Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 04.06.1998 року він придбав квартиру за договором купівлі-продажу у відповідачів по цій справі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло. За купівлю вищевказаної квартири позивачем було сплачено відповідачам дві тисячі шістсот гривень про що свідчать їх підписи в договорі. Даний договір був оформлений Красноармійською філією Товарної Біржі «Українська». Позивачу стало відомо, що для оформлення в подальшому договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, згідно якого позивач є власником, є неможливим, так як реєстрація договору Красноармійською філією Товарної Біржі «Українська» не є правовстановлюючим документом, та цей договір купівлі-продажу є недійсним згідно ст. 47 ЦК УРСР. Укладаючи договір купівлі-продажу позивач був впевнений, що даний договір дійсний та не потребує нотаріального посвідчення, адже в момент укладання представник біржі пояснив позивачу, що договір укладений на біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований Красноармійською філією Товарної Біржі «Українська» в м. Красноармійськ, Донецької області, реєстраційний номер 12963 від 04.06.1998 року. Визнати за [PERSON], право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачі надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, визнали позов у повному обсязі, відмовились оформлювати договір у нотаріуса, оскільки на даний час це не відповідає їх інтересам. Суд вважає, що в справі є дані про всі права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявились до суду і розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що 04 червня 1998 року на Товарній біржі «Українська» укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на двокімнатну квартиру № 23 розташованою за адресою: Донецька область, м. Димитров, м-н «Західний», буд.56, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., реєстровий номер 12963 (а.с. 10). 22 червня 1998 року Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за позивачем [PERSON] зареєстроване право власності за договором купівлі-продажу, посвідченого Товарною біржею «Українська» від 04 червня 1998 року на вищезазначену квартиру за реєстровим номером 56 (а.с. 6а, 11). Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов. За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму. Суд вважає, що сторони, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною. Вирішуючи питання, чи ухилялись відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], від нотаріального посвідчення укладеного між нею та позивачем [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири, суд виходить з того, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Таке ухилення має бути безповоротним, тобто таким, унаслідок якого добросовісна сторона повністю втрачає можливість нотаріально посвідчити правочин. Враховуючи наведені обставини, позицію відповідачів, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири № 23 в будинку № 56 на мікрорайоні «Західний» в місті Димитрові Донецької області, загальною площею 40,5 кв.м. в тому рахунку житловою площею 26,9 кв.м., зареєстрований 04 червня 1998 року Красноармійською філією Товарної бiржі "Українська" міста Красноармійськ мiж позивачем i вiдповiдачами [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірної квартири позивачеві та визнати за позивачем право власностi на вказану квартиру. На пiдставi ст.ст. 47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,

Outcome: approved