Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

позивач [PERSON] 25 квітня 2019 р. звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05 вересня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв`язку з тим, що у сторін відсутнє взаєморозуміння та вони мають різні погляди на життя. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 24 травня 2019 року (а.с.9-10). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області 24 травня 2019 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10 червня 2019 року (а.с.18-19). 10 червня 2019 року від відповідача надійшла заява з клопотанням надати час на примирення та збереження родини (а.с.21). Ухвалою Дружківського міського суду від 10 червня 2019 року провадження по справі було зупиненно до 25 липня 2019 року та сторонам надано строк для примирення (а.с.27-28). 25 липня 2019 року провадження по справі було відновлено та справу призначено до розгляду на 05 вересня 2019 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.45). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу та пояснила, що позивач мешкає у м. Москва, має там іншу родину та його цивільна дружина вагітна, вважає, що збереження сім"ї не можливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явилася, заперечує проти розірвання шлюбу, але не бажає переїджати до міста мешкання чоловіка, оскільки у м. Дружківка в неї батьки і налажене життя. Просить шлюб не розривати. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 260 у відділі реєстрації актів цивільної стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 5). У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З грудня 2018 року сторони разом не мешкають, позивач має іншу родину та його цивільна дружина є вагітною. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд, вважає, що в цій частині позову треба відмовити, оскільки позивач ініцював розірвання шлюбу, саме з його вини подальше спільне життя сторін не можливо, він має іншу родину та не бажає зберегти сім"ю.

Outcome: approved