Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що після смерті його батька виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку із чим він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на що йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт родинних відносин із померлим. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, наполягаючи на її задоволенні. Представники заціплених осіб у судове засідання не з'явилися. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення заяви. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON], згідно свідоцтва про смерть від 05 травня 1999 року [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), загальною площею 4,66 га, який належав померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Карла Маркса серії ПЛ № 028849, виданого 09 вересня 1997 року. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині у померлого немає. У зв'язку з цим, заявник звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в Зіньківську державну нотаріальну контору, але йому було відмовлено, оскільки при огляді нотаріусом поданих документів встановлена невідповідність прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть «[PERSON]» прізвищу спадкоємця зазначеного у паспорті «[PERSON]». Різне написання прізвища батька в свідоцтві про смерть та прізвища завника згідно паспортного документа є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину. Факт належності родинних відносин між заявником та його померлим батьком підтверджується довідкою Батьківської сільської ради від 15 березня 2014 року № 02 - 30/77 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14. 07.2002 року, виданим державним нотаріусом Опішнянської державної нотаріальної контори Піскун А.Ю.. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У силу п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " від 31.03.1995 № 5 вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved