Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй 77 років, вона є пенсіонером, не працює, отримує пенсію за віком в розмірі 1350 грн., інших доходів не має, вдова, а тому її матеріальне становище є нужденним. Також, з її пенсії вираховують 270 грн. щомісячно боргу за комунальні послуги, що становить 20 % від її пенсії. Позивач вказує на те, що вона є інвалідом ІІ групи, є тяжкохворою людиною, в зв»язку з чим змушена купляти багато ліків, проходити дорогі обстеження. Також, вона потребує операції на лівому оці за призначенням окулістів, операції на серці за призначенням кардіологів, а також їй призначено хірургічне лікування стресового нетримання сечі та операція на видалення грижі. Проведення цих операцій також дорого коштує. Як зазначає позивач, вона має дочку - відповідача по справі [PERSON], яка матеріальну допомогу добровільно не надає, хоча працездатна, працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач має мінливий дохід, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, з дня пред»явлення позову до суду і до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилась, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилась. Згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач в своїй заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] (а.с.15). Позивач з 01.08.1992 року є інвалідом ІІ групи безстроково, з 10.06.2009 року є пенсіонером (а.с.4, 11). Як свідчить медична документація, надана позивачем, позивач [PERSON] має ряд хронічних хвороб, в зв»язку з чим потребує постійного лікування та операційного втручання (а.с.5-14). Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що розмір її пенсії є незначним, матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає. Суд вважає ці вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача вона не може сплачувати аліменти на утримання матері, суду не надано. Також, відсутні докази про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз'яснено судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів. При цьому суд враховує і те, що відповідач, достеменно знаючи про розгляд справи, з жодними клопотаннями до суду не зверталась, будь-яких доказів, які могли б вплинути на вирішення спору та розмір аліментів, що стягуються, суду не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 3000 грн., щомісяця, з дня пред»явлення позову до суду - 16.09.2016 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved