Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на їх користь коштів в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, сплачених в порядку ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій особі в наслідок ДТП, що мало місце 22.01.2012 р. та сталось через порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, оскільки його цивільно - правова відповідальність на момент ДТП застрахована не була. Сума страхового відшкодування склала 28 805 грн. 96 коп. та була виплачена власнику автомобіля "Тойота" д/н [NUMBER] [PERSON], який було пошкоджено внаслідок ДТП. Таким чином, позивач просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача вказані суми страхового відшкодування, поклавши на нього судові витрати пов»язані із сплатою судового збору в розмірі 288 грн. 06 коп. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи те, що сторона позивача втретє надала до суду клопотання про оголошення перерви по справі, за умови, що по справі вже було прийнять та скасовано заочне рішення без надання належних підтверджень поважності неприбуття в судові засідання, суд не враховує підстави такого, зазначені позивачем за поважні. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2012 року в місті Києві мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Опель Омега» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER], належний [PERSON] ДТП сталось в наслідок порушення ПДР України [PERSON] Вказане підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року по справі № 3-1079/12 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаної ДТП автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, сума шкоди за якими виходячи зі звіту автотоварознавчого дослідження ФОП [PERSON] від 14.02.2012 р. становить 33 847,15 грн., частину яких в розмірі 28 805 грн. 96 було відшкодовано власнику пошкодженого транспортного засобу «Тойота» д/н [NUMBER] позивачем на підставі наказу МТСБУ № 1 від 06 квітня 2012. Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Податок на додану вартість в розмірі 5 641 грн. 19 коп. не є прямим збитком, а тому не може бути включений в розмір регламентної виплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Враховуючи наведене та

Outcome: approved