Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що до недавнього часу вона проживала в м. Комсомольське Донецької області, проте була змушена переїхати проживати в інше місто. Наразі проживає за адресою: [ADDRESS]. ЇЇ чоловік - [PERSON], [INFO], помер [INFO] в м. Комсомольське Донецької області. Про це видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2017 р. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку заявник не може. Після переїзду до Синельниківського району Дніпропетровської області вона звернулась до Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для того, щоб зареєструвати смерть чоловіка. Але отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2017 р., видане адміністрацією міста Комсомольське Старобешевського району Донецької області, яке не відповідає вимогам чинного законодавства України. У зв'язку з цим вона не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати спадкові права. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] та проживав по день смерті за адресою: [ADDRESS], місце смерті Україна, м. Комсомольське Старобешевського району Донецької області. Заявник в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява за підписом начальника Синельниківського МРВ РАЦС про розгляд справи у відсутності представника, заперечення відсутні. Відповідно до ч. 8 ст.74, ч. 2 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника і представників заінтересованих осіб. Суд, з урахуванням поданих до суду від учасників судового процесу заяв та пояснень, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, про задоволення заяви про встановлення факту смерті, виходячи з наступного. 27.04.2014 набрав чинності Закон України № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207). Відповідно ч.2 статті 9 до Закону України від 15.04.2014 № 1207-УІІ, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Згідно ч.3 статті 9 Закону № 1207 будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами передбаченими ч.2 статті 9 вищезазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Так, законодавством України визначено, що Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Державна реєстрація смерті провадиться шляхом складання актового запису про смерть в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Актовий запис складається у присутності заявника та друкується на паперових носіях у двох примірниках. Орган державної реєстрації актів цивільного стану ознайомлює заявника з даними, унесеними до актового запису, що засвідчується його підписом у відповідній графі паперового носія актового запису. На підставі вчиненого актового запису цивільного стану у повній відповідності до нього видається Свідоцтво про смерть, на бланках, виготовлених за єдиним зразком, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». Підставою для державної реєстрації смерті є в тому числі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ч.1ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд в судовому засіданні встановив, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] в м. Комсомольське Донецької області. Про це видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2017 р. Згідно довідки від 06.10.2015 року №1251000472 516 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки відповідно до наданого листа Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території». Згідно з ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Місто Комсомольське Донецької області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала в місті Комсомольське Донецької області, на території якого нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, є неможливим. Оскільки встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про спадщину і вона позбавлена можливості в іншій спосіб підтвердити факт смерті спадкодавця, то суд вважає, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON],. На підставі викладеного,

Outcome: approved