Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що на підставі\~рішення Сквирського\~районного суду\~від 16.11.2017\~року,\~він набув\~право власності\~на 1\\3\~частину земельної\~ділянки площею\~3,1422\~га,\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташована на\~території Великополовецької\~сільської ради\~Київської області,\~кадастровий номер\~3224081200:08:004:0012\~в порядку\~спадкування після\~смерті батька,\~[PERSON],\~який помер\~31.03.2007\~р.\~Право власності\~зареєстровано в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності 21.05.2018р.,\~номер запису\~про право\~власності \~263\~000\~10.Іншим співвласником 2\\3 частини вказаної земельної ділянки являється відповідач - [PERSON]. Після оформлення права на спадщину, позивач звернувся до Фермерського господарства «Нота», в користуванні якого перебуває спадкова земельна ділянка з метою укладення договір оренди землі на належну йому на праві власності 1/3 частину. В господарстві [PERSON] повідомили, що фермерським господарством вже укладено Договір оренди землі на земельну ділянку площею 3,1422 га, кадастровий номер 3224081200:08:004:0012, строком на 10 років з гр. [PERSON]. Підставою для укладення зазначеного Договору був Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЙ № 414 500, згідно якого [PERSON] є власником цілої земельної ділянки. Підставою для виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЯЙ №414500 від 24.12.2012р. є рішення Сквирського районного суду від 20.07.2012р.,справа №1022/2068/2012, згідно якого за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 2\\3 частини спірної земельної ділянки. В той же час, правовстановлюючий документ безпідставно виданий на всю площу землі - 3,1422 га. На підставі вищезазначеного позивач [PERSON] вважає, що його право порушене та змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд: \~ \~ \~ \~Визнати частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,1422 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великополовецької сільської ради, Серія ЯЙ № 414 500 від 24.12.2012 р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 322\~400\~001\~000 39 92, виданий на імя [PERSON], в частині права власності на 1\\3 частини земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Сквирського районного суду від 16.11.2017р., державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав за № 263\~000 10. \~ \~ \~ \~Визнати частково недійсним Договір оренди землі від 06.10.2013 р., укладений [PERSON] та Фермерським господарством «Нота» с.Шамраївка Сквирського р-ну, зареєстрований в державному реєстрі речових прав за № 510 93 60 від 25.03.2014 р. на оренду земельної ділянки площею 3,1422 га, кадастровий номер 322\~408 12 00:08:004:0012, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великополовецької сільської ради в частині оренди 1\\3 частки земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Сквирського районного суду від 16.11.2017 р., державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав за № 26300010. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на корсть позивача судові витрати по справі судовий збір в сумі 704,80 грн. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримав та просив не застосовувати фіксуючих засобів судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить провести розгляд справи у її відсутність, позов визнала, заперечень не має та просила не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами. Представник ФГ «Нота» в підготовче судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що «В позовній заяві позивач просить визнати частково недійсним договір оренди землі від 06.10.2013 року, укладений між Фермерським господарством «Нота» та [PERSON] на 10 років. Зазначений договір був укладений на підставі наданих орендодавцем документів, що підтверджують право власності, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЙ № 414\~500, згідно якого [PERSON] є власницею цілої земельної ділянки з кадастровим № 322\~408 12 00: 08:004:0012, площею 3,1422 га. Інформація щодо власника зазначеної земельної ділянки була підтверджена також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 320\~214\~990 2014 від 23 січня 2014 року. На момент реєстрації Договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні підстави для відмови в укладанні Договору оренди земельної ділянки з громадянкою [PERSON], а також визнання такого Договору недійсним чи фіктивним, адже права орендодавця були підтверджені належним чином документами, виданими компетентним органом. В червні 2018 року до ФГ «Нота» звернувся громадянин [PERSON] з заявою про укладання з ним Договору оренди на належну йому 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим № 322\~408 12 00: 08:004:0012,що належить йому на підставі рішення суду від 16 листопада 2017 року. Але, враховуючи той факт, що на момент звернення зазначена земельна ділянка вже знаходилась в оренді, а правовстановлюючі документи не визнані частково чи повністю недійсними в судовому чи іншому порядку, [PERSON] була надана належна відповідь. Враховуючи вищезазначене, ФГ «Нота» не заперечує проти позовних вимог позивача в частині визнання частково недійсним Договору оренди земельної ділянки та внесення відповідних змін до нього в разі прийняття судом позитивного рішення щодо визнання частково недійсним права власності на земельну ділянку громадянки [PERSON] та реєстрації таких змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» (а.с.17). В подальшому представник відповідача Голова ФГ «Нота» [PERSON] подав до суду заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить суд на підставі вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України розглянути цивільну справу за відсутності відповідача (його представника) (а.с. 21,23). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання у відсутність не зявившихся учасників справи Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено,\~що [PERSON] на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 16.11.2017 року, набув право власності на 1\\3 частину земельної ділянки площею 3,1422 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великополовецької сільської ради Київської області, кадастровий номер 322\~408 1200:08:004:0012 в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], який помер 31.03.2007 р. (а.с.10). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.05.2018 р., номер запису про право власності 26300010 (а.с.11). Іншим співвласником 2\\3 частин земельної ділянки 3,1422 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великополовецької сільської ради Київської області, кадастровий номер 3224081200:08:004:0012 є відповідачка по справі - [PERSON], відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 20.07.2012 року (а.с.6). Після оформлення права на спадщину, позивач звернувся до Фермерського господарства «Нота», в користуванні якого перебуває спадкова земельна ділянка з метою укласти договір оренди землі на належну йому на праві власності 1/3 частину. В господарстві [PERSON] повідомили, що фермерським господарством вже укладено Договір оренди землі на земельну ділянку площею 3,1422 га, кадастровий номер 3224081200:08:004:0012, строком на 10 років з [PERSON], та надали позивачу копію договору оренди землі від 06.10.2013 року (а.с.9), що також не заперечується учасниками справи. Підставою для укладення зазначеного Договору є Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЙ № 414500, згідно якого [PERSON] є власником цілої земельної ділянки (а.с. 7,8). Підставою для виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку,Серія ЯЙ №414500 від 24.12.2012 р. є рішення Сквирського районного суду від 20.07.2012р. ,справа №1022/2068/2012, згідно якого за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 2\\3 частини спірної земельної ділянки (а.с.6). Однак, з невідомих причин [PERSON] було видано Державний акт на всю частину земельної ділянки площею 3,1422 яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великополовецької сільської ради Київської області, кадастровий номер 3224081200:08:004:0012 та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією цього Державного акта Серія ЯЙ №414500 (а.с.7). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, у тому числі за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до вимог ст.. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з вимогами ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих цим збитків. В силу вимог ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з вимогами ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( ч. 3 ст. 1296 ЦК). Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається, з письмових матеріалів справи, право позивача [PERSON] на його частину спадкової земельної ділянки порушено, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідачі визнали позов [PERSON] в повному обсязі та не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, тому на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що право [PERSON] на спірну земельну ділянку порушено, а тому потрібно позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується Дублікатом квитанції № 0.0.1122219626.1 від 31.08.2018 року (а.с.1). Судом встановлено, що саме відповідачка [PERSON] порушила права позивача на частину спірної земельної ділянки, про що також не заперечує остання, а тому відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача. він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved