Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Роздольської об`єднаної територіальної громади Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на таке. 20.02.2008 року позивач в СВК «Високе» за ціною 10\~000 грн. придбав будівлю зерноскладу, загальною площею 1393,9 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час СВК «Високе» припинив свою діяльність. В зв`язку з тим, що будівля зерноскладу не була зареєстрована ні за СВК «Високе», ні за Високівською сільською радою і мали ознаки безхазяйних будівель, то після сплати коштів, він вважав, що набув права власності на цю будівлю, і починаючи з 2008 року відкрито, безперервно користується нею та використовує її як склад. За весь час користування цією будівлею він підтримує її технічний стан і облагороджує її, здійснює інші дії по її утриманню, використовує її за призначенням та взагалі вважає її своєю власністю. Проте, звернувшись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав, оскільки ним не надано документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття прав на нерухоме майно. У зв`язку з зазначеним, просить суд визнати за ним право власності за набувальною\~давністюна\~будівлю зерноскладу,\~загальною площею\~1393,9\~кв.м,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача Роздольської об`єднаної територіальної громади Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до накладної за № 74 від 20.02.2008 року [PERSON] сплачено 10\~000 грн. за придбання в СВК «Високе» будівлю зерноскладу в с. Високе. (а.с. 7) Згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб щодо Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Високе», розташованого за адресою: [ADDRESS] , 07.04.2009 року внесені відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи. (а.с. 8) З технічного паспорту на будівлю зерноскладу вбачається, що вказаний обєкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: зерносклад літ. А1, прибудова а1, вбиральня У1, загальна площа зерноскладу становить 1393,9 кв.м. (а.с. 9-14). Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 16.04.2021 року за № 284, інвентаризаційна вартість будівлі зерноскладу, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.04.2021 року становить 958037 грн. 00 коп. (а.с. 15). Згідно інформації Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 15.04.2015 року за № 02-01-25/88, земельна ділянка, на якій розташована будівля зерноскладу в комплексі будівель та споруд №2 відноситься до категорії земель несільськогосподарські угіддя сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмір та межі земельної ділянки для обслуговування будівлі не визначені, земельна ділянка не сформована, будівля розташована на території господарського двору загальною площею 4,06 га; земельна ділянка, на якій розташована будівля зерноскладу в комплексі будівель та споруд [ADDRESS] відноситься до земель державної власності, розпорядником якої є Головне управління Дерземагенства у Запорізькій області, правовстановлюючі документи відсутні. Щодо права власності на нерухоме майно, зокрема будівлі зерноскладу в комплексі будівель та споруд №2 документи, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно, відсутні. (а.с.18). Згідно довідки сільського голови Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 27.04.2015 № 210, земельна ділянка державної власності за межами с. Високе, на якій розташована будівля зерноскладу за адресою: [ADDRESS] не була приватизована, у власність не передавалась, під арештом та заставою до теперішнього часу не перебуває. (а.с.16) З акту обстеження будівлі зерноскладу, комплекс будівель та споруд [ADDRESS] вбачається, що в приміщенні на площі згідно технічного паспорту 1268,2 м2 зберігається зерно урожаю 2020 року пшениця, ячмінь та насіння соняху (а.с.17). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Гавадзіну М.Ю., мешканцю [ADDRESS] про те, що зерносклад, загальною площею 1393,9 кв. метри, який розташований за адресою: [ADDRESS] не передавався та на балансі органу місцевого самоврядування не перебуває. Земельна ділянка за межами села Високе, на якій розташована вищевказана будівля зерноскладу за адресою: [ADDRESS] » не була приватизована, у власність не передавалась, під арештом та заставою не перебуває. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15 квітня 2021 року за № 57647994, державним реєстратором прав на нерухоме майно Лань В.С. було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на Будівлю зерноскладу, що розташований: [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] . (а.с. 19). Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Як зазначено в пунктах 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Відповідно до пункту 1\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~цей Кодекс України набирає чинності з 01 січня 2004. Відповідно до пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~правила ст.344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій\~статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об`єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17 (провадження 12-291гс18). В даному випадку позивачем надані належні, допустимі та достовірні достатні доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння нерухомим майном, а відповідно й наявності у неї добросовісності такого володіння. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно відкрито і добросовісно володіє більше десяти років нерухомим майном, а саме з 2008 року будівлею зерноскладу, загальною площею, - 1393,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved