Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

позивач [PERSON] 31.07.2019 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності від 22.02.2010 року виданим відділом приватизації житла Франківської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №290-Ж-Ф та згідно витягу з державного реєстру правочинів №8378679 являється єдиним власником даного будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: внучка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внук - [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2397 від 01.06.2019 року виданою ЛКП «Сонячне». Проте, як вбачається з актів складених ЛКП «Сонячне» від 21.03.2019 року, 27.05.2019 року, 01.06.2019 року вказані громадяни за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживають. Станом на сьогоднішній день усі відповідачі проживають за кордоном в Канаді, [ADDRESS] та усі відповідачі являються резидентами Канади, про що засвідчує Карта резидента Канади. Відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад п`ять років, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку. Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04.09.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.09.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до судового розгляду. Позивач 02.12.2019 року подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі 05.11.2019 року надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] володіє на праві спільної часткової власності Ѕ частиною будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.02.2010 року серії [NUMBER], яке видане відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №290-Ж-Ф. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видане обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 30.03.2010 року №25730287, підставою виникнення права власності [PERSON] на Ѕ частку будинку [ADDRESS] , є договір купівлі - продажу, реєстраційний №689 від 29.03.2010 року, посвідчений Футорянською О.А., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї і прописки виданої ЛКП «Сонячне» №2397 від 01.06.2019 року в будинку [ADDRESS] зареєстровано шестеро осіб: позивач (власниця), внук - [PERSON] , син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внучка - [PERSON] , внук - [PERSON] . Як вбачається з актів від 01.06.2019 року №260, від 27.05.2019 року №226, від 21.03.2019 року №147, виданих ЛКП «Сонячне», які складено в присутності сусідів - [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) відповідачі не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відтак суд приходить до висновку, що відповідачі позбавилися права користування спірним житловим приміщенням, добровільно залишили жиле приміщення та здійснили дії, направлені на припинення права користування цим будинком. Таким чином, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно статті 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням здійснюється на підставі судового рішення. Як достовірно встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у спірному житловому приміщенні, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймають участі в спільному побуті, а тим самим такі дії відповідачів свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Таким чином, оцінивши доводи у їх сукупності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, ураховуючи непорушність права приватної власності позивача на її житло, наявність перешкод у використанні цього права, а також факт не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні. У зв`язку із наведеним, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити, визнавши відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved