Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, зареєстрованому 12 лютого 2013 року, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду від 03 листопада 2015 року. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заробітна плата позивача є незначною та не дозволяє їй самостійно утримувати дочку. [PERSON] отримує нерегулярний і мінливий дохід, інших неповнолітніх дітей немає, а тому просить стягнути з нього в її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно з дати пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені нею в позовній заяві вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що для належного утримання та виховання дитини витрачає в місяць приблизно 1300 грн., частково допомагають її батьки, з серпня 2015 року відповідач матеріальної допомоги не надає, інших осіб на утриманні немає, за станом здоров'я може працювати і надавати матеріальну допомогу, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що на даний час не працює, коштів для сплати аліментів у нього не має, хоча інколи і придбавав для дитини одяг та продукти харчування, однак участь у вихованні дитини не бере у зв'язку з тим, що йому не дають можливості бачитись із нею. Крім того, подав письмові заперечення проти позову, у якому просить суд врахувати його матеріальне становище, зокрема відсутність стабільного доходу, перебування на утриманні непрацездатної матері, а також матеріальний стан позивача, та за вказаних обставин позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти у розмірі 400 грн. Також вказав, що в центрі обліку зайнятості як такий, що потребує роботу не перебуває. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач та відповідач перебували у шлюбу, зареєстрованому 12 лютого 2013 року, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/426/15 від 03 листопада 2015 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 04 вересня 2013 року, актовий запис № 69. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов та довідки про склад сім'ї від 12 січня 2016 року № 25, 23, [PERSON] разом із дочкою [PERSON], матір'ю та бабусею проживають у с. Кошляки у будинку матері. Матір позивача [PERSON] не працює, бабуся - пенсіонер. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте з кінця серпня 2015 року разом з сім'єю не проживає. З довідки про доходи № 3 від 13 січня 2016 року убачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Антарес», загальна сума доходу за період: листопада - грудень 2015 року становить 2242,91 грн. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач, хоча і офіційно не працює, проте являється працездатним, періодично їздив за межі території України з метою покращення фінансового становища, які витрачав на власні потреби, крім того не вживає будь яких заходів для пошуку роботи на території України, в центрі зайнятості по безробітті не перебуває, у зв'язку з чим може вжити усіх заходів для працевлаштування та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров'я не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки. Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати [PERSON], оскільки дане не підтверджено належними та допустимими доказами в силу ст.ст 58,59 ЦПК України, а наявність накладної № 164 від 26 жовтня 2015 року поданої відповідачем , що видане на ім'я [PERSON] при придбання лікарських засобів не може свідчити про те, що на його утриманні знаходиться його мати і що вона за станом здоров'я є непрацездатною. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, слід задовольнити шляхом стягнення із відповідача в її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 14 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved