Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма господарчими будівлями та спорудами по вул. Шевченко, буд. №20 у селі Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області за набувальною давністю, посилаючись на приписи ст. 344 Цивільного кодексу України. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказала, що 24 січня 1990 року померла мати її чоловіка [PERSON], після смерті якої залишився належний їй житловий будинок з усіма господарчими будівлями та спорудами по вул. Шевченко, буд. №20 у селі Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був син померлої, а її чоловік - [PERSON], який прийняв спадщину фактичним вступом у володіння та розпорядження майном, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. На момент смерті [PERSON] у вказаному будинку були зареєстровані та проживали вона та її чоловік [PERSON], який помер 28 травня 2009 року. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй в цьому було відмовлено в зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок. За викладених обставин вважає, що вона відкрито, безперервно володіє вказаним нерухомим майном на протязі 26 років, а тому відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України має право набути вказане майно у власність за набувальною давністю. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, змінені позовні вимоги підтримує. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти розгляду справи цього ж дня, про що надали письмову заяву про визнання позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що їм достовірно відомо про те, що позивач в справі [PERSON] дійсно з 1987 року і по цей час проживає [INFO]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, зясувавши правову позицію відповідача, заслухавши свідків, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Шевченко, буд. 20, до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України. Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved