Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення його права користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] та зняття його з реєстрації за цією адресою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона власник будинку [ADDRESS] . Цей будинок будувався нею. Відповідач її онук, який попросив зареєструвати його в належному їй будинку. Вона погодилась та 13 листопада 2003 року зареєструвала відповідача в будинку. Однак, у будинку з того часу відповідач ніколи не проживав. Де саме мешкає відповідач їй невідомо, оскільки він не навідує її та не телефонує, а її намагання знайти його не дали результату. Вона людина похилого віку та має складне матеріальне становище, оформити субсидію на комунальні послуги у зв`язку з реєстрацією відповідача не має можливості, а сам відповідач ніяких комунальних послуг не сплачує. Отже, враховуючи, що відповідач ніколи за місцем реєстрації не проживав, ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинилося, вважає, що наявні підстави для позбавлення його права користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , із зняттям його з реєстрації за цією адресою. Ухвалою суду від 05 березня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач будучи належним чином\~\~повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Представник департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та з посиланням на ухвалення рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Заслухав доводи представника позивача, покази свідків, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 26 січня 1955 року (а.с.6,7). Відповідно довідки про склад сім`ї за №118 від 09 січня 2019 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.11). Так, у ході судового розгляду було встановлено, що відповідач не проживає за адресою спірного домоволодіння з моменту його реєстрації в ньому, тобто з 13 листопада 2003 року. Дана обставина підтверджується, зокрема актами Квартального комітету №14 Самарської районної у м. Дніпрі ради Дніпропетровської області про не проживання відповідача за адресою спірного домоволодіння, які складені 20 листопада 2017 року, 03 серпня 2018 року, 14 лютого 2019 року (а с.12-14). Також, вказана обставина підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що ще п`ятнадцять років тому позивачка зареєструвала відповідача в належному їй будинку. Відповідач у будинку, так ніколи не проживав. На тепер де проживає відповідач невідомо, востаннє його бачили більше десяти років тому. Відповідно ч. ч 1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 391 ЦК України,\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями\~ст. 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Отже, виходячи з викладеного та враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважність причин відсутності більше року відповідача за адресою спірного домоволодіння та про наявність домовленості з позивачем щодо його відсутності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Також, у зв`язку з цим, наявні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки як передбачає\~стаття 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання здійснюється,\~зокрема на\~підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved