Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею ([PERSON].) та відповідачем [PERSON] 23 вересня 2047 року в Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Закарпатській області було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №406. Під час даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON]. Однак, на даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, дружина проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо від них і в той же час фінансове утримання дитини не здійснює, не цікавиться нею, не дбає про її виховання. Так, на даний час, вона не отримує від батька дитини жодної допомоги, а працювати та отримувати дохід вона не може, так як дитина маленька і їй потрібна постійна її присутність. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON].) звертається до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 2018 року народження в розмірі 2000 грн., щомісячно і до досягнення нею повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частки від всіх видів доходу щомісячно і до досягнення доньки трьох річного віку. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи відкласти на інший час, у зв'язку з тим, що його представник [PERSON] знаходиться на лікування, однак однак підтверджуючий документ, що між ним укладено угода або Договір з адвокатом [PERSON] та копію ордеру до заяви не долучив, а також не долучив до заяви докази того, що [PERSON] дійсно перебуває на лікуванні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 23 вересня 2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №406 (а.с.6). У сторін по справі, 25 лютого 2018 року народилася донька - [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про народження видане Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 02 березня 2018 року (а.с.7). Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені -2- вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум з 1 липня на дитину віком від 6 до 18 років становить - 1944 гривень, а для працездатних осіб - 1841 грн.. Згідно частини статті 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частини 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 84 цього Кодексу встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. -3- Так, судом знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні доньки мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача [PERSON] як батька утримувати та надавати доньці матеріальну допомогу. Також, суд знаходить підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліменти на її утримання і до досягнення дитиною трьох річного віку, в розмірі 920 грн. 50 коп., але не менше відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути частково з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved