Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації міста Мар'їнка та села Побєда про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що на теперішній час правовстановлюючі документи на нерухоме майно втрачені і відновити їх у позивача немає можливості, оскільки нотаріус, документи нотаріального діловодства до Донецького обласного державного нотаріального архіву ним не передавалися. В зв'язку з чим, просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, у вигляді: земельної ділянки призначеної для ведення особистого садівництва площею 0,0586 га, розташованою в товаристві «Шинник» на території Максимільянівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, право власності зареєстровано на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 6 травня 1997 року на ім'я [PERSON]; ? частини двоповерхового житлового будинку «А-2» з тамбуром до житлового будинку а-1 (загальна площа якого складає 197,1 кв. м., житлова площа - 98,7 з господарськими будівлями та спорудами: ганок а к 1 , ганок а к 11 льох ганок а п ? частина будівлі-сараю В-1 прибудова до літньої кухні В-1, гараж Г-1, сарай Л-1, навіс Лн, навіс Лн, альтанка Р-1, вбиральня У-1, паркан №3, ворота №4, паркан №5, вимощення ІІ розташованого за адресою [ADDRESS], зареєстрованого за спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 2 червня 1992 року державним нотаріусом «Мар'їнської державної нотаріальної контори» реєстр №1-1567, розташованого за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом . Представник Позивача у судове засідання з'явивсь, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. На фіксуванні судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не наполягав. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Мар'їнка та села Побєда у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON], просить розглядати справу у відсутність представника. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за № 82 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції у Донецькій області та видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 9 лютого 1962 рокуКіровським відділом ЗАГС м.Донецьк вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 9 лютого 1962 року зроблено відповідний актовий запис за № 20, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 1 червня 1970 року Петровським Рай бюро ЗАГС м. Донецька, [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 1 червня 1970 року зроблено відповідний актовий запис за № 470, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17 вересня 1996 року, вбачається, що [PERSON], померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 101. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 13 серпня 2012 року заводилась спадкова справа № 53231183 після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З домової книги вбачається, що на день смерті [PERSON], з ним був зареєстрований та проживав його син [PERSON], померлий [INFO]. Згідно з ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак не встиг оформити своє право належним чином. Згідно з ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк Позивач, подав заяву до Мар'їнської державної контори з заявою про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу. Нотаріусом Мар'їнської державної нотаріальної контори Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок того, що [PERSON] шляхом сумісного проживання разом зі спадкодавцем прийняв спадщину і отримати свідоцтво на всю спадкову масу [PERSON] не має можливості. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії додана до позовної заяви. У відповідності з вимогами ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виконуючи вимоги ст. 1269 Цивільного кодексу України Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Однак, нотаріус внаслідок відсутності правовстановлюючих документів виданих на ім'я [PERSON] не має можливості. Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті , так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 Цивільного кодексу України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач звертався до нотаріальної контори після смерті батьків та брата. ( Постанови про відмови у вчиненні нотаріальних дій додаються). Відповідно до ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. В п.3.3 Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено: «У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно…» Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так на підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки Районного комунального підприємства «Мар'їнського бюро технічної інвентаризації» 1/2 частина двоповерхового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою будинок [ADDRESS] по архівним даним зареєстровано 12 червня 1992 року Селидівським БТІ (реєстровий № 2572) за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 2 червня 1992 р державним нотаріусом Мар'їнської державної нотаріальної контори, реєстр №1-1567. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи обставини справи, те що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригіналів правовстановлюючих документів на належне йому нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст.78, 80, 126, 152 ЗК України, ст.ст.328, 373, 392, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved