Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою до Київської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-3», в якій просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вказана квартира набута у ЖБК «Промбудівельник-3» у період шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнання за нею права власності на Ѕ частку вказаної квартири у порядку спадкування після смерті чоловіка. В позові вказала, що померлий чоловік був членом ЖБК «Промбудівельник-3» та 11.06.1982 йому на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 566 від 05.04.1982 року разом із сім`єю з трьох осіб був виданий ордер на вказану квартиру. Її чоловік повністю сплатив пайовий внесок за вказану квартиру. Після смерті чоловіка [PERSON] вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Діти [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини після смерті батька. Спадщину у передбаченому законом порядку вона прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом їй не видане, тому що вказана квартира є кооперативною, за життя чоловік [PERSON] не зареєстрував право власності у передбаченому законом порядку. У зв`язку з наведеним вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 24.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.06.2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Київську міську раду; витребувано з Одинадцятої київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 19.08.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслали до суду відзив на позов, у якому просили розглянути справу за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства. Представник відповідача ЖБК «Промбудівельник-3» - голова правління Рудницька Т.Й. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, також надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що [PERSON] як членом ЖБК «Промбудівельник-3» повністю сплачено пайовий внесок у розмірі 9 809 карб. 80 коп. за квартиру [ADDRESS] . Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, також надали суду письмові пояснення, у яких зазначили про обставини, тотожні за змістом обставинам, викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи - Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надіслали на адресу суду копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 серпня 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.1977 року. [PERSON] з 1981 року був членом кооперативу ЖБК «Промбудівельник-3» та 11.06.1982 року на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 566 від 05.04.1982 року отримав ордер на право зайняття трьох кімнат, житловою площею 43,72 кв. м, у квартирі [ADDRESS] . За життя [PERSON] повністю сплачено пайові внески за вказану квартиру у розмірі 9 809,80 карб., що підтверджується довідкою ЖБК «Промбудівельник-3» від 23.09.2020. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., що діяв на момент спірних правовідносин член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містяться в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки повністю вніс свій пайовий внесок за вищезазначену кооперативну квартиру. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2002 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 491/2020, заведеної Одинадцятою київською державної нотаріальною контороющодо майна померлого [PERSON] , вбачається що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , звернувшись 26.06.2020 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка. Діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини після смерті батька, що підтверджується відповідними заявами № 826 та № 825 від 26.06.2020 року. 30.10.2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину - квартиру [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. від 30.10.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вказане нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.ч. 1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно із п.п. 4.15, 4.18 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщодоскладуспадкового майна входить нерухомемайно, нотаріусотримуєінформацію з Державного реєструречових прав на нерухомемайно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємцянеобхідних для видачісвідоцтва про право на спадщину документівнотаріусроз`яснює йому процедуру вирішеннязазначеногопитання в судовому порядку. Як було вже встановлено судом, постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. від 30.10.2020 позивачувідмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Враховуючи той факт, що квартира набута у період шлюбу між позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , пайовий внесок за квартиру житлово-будівельному кооперативу виплачений за життя [PERSON] у повному розмірі, разом з тим нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно, з урахуванням того, що позивач у строк, визначений законом звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину, суд вважає, що права позивача підлягають захисту в судовому порядку, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved