Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності та винести рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. № 2, Дніпропетровського району Дніпропетровської області; судові витрати покласти на відповідачів. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви начальник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просить суд слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі заочного рішення суду №2-175/454/14-ц, виданого 28.05.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та ухвали суду №175/3114/15-ц, виданої 07.09.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2015 року виданого реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивач [PERSON] являється власником домоволодіння за адресою с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. №2, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Згідно довідки виданою виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №5872 від 5 жовтня 2015 року за адресою с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. №2, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області перебувають на реєстраційному обліку до теперішнього часу [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 1987 року та по теперішній час [PERSON] та [PERSON] добровільно переїхали в інше помешкання за невідомою адресою. Не сплачують за комунальні послуги, не отримують кореспонденцію, будинком не цікавляться, їх особистих речей в будинку немає. Факт не проживання відповідачів за адресою їх реєстрації підтверджується складеним актом депутатом сільської ради [PERSON] від 05 жовтня 2015 року. Реєстрація Відповідачів за вказаною адресою обмежує право позивача вільно розпоряджатися власним нерухомим майном. Оскільки відповідачі до цього часу не знялися з реєстраційного обліку у добровільному порядку, захистити своє право, як власника житлового будинку можливо лише в судовому порядку шляхом подачі позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з повалених причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно нормам ст. 72 ЖК України «Порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням» визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поважних причин, зазначених в ч. 2 ст. 71 ЖК України, у відповідачів немає. Перешкод в користуванні житловим приміщенням їм ніхто не чинить, житлом вони перестали цікавитись і покинули його добровільно в силу особистих суб'єктивних причин. Згідно ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з наказом МВС України 22.11.2012 року №1077, яким також визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого не відомі, пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебуванням. Останнє відоме мені місце перебування, проживання відповідача це - с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. №2, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Таким чином, беручи до уваги той факт, що відповідачі вказаним будинком не цікавляться, участі в сплаті житлово-комунальних послуг не беруть, фактично не є членами сім'ї наймача, покинули будинок за адресою с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. №2, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області в добровільному порядку понад шість місяців тому, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та проживання виданою виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 5872 від 5 жовтня 2015 року та актом підтвердження депутата сільської ради [PERSON] від 05 жовтня 2015 року, то вони втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Новоолександрівка, вул. Мостова, буд. № 2, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., що сплачена позивачем при подачі позову.

Outcome: approved