Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2017 року звернулась до суду із вимогами до ПАТ КБ «Приватбанк» і просить визнати виконавчий напис №2662 виданий 20.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватний нотаріус безпідставно видав виконавчий напис, оскільки подані кредитором документи не підтверджували безспірності неіснуючої заборгованості. Так, позивач вказує на те, що кредитний договір вона не підписувала, про його існування дізналась лише в суді під час розгляду спору про стягнення з неї заборгованості. Проте остаточного рішення у справах винесено не було, та поданий позов було залишено без розгляду. Крім цього позивач вказує на сплив строку позовної давності в межах якого банк мав право звернутись до приватного нотаріуса. 30 серпня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. На вимогу суду приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем були надані матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зокрема заява ПАТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 26.09.2006 по 13.02.2017; копія кредитного договору, розрахунок заборгованості станом на 13.02.2017; письмова вимога про усунення порушень ; список згрупованих поштових відправлень; копія довіреності та паспорта, відомості щодо юридичної особи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Вивченням матеріалів та з урахуванням думки сторін встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Під час судового засідання по суті позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача Олейнік О.А. в судовому засіданні подано відзив, згідно якого представник просить відмовити у задоволенні вимог, вказуючи наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.Договір набирає чинності з моменту його укладення.Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В даному випадку строк дії договору №К3JWRK01650662 від 26 вересня 2006 року до повного виконання сторонами зобов'язання за цим договором згідно з п. 5.1 цього договору. Згідно ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» (тут і далі по тексту в редакції від 25.03.2015 року, чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, за правилами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строк для вчинення виконавчого напису має обчислюватись не за правилами обчислення строків позовної давності згідно ст.ст. 257, 258 ЦК України, на які посилається позивач, а за правилами ст. 88 цього Закону. В даному випадку терміном, з якого має обчислюватись такий строк, є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень відповідно до ст.ст. 530, 629, 631 ЦК України. А тому, наявність договору та виписки по рахунку боржника виключає будь-які обвинувачення в порушенні законодавства України при вчиненні виконавчих написів, тому що дії нотаріуса відповідають Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, умови вчинення виконавчого напису визначені главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (тут і далі по тексту в редакції від 17.04.2015 року, чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Так, відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 розділу II вказаного порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання Виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості,наявність доказів належного направлення позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Так, виходячи зі змісту ст. 256 ЦК України, встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В той же час, передбачений статтею 88 ЗУ "Про нотаріат" строк давності вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав. Таким чином, посилання позивача є безпідставними. Крім того, відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у п.п.3.1, 3.3, 3.4 глави 16 розділу II вищезазначеного Порядку з моменту настання права вимоги, тобто повідомивши клієнта Банку Банку про усунення порушень. Такі вимоги позивачу були відомі ще з 01/2011 року. Ухвалою Індустріального суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року позовну заяву ПАТ КБ ПРИВАТБАНК було залишено без розгляду, а виконавчій напис нотаріусом виконано 20.04.2017 року, тобто строки звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису не пропущені. Позивачем не надано до позовної заяви жодних доказів в обгрунтування факту неправдивих відомостей стосовно кредитного договору №К3JWRK01650662 від 26 вересня 2006року. При таких обставинах відсутні підстави вважати, що оспрюваний виконавчий напис № 2662 від 20.04.2017 року було вчинено з порушенням строків на його вчинення, недоведеністю безспірності заборгованості та факту підписання договору між сторонами, а тому вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши докази надані сторонами, суд дійшов наступного висновку. Матеріали справи містять копію кредитного договору № К3JWRK017550652 від 26.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбак» та [PERSON] щодо отримання кредитних коштів в розмірі 20 403,00грн. на строк до 26.09.2009 включно. У січні 2011 року ПАТ «ПриватБанк» подав до Новотроїцького районного суду Херсонської області позов про стягнення з позивача заборгованості в сумі 55555,40 грн. за кредитним договором К3JWRK017550652 від 26.09.2006 року солідарно, з філією ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус». Ухвалою судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28.04.2011 року позов ПАТ «Приват Банку» до філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус»», [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду згідно поданій заяві представника позивача. 10.09.2013 року заочним рішенням Індустріального міського суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент - Банк» та [PERSON] задоволено частково, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором К3JWRK 017550652 від 26.09.2006 року в сумі 80 600,36 грн. та солідарно з ПАТ «Акцент - Банк» , з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10 000 грн. без зазначення виду заборгованості чи зобов'язання, а всього 90 600,36 грн., а також судові витрати в сумі 906 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 10.09.2013 року скасовано та призначено цивільну справу до розгляду в судовому засіданні на 22 травня 2014 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду на тій підставі, що 22 травня 2014 р., 16 червня 2014 р., 15 липня 2014 р., та 24 вересня 2014 р. представник позивача, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, письмових заяв від нього не надходило, причини неявки суду невідомі. Як вказує позивач , в грудні 2016 року ПАТ «»ПриватБанк» направив до неї письмову претензію щодо повернення кредиту К3JWRK01650662 від 26.09.2006 року. За ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Позивач правомірно вважає, що приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчий напис №2662 від 12.04.2017 року вчинено з порушенням вищенаведеного законодавства, за відсутності ознак безспірності заборгованості та пропуском строку звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так, слід врахувати те, що відповідач подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості станом на 13.02.2017, письмову вимогу без дати її складання та відомості про направлення претензії 06.03.2017, без підтвердження її отримання, а також виписки по рахунку після отримання вимоги. В той же час слід врахувати те, що існує пряма заборона вчиняти виконавчий напис, якщо з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. В цьому випадку слід врахувати що строк дії укладеного кредитного договору визначений до 26.09.2009. Отже право вимоги у відповідача виникло з 26.09.2009 . При цьому відповідачем не було надано відомостей про те, що позивачем вчинялись дії щодо погашення заборгованості після 26.09.2012. Тобто, виконавчий напис вчинено без врахування того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Суд не може погодитись із доводами позивача щодо відсутності кредитного договору як такого, оскільки останній не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Також слід визнати безпідставними твердження представника відповідача щодо обчислення строків, оскільки вони суперечать положенням діючого законодавства. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved