Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач в листопаді 2020 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.02.2018 він позичив відповідачу 39600 доларів США, про що, в присутності свідка [PERSON] , була підписана відповідачем розписка. Даною розпискою не встановлений строк повернення позики. Відповідач добровільно, починаючи з 26.02.2018 31.10.2020 повернув позивачу 86000 гривень, що по курсу гривні до долара на день розрахунку складає 3208 доларів США. Решту суму боргу відповідач не повертає, просить стягнути з відповідача борг у розмірі 36392 доларів США. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.94,95-96). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судова кореспонденція, яка була направлена відповідач повернулась до суду з відміткою поштового працівника «адресат відсутній» (а.с. 30,57,58,93), додатково виклик здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 36,53,62). Відповідно до п. 2. ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, додатково виклик здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 36,53,62), враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 11.11.2021. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 18.11.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 15.05.2021 справу призначено до судового розгляду. 08.11.2021 позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 09.11.2021 доручено Дарницькому районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 11.11.2021 ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 26.02.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с. 104). Відповідно до умов розписки [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] 39600 доларів США або еквівалентну суму в гривнях по курсу на момент розрахунку (а.с.9). Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач добровільно, починаючи з 26.02.2018 31.10.2020 повернув йому 86000 гривень, що по курсу гривні до долара на день розрахунку складає 3208 доларів США. В подальшому відповідач жодних грошових коштів не перерахував та не віддавав. 18.09.2020 в порядку ст. 1049 УК України позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо повернення позики, та направив її на адресу відповідача, просив повернути йому протягом тридцяти днів від дня пред`явлення даної вимоги 36392 доларів США або еквівалентну суму грошових коштів у гривнях за курсом НБУ на момент розрахунку на його банківський рахунок (а.с. 10). Однак, вказаний лист відповідачем отриманий не був. Поштовий конверт повернувся позивачу з відміткою"Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 11). В матеріалах справи міститься заява свідка по справі 197/1170/20, номер провадження 2/197/21, засвідченна приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якої, [PERSON] підтверджує, що він дійсно був присутній 26 лютого 2018 року в місті Києві за адресою: [ADDRESS] при передачі [PERSON] грошових коштів в борг [PERSON] . На підтвердження отримання грошових коштів в розмірі 39600 доларів США, [PERSON] особисто та своєю рукою в його присутності написав розписку [PERSON] і отримав гроші, які він особисто ( [PERSON] ) в його присутності та присутності [PERSON] перерахував і зобов`язався повернути по першій вимозі (а.с. 100). Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 26.02.2018 слідує, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] . Судом враховується, що розписка не містить в собі відомості щодо строку погашення боргу. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу в сумі 39600 доларів США або еквівалентну суму в гривнях. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 1046, 1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved