Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні сина [PERSON], який помер [INFO] Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом із сином проживала постійно однією сім'єю без реєстрації такого проживання та перебувала на його утриманні до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] Основним та головним джерелом доходу сім'ї було пенсійне забезпечення сина [PERSON], який отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір якого становив 9000 грн. в місяць та значно перевищував розмір доходів заявника. [PERSON] є пенсіонером, отримувала та отримує пенсію за віком у розмірі близько 1300-1400 грн. в місць, інших джерел доходу немає. Після смерті сина, заявник втратила основне та вагоме джерело для існування, залишившись на мінімальному розмірі пенсійного забезпечення. Встановлення факту того, що вона проживала разом із сином та перебувала на його утриманні має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для звернення до із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області. Представник заявника в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області у судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 5 передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом достовірно встановлено, що заявник у справі [PERSON], є матір'ю померлого [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.1969 року, актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження № 19 (а.с.5). [PERSON], є пенсіонером за віком та їй була призначена мінімальна пенсія (а.с.8). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). У зв'язку зі смертю сина, у заявниці виникла необхідність звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Проте, відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Волинській області від 18.05.2018 року, їй було відмовлено у призначенні пенсії даного виду з підстав відсутності документа, що засвідчує факт перебування на утриманні та роз'яснено право звернення до суду (а.с. 9). Згідно акту № 82 ТОВ ЖЕП «Перспектива» від 19.03.2018 року [PERSON] проживала з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року (а.с.7), що також узгоджується з даними акту №908 від 16.07.2018 року, наданому для пред'явлення до суду заявником за її зверненням (а.с. 26). Відповідно до довідки № 333/03-51 від 13.07.2018 року, [PERSON] перебував на обліку у ГУ ПФУ у Полтавській області та отримував пенсію за вислугу років по місяць смерті включно, розмір пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року складає 88993,60 грн. (а.с.25), що значно перевищує розмір пенсійних виплат [PERSON] [PERSON] до моменту смерті [PERSON] проживала разом з ним, вела спільне господарство. Отримання пенсії [PERSON] не може слугувати підставою відмови у виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника, оскільки основним і постійним джерелом засобів до існування, зважаючи на аналіз розміру пенсійних виплат осіб, була для заявника допомога [PERSON], що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв'язку з чим суд вважає доведеним той факт, що заявник перебувала на утриманні свого сина, померлого [INFO]. Зазначений факт ніким не оспорюється і має для заявниці юридичне значення. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved