Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 04 серпня 2007 року, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу). Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюб виявився невдалим, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, сім"я припинила своє існування, примирення не можливе, відповідач матеріальної допомоги сім'ї не надає, позивач має задовільний стан здоров'я та належний рівень матеріального забезпечення. Ухвалою суду від 29 грудня 2018 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяв від 26 листопада 2018 року, 28 січня 2019 року підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить не відновлювати її дошлюбне прізвище та не стягнути із відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений згідно ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та за місцем фактичного проживання в [ADDRESS], відповідач, який не повідомив суду іншої адреси, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву, позивач згідно письмової заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року, останні є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та несумісні характери, що суперечить інтересам позивача і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечення відповідача проти цього відсутні, клопотання сторін про надання строку на примирення відсутні. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], якого повинні утримувати до досягнення ним повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів,-стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у частці від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком 06 до 18 років з 01 січня 2019 року-2027 грн.. Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору за вимогу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Вказані фактичні обставини встановлені судом на підставі поданих сторонами доказів. Клопотання позивача про відновлення свого дошлюбного прізвища відсутнє.

Outcome: approved