Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Заявник - в. о. генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі КНП ТОКПЛ ТОР) Шкробот В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи вимоги достатніми підставами для госпіталізації, передбаченими законом. В судовому засіданні представник КНП ТОКПЛ ТОР Гач М.П. заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] визнаний недієздатним, страждає на важкий психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Останній раз перебував на стаціонарному лікуванні згідно рішення суду у 2017 році, стаціонарно лікувався за добровільною згодою лише один раз, добровільно амбулаторно лікування не приймає. Під час поступлення до відділення лікарні поводив себе агресивно. Прокурор заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в КНП ТОКПЛ ТОР підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. [PERSON] як законний представник пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , який хворіє на психічну хворобу з 12-13 років, останнім часом його стан погіршився, він проявляє агресію щодо неї, виражається нецензурними словами на її адресу, на стінах кімнати наніс нецензурні, образливі написи, фото яких вона надає суду, вночі спалив на кухні гітару, приносить до кімнати непотрібні речі, постійно стверджує, що за ними хтось спостерігає, переслідує, не бажає добровільно приймати лікування, а тому вважає, що на даний час необхідне стаціонарне лікування, а тому просить помістити його для обстеження і лікування у психіатричний заклад без його згоди. [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо його госпіталізації у психіатричний заклад, вказавши, що він здоровий, не вчиняв кримінальних правопорушень, поводить себе нормально, приходить до лікаря-психіатра кожен місяць добровільно для прийняття лікування, бажає лікуватись в домашніх умовах. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Громадянин [PERSON] , [INFO] був госпіталізований до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні 15 липня 2019 року о 22 год. 15 хв. в супроводі матері. Доставлений бригадою швидкої допомоги у супроводі працівників поліції. Апеляційним судом Тернопільської області 27.12.2012 року та Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 18.10.2017 року ухвалювались рішення щодо госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку до ТОККПНЛ для проведення медичного обстеження та лікування. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів та за наслідками огляду Комісія прийшла до висновку, що близько 12-13 років хворіє психічними захворюваннями. Перебуває у групі спец. Обліку як пацієнт, що страждає на тяжкий психічний розлад і чинить дії, небезпечні для навколишніх. Страждає на психічний розлад, від параноїдної шизофренії, безперервний тип перебіг, дефект психіки по змішаному типу із переважанням психопатоподібного та вираженого кверулянства, галюцинаторно-параноїдний синдром. Комісія прийшла до висновку, що згідно ст.14 «Закону України про психіатричну допомогу», [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у пацієнтки тяжкого психічного розладу, яке обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Даною статтею встановлено, що при затриманні особи, як душевнохворої повинні бути дотримані вимоги, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Аналізуючи в сукупності вищенаведені пояснення лікаря-психіатра, законного представника - матері, письмові докази, суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що [PERSON] , хворіє важким психічним розладом, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих і чинить суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога, лікування можливе лише в умовах стаціонару, особа вже проходила таке лікування в умовах стаціонару, добровільно не проводить амбулаторне лікування, а тому суд вважає, що заяву слід задовольнити та госпіталізувати [PERSON] без його згоди у примусовому порядку на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved