Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Чернігівської міської ради звернулася до суду із позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюга Юрія Олександровича, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , в якому просила: визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування від 11 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О.; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 8915666 від 11.12.2013, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 6/25 частин об`єкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203563974101; визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування від 13 червня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О.; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 13748730 від 13.06.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 6/25 частин об`єкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203563974101. визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування від 19 червня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О.; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 13878483 від 19.06.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 6/25 частин об`єкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203563974101; визнати недійсним з моменту укладення Договір дарування від 20 червня 2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О. визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 13913592 від 20.06.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 6/25 частин об`єкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203563974101. Позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] відноситься до земель комунальної власності територіальної громади м. Чернігова. Договорами купівлі-продажу № 1, 2, 3, 4 від 10.12.2004 року та № 5 від 15.04.2005 року ВАТ «Постачальник» зобов`язався передати у власність ТОВ «Чернігівметалпостач» ділянки залізничної колії та асфальто-бутове покриття. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.07. 2005 року вищезазначені договори були визнані дійсними та зобов`язано КП «Чернігівське МБТІ» здійснити державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Чернігівметалпостач» на придбане за вказаними договорами майно. Станом на 06.08. 2005 року рішення господарського суду Чернігівської області від 26.07.2005 року набрало законної сили та на підставі зазначеного рішення суду КП «Чернігівське МБТІ» було складено схематичний план на асфальтно-бутове покриття, зазначене літерою «№1», загальною площею 0,1594га, асфальтно-бутове покриття, зазначене літерою «№ 2», загальною площею 0,1507 га, залізничні під`їзні колії, зазначені літерою «№ 3», загальною площею 1328,5 м та зареєстровано право власності на зазначені об`єкти за ТОВ «Чернігівметалпостач». 03.09. 2005 року ТОВ «Чернігівметалпостач» продало [PERSON] асфальтно-бутові покриття та залізничну під`їзну колію. Постановою Вищого Господарського Суду України від 23.03. 2006 року рішення господарського суду Чернігівської області від 26.07.2005 року скасовано. У подальшому [PERSON] передав покриття у власність [PERSON] за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.03.2009 року. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області по справі № 22ц-370/2009 від 26.03.2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу асфальтно-бутового покриття, зазначеного літерою «№1», загальною площею 0,1594 га., асфальтно-будового покриття, зазначеного літерою «№2», загальною площею 0,1507 га., залізничних підїздних колій, зазначених літерою «№ 3», за адресою [ADDRESS] від 03.09.2005 року, укладений між ТОВ «Чернігівметалпостач» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Матвієнком С.М. і зареєстрований у реєстрі за № 6736. При цьому, даним рішенням встановлено: «Враховуючи вищезазначене, ТОВ «Чернігівметалпостач» власником спірного майна як нерухомості на момент його відчуження останнім не було, оскільки договори купівлі-продажу № 1, 2, 3, 4 від 10.12.2004 року та № 5 від 15.04.2005 року спірного асфальтно-бутового покриття та залізничної під`їзної колії відповідно до статей 210, 640 ЦК України є неукладеними та такими, що не породжують цивільних прав та обов`язків, окрім того, асфальтно-бутове покриття не може розглядатись як самостійний об`єкт нерухомості, оскільки є елементом благоустрою, типом покриття». 12.05.2009 року [PERSON] подарувала асфальтно-бутові покриття, зазначені літерою «№1», загальною площею 0,1594 га., літерою «№2», загальною площею 0,1597 га., та залізничні під`їздні колії, зазначені літерою «№ 3», за адресою [ADDRESS] , [PERSON] 30.09.2009 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко 1.М., реєстровий № 1604 згідно якого власницею асфальтно-бутових покриттів, зазначених літерою «№1», загальною площею 0,1594 га., літерою «№2», загальною площею 0,1507 га., та залізничних під`їздних колій, зазначених літерою «№ 3», за адресою [ADDRESS] стала [PERSON] Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 червня 2013 року по справі № 2515/10419/2012 визнано недійсним укладений 30.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу в частині купівлі-продажу асфальто-бутового покриття № 1, загальною площею 0,1594 га, та асфальто-бутового покриття № 2, загальною площею 0,1579 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Костенко І.М. (реєстровий № 1604). Даною ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 05.06.2013 встановлено: «Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та за змістом ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» і розділу 4 Інструкції із складання звітності за формою № 1-ДГ "Звіт про наявність автомобільних доріг загального користування та їх благоустрій", що затверджена наказом Державної служби автомобільних доріг від 19.07.2006 року № 284 (зареєстрований в Мін`юсті України 03.08.2006 року за № 930/12804), яка була чинною до 04.06.2013 року, а також за змістом пункту 2.2 Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, які затверджено наказом Мін`юсту України від 14.04.2009 року № 660/5, спірні асфальто-бутові покриття є елементами (частинами) об`єктів благоустрою, тобто вони є складовою частиною проїзду загального користування, на якому вони знаходяться. Отже ці покриття не є окремими об`єктами нерухомого майна. Тож в силу СТ. 187 ЦК України спірні асфальто - бутові покриття належать власникові земельної ділянки, на якій розташований проїзд, складовою частиною якого є дані покриття. Асфальто-бутові покриття, про які йдеться, розташовані на проїзді загального користування на земельній ділянці, що належить до земель Чернігівської міської ради. Із викладеного випливає, що в силу ст. 657 ЦК України асфальто-бутові покриття № 1, загальною площею 0,1594 га, і № 2, загальною площею 0,1597 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] і є складовою частиною проїзду загального користування на земельній ділянці, що належить до земель Чернігівської міської ради, по даний час належать Чернігівській міській раді. За таких обставин вони не могли відчужуватися ТОВ «Чернігівметалпостач» [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , а останнім у свою чергу - [PERSON] . Позивач зазначає, що так як договір купівлі-продажу спірних асфальто-бутових покриттів між [PERSON] та [PERSON] від 30.09.2009 року укладено з особою, якій не належало право продажу цих покриттів, крім того даний договір укладено щодо товару (об`єкта), який не може бути предметом договору купівлі-продажу, то цей договір не відповідає вимогам ст.ст. 656, 658 ЦК України. Таким чином, висновок суду першої інстанції про недійсність даного договору в силу ст. 215 частин 1 та 3 ЦК України є вірним». В подальшому, [PERSON] , згідно договору дарування частини нежитлових приміщень від 12.07.2012 № 768, подарувала [PERSON] 9/25 об`єкта нерухомого майна в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних колій. [PERSON] , згідно договору дарування від 11.12.2013 року, подарував 6/25 частин об`єкту нерухомості, що складає: асфальто-бутове покриття № 1 пл. 0,1594 кв.м.; асфальто-бутове покриття № 2 пл. 0,1597 кв.м. [PERSON] ; який згідно договору дарування від 13.06.2014 року подарував їх [PERSON] , який згідно договору дарування від 19.06.2014 року подарував їх [PERSON] , а той в свою чергу подарував [PERSON] , згідно договору дарування від 20.06.2014 року. На даний час власниками асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га., асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1594 га., за адресою [ADDRESS] є: [PERSON] (6/25) на підставі договору дарування № 510 від 20.06.2014 року , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О. та [PERSON] (3/25) залізничних під`їзних колій площею 1328,5 м., на підставі договору дарування № 768 від 12.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О. Рішенням, Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.04.2019 року, по справі № 751/9145/18 договір дарування № 768 від 12.07.2012 року визнаний недійсним, а рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності 3/25 частин об`єкту нерухомого майна за [PERSON] скасоване. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.06.2019 року відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості : асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покритгя № 2 площею 0,1597 га. 13.06.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду направлено відзив на позовну заяву ( т.1 а.с. 64-72) Заперечення обґрунтовано тим, що факт розташування нерухомого (рухомого) майна на землях в межах населених пунктів, не може вважатися безумовним фактом, що свідчить про порушення права власності позивача на земельну ділянку. Необхідно встановити в чому ж саме полягає таке порушення, та чи є воно фактичним, а не удаваним. Стосовно вимог про визнаним недійсними договорів, представник відповідача зазначає наступне. Позивач не надав суду рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20.09. 2007 року по справі № 22ц-1450/2007 та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17.04.2012 року по справі № 22ц-899/2012, в якому суд апеляційної інстанції встановив, що асфальто-бугове покриття є майном, і як об`єкт цивільних прав, не є вилученим або обмеженим у цивільному обороті, згідно з правилами частин 3 та 4 ст.191 ЦК України, зазначене майно є частиною колишнього підприємства як єдиного майнового комплексу і може бути об`єктом правочинів.Більш того, в рішенні зазначено, що посилання апелянтів щодо того, що асфальто-бутове покриття є елементом благоустрою проїзду спільного користування не може бути самостійним об`єктом цивільних прав, майном в розумінні ст. 190. 655 ЦК України не знайшли свого підтвердження на нормах чинного законодавства. Також, позивач поза увагою суду залишає справу Чернігівського окружного адміністративного суду № 825/1497/14. У травні 2014 року Чернігівська міська рада звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Пронікова А.О. від 05.11.2013 року про реєстрацію 9/25 об`єкта нерухомості, який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0.1594 га. асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних залізничних колій (реєстраційний № 203563974101) та зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Пронікова А.О. виключити запис про реєстрацію 9/25 вказаного об`єкта нерухомості з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №825/1497/14 цей спір було фактично вирішено. Разом з тим, постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року по справі № 825/1497/14 провадження у справі закрито, у зв`язку з непідсудністю справи адміністративним судам. У справі № 825/1497/14 була проведена судова експертиза, за підсумками якої об`єкт асфальто-бутове покриття №1 та №2 з пісковою основою по [ADDRESS] є нерухомим майном. Додатково слід зазначити й те, що земельна ділянка , на якій розміщені об`єкти, знаходилася у постійному користуванні ВАТ «Постачальник», згідно державного акту на право постійного користування землею. Потім вона передавалася в оренду ТОВ «Чернігівметалпостач», у якого вона перебувала аж до 2010 року, цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Постановою господарського суду Чернігівської області від 18.03.2003 року по справі № 4/836/326 ВАТ «Постачальник» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Лященка В.І. та зобов`язано його виконати дії, передбачені статтями 25-34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Майно ВАТ «Постачальник» знаходилося , у тому числі за адресою [ADDRESS] та по [ADDRESS]. Асфальто-бутове покриття № 1 та №2 , з пісковою основою, по [ADDRESS] , раніше знаходилися в межах цілісного майнового комплексу ВАТ «Постачальник» яке припинено в процедурі банкрутства, і саме при банкрутстві ліквідатором підприємства вперше було здійснено розпродаж майна підприємства для погашення боргів кредиторів, продаж здійснювався частинами, як їх ідентифікував сам ліквідатор ВАТ «Постачальник». Власники названого майна неодноразово зверталися до Чернігівської міської Ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, але такий дозвіл їм наданий не був. Під`їзні залізничні колії розташовані безпосередньо на майданчиках (асфальто- бутове покриття №1 та №2 з пісковою основою по [ADDRESS] ). Позивач, посилаючись на положення статті 125 Земельного Кодексу України та ст. 391 ЦК України так і не зазначає, у чому ж саме з боку відповідачів полягають перешкоди у користуванні земельною ділянкою під об`єктами нерухомості. Окрім того, такий спосіб захисту як визнання недійсними договорів не є належним. Отже, об`єкти, що є предметом оспорюваних договорів є саме об`єктами нерухомості, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині. Стосовно вимог щодо реєстрації об`єкта, представник відповідача зазначає, що 05.11.2013 року [PERSON] звернувся до реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на об`єкт нерухомості : 9/25 об`єкта нерухомості, який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних залізничних колій. Разом із вказаною заявою, [PERSON] був поданий договір дарування частини нежитлового приміщення від 12.07.2012 року за № 768, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, згідно з яким саме йому передано у власність об`єкт нерухомості. Крім того, до заяви було додано інвентаризаційну справу, яка складена комунальним підприємством «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, що підтверджує той факт, що оспорюваний об`єкт відноситься до нерухомості, оскільки такий документ з урахуванням вимог пп.пп. 1.1. та 1.4. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127 із змінами є результатом технічної інвентаризації, яка проводиться виключно щодо об`єктів нерухомості. З огляду на викладене, у державного реєстратора не було правових підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості по [ADDRESS] за [PERSON] . Це стосується і державної реєстрації права власності [PERSON] . За рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.07.2005 року КП «Чернігівське МБТІ» зареєстровано право власності за ТОВ «Чернігівметалпостач», зокрема і на асфальто-бутове покриття № 1 площею 0.1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних залізничних колій. Реєстрація права на дані об`єкти, як об`єкти нерухомості, була здійснена КП «Чернігівське МБТІ» у період набрання законної сили рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.07. 2005 року на підставі виданого Господарським судом Чернігівської області наказу на виконання вказаного судового рішення. Отже, відповідно до старого реєстру МБТІ, даний об`єкт з 2005 року був внесений до нього саме, як об`єкт нерухомості. Крім того, представник відповідача до відзиву додав письмову заяву про застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності сплинув у 2017 році ( т.1 а.с. 144,145) 21.06.2019 року Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюга Ю.О. подав до суду письмові пояснення ( т.1 а.с. 155,156) Нотаріус зазначив, що не визнає позов повністю, право власності було зареєстроване у встановленому законом порядку , в тому числі і КП « Чернігівське МБТІ», реєстраційний номер : 11728494, номер запису : 154, в книзі 11, відповідно до вимог законодавства що діяло на момент посвідчення договору дарування. На думку відповідача, п.3,4 статті 3 Закону « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» має вищу юридичну силу, оскільки є спеціальною нормою по відношенню до ст. 5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» яка є загальною нормою права. Щодо вказаних позивачем судових рішень, нотаріус зазначає що про них йому не було відомо. 02.07.2019 року Чернігівська міська рада подала до суду відповідь на відзив ( т.1 а.с. 182-183) Представник позивача зазначає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2012 року по справі № 6-17368 св12, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.02. 2012 року та ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 17.04. 2012 року скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. У подальшому по даній справі було прийняте заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.09 2012 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05.06.2013 року по справі № 2515/10419/2012 якими визнано недійсним договір купівлі-продажу в частині купівлі-продажу асфальто-бутового покриття № 1, загальною площею 0,1594 і а, та асфальто-бутового покритгя № 2, загальною площею 0,1579 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , укладений 30.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Костенко І.М. за реєстровим номером- 1604. Щодо постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі № 825/1497/14 якою як вказує представник відповідача даний спір був фактично вирішений,позивач зазначає, що зазначена постанова скасована постановою Верховного Сулу від 25.09.2018 року по справі № 825/1497/14 , та вказано, що: «У справі, що розглядається , спір стосується віднесення асфальто-бутового покриття та частини під`їзних залізничних колій до об`єктів нерухомого майна. Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправним , на думку , позивача , рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , яким зареєстровано 9/25 об`єкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфальто-бутового покритгя № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних залізничних колій, та намаганням відновити порушене право власності на таке майно. За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки спір про визнання асфальтно-бутового покриття об`єктом нерухомості і самостійним об`єктом права власності, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин». Таким чином, Верховний Суд приймаючи постанову від 25.09.2018 року встановив, що предметом спору № 825/1497/14 є не стільки дії державного реєстратора, а скільки спір про визнання асфальто-бутового покриття об`єктом нерухомості і самостійним об`єктом права власності, Київський апеляційний адміністративний суд позбавлений можливості встановлювати належність права власності на майно. При ЦЬОМУ Верховний Суд не взяв до уваги висновок експертизи по справі № 825/1497/14, а фактично вказав, що питання дослідження належності асфальто-бутового покриття № 1 площею 0,1594 га, асфадьто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га та частини під`їзних залізничних колій до об`єктів нерухомого майна , має досліджуватися за правилами цивільного судочинства. Також з приводу висновку експерта, по справі № 825/1497/14 Чернігівській апеляційний суд в постанові від 07.06.2019 року та Новозаводськнй районний суд міста Чернігова у рішенні від 16.04.2019 року по справі № 751/9149/18 вказали, що висновок експертизи є неналежним та не допустимим доказом, оскільки вирішення питання щодо статусу об`єкта та режиму його власності, до компетенції експерта не входить. З приводу заяви про застосування строків позовної давності, позивач пояснює, що про порушення свого права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] раді стало відомо після здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на 9/25 об`єкту нерухомого майна який складався з асфальто-бутового покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1598 га. та залізничних під`їзних колій площею 1328,5 м. (рішення від 05.11.2013 індексний номер 7625991). Чернігівською міською радою до Чернігівського окружного адміністративного суду був поданий адміністративний позов. 25.09.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду своєю постановою скасував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, провадження у справі закрив та роз`яснив про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. При розгляді в Новозаводському районному суді міста Чернігова справи № 751/9149/18 Чернігівській міській раді стало відомо про укладення оскаржуваних договорів та прийняття оскаржуваних рішень, у зв`язку з цим і заявлений даний позов. Таким чином, з моменту звернення Чернігівською міською радою 05.05.2015 року до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом по справі № 825/1497/14 та до 25.09.2018 моменту винесення постанови Верховним Судом строк позовної давності для захисту порушеного права переривався, тому початок строку позовної давності необхідно обчислювати з 26.092018 року. Ухвалою суду від 20.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду ( т.1 а.с. 233-235). Ухвалою суду від 28.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача , витребувано із Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради копії договорів дарування (т.1 а.с. 263) У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та наявні у справі докази . Відповідачі у судові засідання не з`являлись, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись в установленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позов та наявні у матеріалах справи докази. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову поклалася на розсуд суду. Ухвалою суду від 26.02.2020 року, задоволена заява представника відповідача [PERSON] , провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.04.2019 року. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] відноситься до земель комунальної власності територіальної громади м. Чернігова. Згідно договору частини нежитлового приміщення від 12.07.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Дремлюгою Ю.О., реєстраційний номер -768, [PERSON] подарувала [PERSON] 9/25 частин об`єкту нерухомості :асфальто-бутове покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутове покриття № 2 площею 0,1597 га. та залізничні під`їзні колії площею 1328,5 м. за адресою : [ADDRESS] ( т.2 а.с. 31,32) 11.12.2013 року [PERSON] подарував 6/25 частин об`єкту :асфальто-бутове покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутове покриття № 2 площею 0,1597 га. та залізничні під`їзні колії площею 1328,5 м. за адресою : [ADDRESS] [PERSON] ( т.2 а.с. 57, 58) 13.06.2014 року [PERSON] подарував 6/25 частин зазначеного об`єкту [PERSON] ( т.2 а.с. 62,63) 19.06.2014 року [PERSON] подарував 6/25 частин зазначеного об`єкту [PERSON] ( т.2 а.с. 81, 83) 20.06. 2014 року [PERSON] подарував 6/25 частин зазначеного об`єкту [PERSON] ( т.2 а.с. 99-101) За таких обставин , у [PERSON] залишилося у власності 3/25 частин об`єкта, а саме :асфальто-бутове покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутове покриття № 2 площею 0,1597 га. та залізничні під`їзні колії площею 1328,5 м. за адресою : [ADDRESS] , у [PERSON] - 6/25 частин цього об`єкта, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 15.05.2019 року ( т.1 а.с. 13,14). Судом також встановлено, що договір дарування від 12.07.2012 року № 768 укладений між [PERSON] та [PERSON] , рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.04.2019 року , залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.06.2019 року та постановою ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року визнано недійсним з моменту укладення, тобто з 12.07.2012 року та скасовано рішення державного реєстратора, індексний номер 7625991 від 05.11.2013 року , номер запису про право власності 3246073 про державну реєстрацію прав та обтяжень 3/25 обєкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. та залізничних під`їзних колій площею 1328,5 м, реєстраційн6ий номер об`єкта нерухомого майна 203563974101.( т.3 а.с. 7-13). Згідно довідки Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 18 грудня 2018 року № 01-08/2082, рішеннями Чернігівської міської ради право на земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не надавалося. Земельні ділянки, не надані в користування, відносяться до проїздів загального користування та належать до земель комунальної власності ( т.1 а.с. 16). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно зі статтями 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частинами першою, другою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Враховуючи , що договір дарування від 12.07.2012 року № 768 укладений між [PERSON] та [PERSON] , рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.04.2019 визнано недійсним з моменту укладення, тобто з 12.07.2012 року та скасовано рішення державного реєстратора, індексний номер 7625991 від 05.11.2013 року , номер запису про право власності 3246073 про державну реєстрацію прав та обтяжень 3/25 обєкта нерухомості в [ADDRESS] , який складається з асфальто-бутового покриття №1 площею 0,1594 га., асфальто-бутового покриття № 2 площею 0,1597 га. та залізничних під`їзних колій площею 1328,5 м, реєстраційн6ий номер об`єкта нерухомого майна 203563974101, Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності та у позові відмовити . Позивач, заперечуючи проти відповідної заяви відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності навів об`єктивні причини, з яких розглядуваний позов було пред`явлено до суду у грудні 2018 року, а саме розгляд у період із травня 2014 року по вересень 2018 року в адміністративних судах справи № 825/1497/14 за позовом Чернігівської міської ради до державного реєстратора, Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Враховуючи положення статті 267 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного , що дійшов висновку, що позовні вимоги Чернігівської міської ради підлягають про визнання недійсними договорів та скасування рішення державного реєстратора підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved