Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

позивач [PERSON] 26 січня 2017 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 27 жовтня 1990 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем вони припинили з 2016 року . Вважає, що шлюб зберегти неможливо, оскільки відповідач їй зраджує, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. З огляду на це, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 1990 року, про що зроблено актовий запис № 636 міським відділом запису актів громадянського стану м. Дружківки Донецької області (а.с. 2). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що відповідач зраджує позивачці, у сторін відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюбні відношення між сторонами припинені у 2016 році, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] звільнена від слати судового збору, відповідно п.9 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", оскільки є інвалідом першої групи. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому необхідно стягнути судовий збір з [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved