Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Під час сімейного життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з відповідачкою. Стверджує, що він на її, дочки [PERSON], утримання згідно заочного рішення Мостиського районного суду від 24.01.2017 року зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час його матеріальний та сімейний стан змінився. Він вдруге одружився. Крім цього, в нього народився син [PERSON], [INFO], за котрим здійснює догляд до досягнення таким трирічного віку. З огляду на наведені обставини, просить суд постановити рішення, яким зменшити раніше встановлений розмір аліментів з 1500 грн. до 930 грн. щомісячно на утримання [PERSON], 21.02.2003р.н.. і до досягнення такою повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги від 16.05.2018 року, згідно якого його інтереси представлятиме адвокат [PERSON] Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що заявлені його довірителем вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. На попередньому судовому засідання 11.06.2018 року заперечувала проти позовних вимог позивача [PERSON], вважаючи такі безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2017 року позивача [PERSON] зобовязано сплачувати в користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. і до досягнення дитиною повноліття. Із матеріалів справи відомо, що змінилося сімейне становище платника аліментів, позивача [PERSON]: він повторно одружився 18.04.2017 року і від даного шлюбу у нього народився син [PERSON], [INFO]. При розгляді\~справи судом\~також встановлено,\~що позивач\~[PERSON] здійснює догляд за дитиною: сином [PERSON], 16.11.2017р.н., до досягнення таким трирічного віку, що стверджується матеріалами справи. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON], 2017р.н., копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2017 року, копією свідоцтва про шлюб між позивачем і [PERSON], довідкою про склад сімї позивача [PERSON], довідкою, виданою позивачу [PERSON] Мостиським Управлінням соціального захисту населення, з якої відомо, що останній знаходиться на обліку і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. У відповідності до ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Протоколу№7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік"прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2018 року встановлений на рівні 1860 гривень. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем [PERSON] докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. Стягнення аліментів у зменшеному розмірі слід проводити від дня набрання даним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved