Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, у зв"язку з чим вона вимушена звертатись до суду. На підставі переліченого просить суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з"явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду рекомендованою поштою із повідомленням за адресою його реєстрації, однак конверти були повернуті до суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року, який рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02 жовтня 2014 року було розірвано. Згідно свідоцтва про народження, виданого 08 липня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 563, [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] . За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що утримання неповнолітньої дитини є не правом, а обов`язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на одну дитину є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (09 вересня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved