Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 нова назва Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредитування з Правилами №11482011000 від 15.07.2016 року, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 381896,78 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника №26255009091541, а позичальник зобов`язався 13 числа кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 5817,29 грн., але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі у строк не пізніше 21.12.2027 року, якщо не встановлений інший термін повернення кредиту. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, що виникли з кредитного договору №11482011000 від 15.07.2016 року, між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки №40918 від 15.07.2016 року, відповідно з яким в іпотеку банку передана квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., ринковою вартістю 885400,00 грн. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 23.05.2018 року, серія [NUMBER] . Після смерті позичальника за вказаним кредитним договором залишилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 356076,68 грн. Банком була направлена до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та [PERSON] вимоги від 16.08.2018 року за №23-1-02/1053 та №23-1-02/1054 до спадкоємців про необхідність погашення вказаної заборгованості та просили нотаріуса ознайомити з вимогою спадкоємців. З листа завідувача Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 10.12.2018 року №2037/02-14-415/2018 стало відомо, що Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою видано 10.12.2018 року за реєстровим №1-396 [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну померлій [INFO] [PERSON] двохкімнатну квартиру номер [ADDRESS] на проспекті Незалежності будинок [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2019 року №157197937 вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за відповідачем на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Проте, відповідач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту. Станом на 22.02.2019 року заборгованість за кредитними договорами залишається не погашеною та складає 356076,68 грн., з яких: 354601,31 грн. - заборгованість по кредиту, 1475,37 грн. - заборгованість по процентах, нарахованих з 13.05.2018 по 22.05.2018 року. Посилаючись на норми законодавства , просять позовні вимоги задовольнити. Представник позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» Брухаль Т.І. в підготовчому засіданні просив справу розглянути у підготовчому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; просив не брати до уваги при розгляді справи попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, зокрема: стягненні витрат на професійну правову допомогу в сумі 7500,00 грн.; в подальшому в засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянутив підготовчому засіданні. За приписами ст. 200 ч. 3\~ ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції",\~роз`яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 нова назва Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредитування з Правилами №11482011000 від 15.07.2016 року, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 381896,78 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника №26255009091541, а позичальник зобов`язався 13 числа кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 5817,29 грн., але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі у строк не пізніше 21.12.2027 року, якщо не встановлений інший термін повернення кредиту (а.с.16-20). У забезпечення виконання кредитних зобов`язань, що виникли з кредитного договору №11482011000 від 15.07.2016 року, між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки №40918 від 15.07.2016 року, відповідно з яким в іпотеку банку передана квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., ринковою вартістю 885400,00 грн. (а.с.23-25). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 23.05.2018 року, серія [NUMBER] (а.с.26). Проте, після смерті позичальника [PERSON] за кредитним договором залишилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 356076,68 грн. у зв`язку з чим позивачем була направлена до Першої чернівецької державної нотаріальної контори та відповідачу [PERSON] вимоги від 16.08.2018 року за №23-1-02/1053 та №23-1-02/1054 до спадкоємців про необхідність погашення вказаної заборгованості та просили нотаріуса ознайомити з вимогою спадкоємців (а.с.27). У відповідності до повідомлення завідувача Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 10.12.2018 року №2037/02-14-415/2018, Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою видано 10.12.2018 року за реєстровим №1-396 [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну померлій [INFO] [PERSON] двохкімнатну квартиру номер [ADDRESS] на проспекті Незалежності будинок [ADDRESS] , яка перебуває в іпотеці (а.с.30). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2019 року №157197937, квартира [ADDRESS] , [ADDRESS] » зареєстрована за відповідачем [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.31-32). Відповідач [PERSON] прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , не виконав зобов`язаня щодо погашення кредиту, оскільки станом на 22.02.2019 року заборгованість за кредитними договорами залишається не погашеною та складає 356076,68 грн., з яких: 354601,31 грн. - заборгованість по кредиту, 1475,37 грн. - заборгованість по процентах, нарахованих з 13.05.2018 по 22.05.2018 року (а.с.33-35). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1268 ч.5 ЦК України,\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням положення\~статті 1282 ЦК,\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором\~у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки, зі смертю боржника [PERSON] зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України, щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ст.1282 ч.2\~ЦК України. Згідно\~ст.1282 ЦК України,\~кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.\~\~У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України, позивачем направлено вимоги відповідачу [PERSON] та до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у строк до 6 місяців з моменту відкриття спадщини, проте відповідач вимогу банку не задовольнив, заборгованість не повернув. Частиною 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4\~ст. 631 ЦК України). Згідно\~ст.23 Закону України «Про Іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Передбачено ст.33 Закону України «Про іпотеку», що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення\~на предмет іпотеки\~здійснюється на\~підставі рішення\~суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначеност.7 Закону України «Про Іпотеку», що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючі сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.4.1., п.4.2 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у тому числі на підставі рішення суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України,\~загальними засадами\~цивільного законодавства\~є справедливість,\~добросовісність та\~розумність. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved