Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Хижанської сільської ради Виноградівського району, третьої особи без самостійних вимог: державний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги паозову мотивовано тим, що 08 червня 1998 року померла тітка позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно жилий будинок в с.Хижа по вул.Мічуріна,№40. За життя нею залишений заповіт, посвідчений Хижанською сільською радою 09.04.1998 року, яким все своє майно заповіла позивачу - [PERSON] Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №349 від 10.05.2016 року та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок будівництвом завершений і його вартість складає 16 349,00 гривень. Однак правовстановлюючих документів спадкодавцем за життя на нього не виготовлено. Відповідно довідки Хижанської сільської ради від 31.03.2016 року №288 вищевказаний жилий будинок згідно погосподарської книги рахується за [PERSON]. За померлою тіткою спадщину позивач прийняв і фактично вступив в управління та володіння майном спадкодавця, оскільки провів її поховання, проводив догляд за будинком та городом. Даний факт стверджується довідкою Хижанської сільської ради від 31.03.2016 року за №289. За оформленням права власності на спадкове майно позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину па спадкове майно позивачу нотаріусом відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не в змозі оформити своє право на цю спадщину. Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті спадкодавця. Позивачка [PERSON]., про день, час і місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Хижанської сільської ради, будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог: державний нотаріус [PERSON], будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 1998 року померла тітка позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно жилий будинок в с.Хижа по вул.Мічуріна,№40. За життя нею залишений заповіт, посвідчений Хижанською сільською радою 09.04.1998 року, яким все своє майно заповіла позивачу - [PERSON] Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №349 від 10.05.2016 року та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок будівництвом завершений і його вартість складає 16 349,00 гривень. Однак правовстановлюючих документів спадкодавцем за життя на нього не виготовлено. Відповідно довідки Хижанської сільської ради від 31.03.2016 року №288 вищевказаний жилий будинок згідно погосподарської книги рахується за [PERSON]. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоепу від 13.12.1995 року №56, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (п.20 Інструкції). За померлою тіткою спадщину позивач прийняв і фактично вступив в управління та володіння майном спадкодавця, оскільки провів її поховання, проводив догляд за будинком та городом. Даний факт стверджується довідкою Хижанської сільської ради від 31.03.2016 року за №289. Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 р. особа визнається такою, що прийняла спадщину, якщо вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Отже, вказані вимоги діючого на той час ЦК УPCP щодо прийняття спадщини батьком позивача виконано повністю. Відповідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України його норми поширюються на відносини, які виникли до набрання ним чинності та продовжують існувати після набрання ним чинності. За оформленням права власності на спадкове майно позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину па спадкове майно позивачу нотаріусом відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однією з підстав набуття прав власності у відповідності до законодавства є отримання майна у спадкування. Згідно з вимогами ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи .можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Як визначено ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України «власник майна Іиоже пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не в змозі оформити своє право на цю спадщину. Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті спадкодавця. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності. Як визначено ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved