Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , протягом трьох календарних місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] 01.11.2016 року [PERSON] склала на позивача заповіт, а саме зробила розпорядження, щодо належної їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої [PERSON] немає. 15.06.2020 року позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. На звернення позивача, державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. було повідомлено, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки йому необхідно було звернутись з заявою про прийняття спадщини до 12.06.2020 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не мав змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, а саме, про наявність заповіту [PERSON] позивач дізнався вже після її смерті, коли на території України було введено жорсткий карантин в зв`язку із розповсюдженням COVID-19. Цей час [PERSON] відчував ознаки респіраторного захворювання та перебував на самоізоляції, що не дало змоги в термін закінчення шестимісячного строку подати заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач, позов підтримав та зазначив, що причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є те, що йому не було відомо про існування заповіту, оскільки він з померлою [PERSON] не є близькими родичами, крім того, перебував на самоізоляції, оскільки проживає з матір`ю похилого віку та у нього були обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення ним інфекційної хвороби та з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи, оскільки відчував ознаки захворювання. Від Хлібодарської сільської ради Біляївського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, та надали письмові пояснення, згідно яких вони зазначають, що позивачем не було надано належних доказів для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Посилання позивача на причину пропуску строку прийняття спадщини на те, що він не був повідомлений про складений заповіт, а на момент коли він дізнався про спадщину, на території України був введений жорсткий карантин у зв`язку з COVID-19, третя особа вважає не обґрунтованими, у зв`язку з тим, що [PERSON] померла [INFO] , а карантин на території України було введено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, з відповідними подальшими змінами з 29.03.2020 року, передбачалось, що потребують самоізоляції особи: «які мали контакти з хворими на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARA - CoV-2, або хворіють на зазначену хворобу та не потребують госпіталізації» жодних доказів щодо встановлення вищевказаних фактів щодо позивача, позивачем не було до суду надано. Також, як зазначає в своїх поясненнях [PERSON] , строк подання заяви про прийняття спадщини був з 12.11.2019 року по 12.06.2020 року, а, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 було заборонено з 12 год. 00 хв. 18.03.2020 року до 24.04.2020 року регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, крім перевезення легковими автомобілями, а тому після закінчення вказаної заборони, позивач мав змогу звернутися до державної нотаріальної контори, також вказаною Постановою Кабінету Міністрів України не заборонялась робота державних установ, зокрема Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Таким чином, [PERSON] вважає, що позивачем надумані поважність причини пропуску не подання заяви про прийняття спадщини та не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.11.2019 року, актовий запис №11579. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 01.11.2016 року [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2020 року, встановлено що [PERSON] з 05.05.2020 до 15.05.2020 року знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря КНП «ЦПМСД №16 ОМР» з діагнозом гострий трахеобронхіт, лист непрацездатності під час карантину не потребував. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 01.01.2004 року. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з наступними змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, № 242 від 20.03.2020, № 255 від 02.04.2020, № 262 від 08.04.2020, № 284 від 15.04.2020, № 291 від 22.04.2020, № 313 від 29.04.2020, № 332 від 04.05.2020, № 343 від 04.05.2020, № 377 від 14.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020 на усій території України було встановлено карантин з 12 березня 2020 року та продовжено до 31 грудня 2020 року. На підставі вищевказаної Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», 12.03.2020 року по 22.05.2020 року, були введені обмеження пересування громадян по місту, між містами, областями та обмежено функціонування усіх державних та приватних органів. З 23.05.2020 року карантинні обмеження були пом`якшенні, проте і досі не зняті. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, надаючи оцінку доказам дослідженим в судовому засіданні, суд вважає, що пропущений позивачем строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку з карантином оголошеним на території України, є поважною причиною, що свідчить про об`єктивну неможливість під час встановленого карантину, звернутися з відповідною заявою до нотаріуса у встановлений законом строк. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом спадкоємцем [PERSON] , а тому позов слід задовольнити та визначити позивачу достатній та передбачений Законом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, у три місяці.

Outcome: approved