Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали до суду заяву, в якій позов підтримали повністю та просять розглядати справу в їх відсутності. Вважають, що позивач не пропустив строк позовної давності. Відповідач - Кельменецька районна державна адміністрація подала до суду відзив, в якому позов не визнала повністю та подала заяву про застосування строків позовної давності. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Інші клопотання не надходили. Позов заявлено з тих підстав, що позивач як спадкоємець не має можливості оформити право власності на земельну частку (пай). Судом також встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину, що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], довідкою Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 02.10.2017 року №2676. У серпні 2002 року позивач [PERSON] звернувся до комісії з реорганізації ТзОВ «Іванівецьке» із клопотанням про надання земельної частки(паю) його матері [PERSON], у зв'язку з тим, що її було пропущено в списку. За результатами розгляду заяви позивача, комісія вирішила надати [PERSON] земельну частку(пай) і клопотати перед сільською радою про виділення, що стверджується витягом з протоколу №4 засідання реорганізаційної комісії ТзОВ «Іванівецьке» з додатком. Також вказаним рішенням [PERSON] додатково було включено в додаток до державного акта на право колективної власності на землю ТзОВ «Іванівецьке». 30 вересня 2002 року ІІІ сесія Івановецької сільської ради XXIV скликання прийняла рішення про передачу 10 (десять) гектарів земель із запасу Івановецької сільської ради в користування ТзОВ «Іванівецьке» для задоволення заяв громадян, які були помилково пропущені в списках на земельну частку (пай) згідно додатку до рішення. 20.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача - Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області із заявою щодо неотримання земельної частки(паю), що підтверджується листом Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 20.04.2016 року, в якому позивачу повідомлено, що він має право звернутися до суду для визнання права власності на земельну частку(пай). Аналогічну відповідь на звернення позивач отримав з Департаменту агропромислового розвитку Чернівецької обласної державної адміністрації від 19.01.2018 року № Г-103. Зважаючи на такі рекомендації 23.10.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки на даний час [PERSON] не має можливості оформити право власності на земельну частку (пай) в позасудовому порядку. Представник відповідача Кельменецької РДА в Чернівецькій області у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій зазначив, що, починаючи з 26 серпня 2002 року позивач [PERSON] до суду про визнання права власності на пай не звертався, а тому до даних правовідносин слід застосувати строки позовної давності. Крім того, в даний час відсутні землі запасу Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за рахунок яких позивачу могла б бути надана земельна частка(пай). Отже, між позивачем та відповідачами склалися зобов'язання з приводу права власності на земельну частку(пай). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 даного закону документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.05.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (чинного на момент спірних правовідносин) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, враховуючи викладене вище, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] мала право на земельну частку (пай) ТзОВ «Іванівецьке» і позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], в тому числі у вигляді права власності на вказану вище земельну частку(пай). Суд відхиляє доводи відповідача - Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області про застосування строків позовної давності, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] і набув право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), належну спадкодавцю з моменту прийняття спадщини, а звернення його до суду із даним позовом пов'язане з неможливістю оформлення документів, які підтверджують його право власності на дану земельну частку(пай). Крім того, з досліджених судом листів Кельменецької районної державної адміністрації та Департаменту агропромислового розвитку Чернівецької обласної державної адміністрації вбачається, відповідач не заперечував про наявність в позивача [PERSON] права власності на земельну частку(пай), відповідно, позивач не знав, не міг знати та не вважав, що його право порушене. Навпаки, він реалізував рекомендації відповідача про звернення до суду для оформлення прав на успадковану земельну частку(пай). Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] не пропустив строк звернення до суду. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює спадкові та земельні правовідносини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області та Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області про визнання права власності на земельну частку(пай), підлягає задоволенню повністю і слід визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну частку (пай), як спадкоємця за законом - його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 2 Указу Президента України від 08.05.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст. 524,525,529,548 ЦК Української РСР, ст.ст. 256,261 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved