Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася в Шевченківський районний суд м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося. В шлюбі, який був зареєстрований між нею та відповідачем [INFO] , народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2019 року через постійні конфлікти та непорозуміння. Позивач на примирення не погоджується та вважає, що подальше подружнє життя з відповідачем суперечитиме її інтересам, у зв`язку з чим, просить заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Рух справи та позиція сторін Ухвалою суду від 23.11. 2020 року у вищенаведеній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням справи до підготовчого судового засідання. 24.12.2020 року позивач [PERSON] до суду скерувала заяву про підтримання позовних вимог і розгляду справи за її відсутності по суті вимог в підготовчому засіданні. Аналогічну заяву в суд було направлено через канцелярію 24.12.2020 року відповідачем про визнання позовних вимог, задоволення позову та розгляду справи у його відсутність по суті заявлених вимог в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені судом докази надані сторонами і застосовані норми права. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.07..2011 року в м. Чернівці відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис 45 В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженим свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що даний час подружні відносини між сторонами припинено подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, сім`ї суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, сім`ю; позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем є неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З заяви відповідачки [PERSON] від 03.12. 2020 року, вбачається, що остання, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання: за спільною заявою подружжя, яке не має дітей або одного з них , якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім або визнаний недієздатним; за спільною заявою подружжя яке має дітей на підставі рішення суду; за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved