Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищеозначеним позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадщину, вказуючи на те, що 31.12.2007 року померла її мати [PERSON], яка на момент своєї смерті проживала та була прописана з нею в смт.Новотроїцьке по вул.Чкалова,99 Херсонської області. Після її смерті відкрилася спадщина за законом. До спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в смт.Новотроїцьке по вул.Чкалова,99, який належав [PERSON] на праві власності, оскільки був отриманий внаслідок дарування, та Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований в смт.Новотроїцьке по вул.Шевченка,92, який вона будучи одруженою з відповідачем купили та оформили на його ім»я. На момент смерті мати була одружена з батьком, відповідачем по справі, крім неї вони мають ще двоє дітей, які заяву про прийняття спадщини не подавали. Вважає, що, фактично, прийняла спадщину, так як проживала разом з матір»ю, однак документально не оформила. За усною домовленістю з відповідачем спільний будинок батьків було розподілено на дві частини, та в належній їй частини проживала її сестра. Однак стало відомо, що відповідач посвідчив заповіт, за яким увесь будинок заповів брату, порушивши її право власності на Ѕ частину цього будинку. Нотаріус порадила їй звернутися до суду, оскільки будинок зареєстрований на відповідача, документи на нього не надає. Крім того, в свідоцтві про її народження, в написанні їх з батьком прізвищах допущено помилку, вказано [PERSON], [PERSON], замість правильного [PERSON], [PERSON], що є перешкодою в оформленні документів. Просить встановити факт, що [PERSON] [INFO], уродженець [INFO], що проживає в [INFO] являється її батьком, та визнати за нею право власності після смерті матері, [PERSON], померлої 31.12.2007 року на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в смт.Новотроїцьке вул.Шевченко,92 Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрованого на ім»я [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні проти заявлених вимог про визнання права на спадщину заперечув, посилаючись на те, що позивачка не надає йому необхідний догляд,однак не заперечував факту,що він є рідним батьком [PERSON]. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснила,що батьки за життя допомогли брату в Криму побудувати будинок, сестра [PERSON] також мала, де проживати,тому вона майже 20 років з дитиною проживала в будинку батьків, який побудований на два власника, де мешкає і наразі в одній половині, а в другій батько. В силу різних життєвих обставин, які сталися не з її вини, батько вирішив після своєї смерті будинок залишити брату, таким чином позбавивши її місця проживання,що є несправедливим та порушенням останньої волі покійної матері.З метою захисту її права на проживання в будинку, сестра [PERSON] позивається до суду для визнання права власності на половину будинку,щоб вона/ [PERSON]/ мала місце помешкання. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві про народження V-ТЮ-№789673 від 27.11.1965 року вказано прізвище дитини та батька [PERSON], [PERSON], а згідно паспортів громадян України їх прізвище «Усеінов», «Усеінова». Відповідно до свідоцтва про одруження 26 листопада 1965 року [PERSON] Єнвер одружився з [PERSON]. Згідно до дублікату договору купівлі-продажу від 07.03.2012 року посвідченого нотаріусом Державного нотаріального архіву Херсонської області, р№2-10 [PERSON] належить на праві власності будинок розташований в смт.Новотроїцьке вул.Шевченко,92 Херсонської області, таким чином означена власність є спільною власністю подружжя. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-КГ №065476 від 08.01.2008 року [PERSON] померла 31.12.2007 року, будучи зареєстрованою не в цьому будинку в по вул. Чкалова 99,разом з донькою [PERSON],яка після смерті матері єдина зі спадкоємців прийняла, фактично, спадщину, переживший чоловік та двоє інших дітей до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталися. Позивач є спадкоємцем за законом. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах; до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику справах про спадкування"/далі постанова ПВСУ/спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами справи, та нотаріусом в отриманні свідоцтва на спадщину відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності за позивачем на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в смт.Новотроїцьке вул.Шевченко,92 Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрованого на ім»я [PERSON]. Відповідач [PERSON] не визнав права власності в порядку спадкування його доньки на половину будинку,де він мешкає, посилаючись на те,що на час смерті дружина проживала з ним по вул Шевченко 92,тому [PERSON] не являється спадкоємцем,який, фактично, прийняв спадщину після смерті матері, бажає залишити будинок у спадок своєму сину з підстав,які не входять до предмету доказування за цим позовом. Суд приходить до висновку,що така позиція відповідача підлягає відхиленню. Як встановив суд у спадкодавця [PERSON] було два об»єкта права власності-житлових приміщень, але зареєстрована вона була по вул..Чкалова 99 разом з донькою, позивачкою по справі. Таким чином установлено, що виник спір з питання місця відкриття спадщини,слід керуватися п.3 абз3 викладеним в означеній вище Постанові Пленуму ВС України що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця,яке визначається за правилами ст.29 ч.2 ст.1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання,місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно копії домової книги місцем реєстрації спадкодавця [PERSON] є будинок, розташований в смт Новотроїцьке вул. Чкалова 99, тобто за місцем проживання доньки [PERSON], позивачки за справою.Таким чином підтверджується факт прийняття нею спадщини половини будинку по вул.Шевченко 92 смт Новотроїцьке після смерті матері, фактично. Своє бажання прийняти спадщину після смерті матері вона єдина зі спадкоємців/батька, брата, сестри/ висловила, подавши заяву в нотаріальну контору, про що свідчить постанова нотаріуса. Аналогічна позиція висловлена в постанові ВСУ п.5 У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини 1 ст.1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині,яку він має прийняти,переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється за ними порівну. Оскільки ні переживший чоловік, ні донька [PERSON], ні син [PERSON] не подали заяви про своє бажання прийняти у спадщину половину будинку,що розташований по вул.Шевченко 92 після смерті [PERSON], слід визнати, що фактично прийняв цю спадщину один спадкоємець [PERSON] і вона має право на спадщину в розмірі однієї другої будинку по вул.Шевченко 92 в смт.Новотроїцьке Херсонської області. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину позивачці, про що свідчить мотивована постанова нотаріуса, у неї виникло право звернутися в суд з позовом про визнання права власності на майно. Таке право позивачки підтримано роз»ясненнями ВСУ п.23 абз 3. За таких обставин слід позовні вимоги задовольнити повністю з відшкодуванням судових витрат в порядку ст.141 ЦК України. На підставі зазначеного, ст. 1221, 1225, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved