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно. Згідно ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що з 2004 року відповідач, будучи засудженим за злочини проти життя та здоров'я, відбував покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 березня 2008 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. В подальшому, після відбуття покарання за першим вироком суду, відповідач належних висновків не зробив та 11 лютого 2011 року був знову засуджений до позбавлення волі за злочин вчинений проти статевої свободи та останньому призначено покарання з ізоляцією від суспільства. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що починаючи з 2004 року, відповідач [PERSON] будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, їхнім вихованням не займається. Дій направлених на участь у вихованні дітей не вчиняв. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2010 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON]. стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак відповідачем аліменти жодного разу не сплачувалися та заборгованість на даний час становить понад 40 тис. грн... Відповідно до ст.. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його можна застосовувати тоді, коли це викликано необхідністю. Відповідно до пояснень позивача, [PERSON] після народження дітей майже постійно перебуває у місцях позбавлення волі, вихованням дітей не займається, між сторонами склалися негативні стосунки з приводу поведінки відповідача, що свою чергу негативно впливає на емоційний стан дітей. Як вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї громадянки [PERSON] від 14.10.2015 року. Позивач отримує лише соціальну допомогу від держави, в розмірі 30 % прожиткового мінімуму. Жодної підтримки з боку [PERSON] немає. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій на налагодження стосунків з дітьми, намаганні брати участь у їхньому вихованні та утриманні. Останній не звертався до служби у справах дітей Генічеської РДА з метою визначення його участі, як батька у вихованні дітей; ним не вжито заходів щодо утримання дітей; відсутні докази, що підтверджували б його намагання домовитися з позивачем про спілкування з дітьми. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матеріалами справи підтверджена винна поведінка [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved